Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

В апеляційній скарзі \~[PERSON] просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування\~ його доводів та доказів. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди повинне бути\~ залишене без змін, а в іншій частині підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що\~ 08.07.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати у продавця автомобіль марки SSang Yong Korando вартістю\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 309 000,00 грн.. При цьому, статею 4 Договору визначено, що, лізингодавець зобов'язаний придбати предмет лізингу для передачі його у користування лізингоодержувачу виключно після того, як лізингодавець отримає від лізингоодержувача такі платежі: - платіж за оформлення договору;\~ авансовий платіж; - різницю до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 або п.9.5.\~ ст.9\~ договору. На виконання умов вищевказаного договору, позивачем було сплачено платіж за оформлення договору,\~ підготовку, перевірку та розгляд документів для укладання договору, розмір\~ якого становить 9% від вартості предмета лізингу, а саме\~ в сумі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 27 810 грн. (авансовий платіж) Не отримавши станом на 15.07.2015. предмет лізингу\~ та\~ на його вимогу\~ повернення сплаченої суми,\~ позивач просив\~ визнати недійсним договір як такий, що укладений в порушення вимог ст.ст.203, 209 ЦКУ ( з недодержанням вимог закону). Відмовляючи\~ у позовних вимогах, райсуд\~ виходив з того, що ні нормою\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ст. 806 ЦК України, ні ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» не встановлено обов'язкового нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, що дає підстави дійти висновку, що форма укладеного договору\~ відповідає вимогам законодавства,\~ а сплачена позивачем сума 27 810 грн., не є авансовим платежем, і не може бути стягнута з відповідача у судовому порядку, оскільки є платою за оформлення вищевказаного договору. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважав\~ безпідставними,\~ такими, що\~ не\~ відповідають вимогам закону. Апеляційний суд вважає, що\~ останній\~ висновок відносно вимог про стягнення моральної шкоди є\~ вірним, оскільки такого стягнення закон з даних правовідносин не передбачає,\~ і рішення в частині відмови у стягненні\~ моральної\~ шкоди повинно бути залишеним без\~ змін,\~\~ а в іншій частині\~ рішення\~ є таким, що\~ не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам\~ закону,\~ а висновок суду про те, що форма укладеного між сторонами договору фінансового лізингу відповідає вимогам законодавства\~ є помилковим. Згідно ч. 1 ст.806 ЦКУ за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає\~ або зобов*язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із\~ лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника)\~ відповідно до встановлених лізингоодержувачем\~ специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Отже, договір лізингу є змішаним договором, оскільки містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.\~\~ За таких\~ обставин\~ вказаний договір підлягав нотаріальному посвідченню, чого\~ виконано\~ не було. Зазначене\~ суд 1-ї інстанції\~\~ залишив\~ без\~ уваги\~ та\~ належної\~ оцінки. Виходячи із правил ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вбачається, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч. 1 ст. 3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про зобовязання споживача з оплати, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору (п.4 ч. 3 ст. 18 Закону). Враховуючи, що листом\~ відповідач повідомив позивача про неможливість повернення сплаченого авансового платежу і договір не встановлює право позивача на одержання відповідної компенсації за здійснення такого платежу,-\~ є підстави вважати, що в силу ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», умови договору в цій частині є несправедливими, суперечать вимогам Закону. В той же час, сплата авансового платежу\~ не відповідає положенням\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж,\~\~\~\~ ЗУ «Про фінансовий лізинг» та ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки по суті передбачає перерахування коштів позивачем без наступного отримання ним товару або послуг, тобто предмету споживання. Крім того,\~ згідно умов Договору лізингу- додатком до Договору є виключно Додаток №1 Специфікація..\~\~\~ Додаток №2- Графік сплати лізингових платежів- не був узгоджений та підписаний сторонами договору. Усі наведені\~ обставини\~ давали суду підстави для\~ визнання на підставі ст. 215 ч.1, 203ч.1 ЦК\~ - Договору лізингу недійсним\~ та з врахуванням розяснень Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у даному спорі суд за результатами розгляду справи повинен був застосувати наслідки недійсності договору фінансового лізингу відповідно до приписів ст.ст. 215, 216\~ ЦК України.\~ Між тим,\~ вказані\~ вимоги\~ закону\~\~ судом\~ не були\~ застосовані.\~\~\~ А тому рішення\~ у наведеній частині підлягає скасуванню,\~\~ а новим рішенням\~ спірний Договір\~ визнанню\~ недійсним\~ із стягненням\~ з відповідача на користь позивача суми 27\~810,00 грн.- авансового платежу,\~ а також\~ витрат\~ на правову допомогу\~\~ в розмірі\~ 1500,00 грн.\~\~\~

Outcome: partial