Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 січня 2015 року у сумі 14945,89 грн та судовий збір в сумі 1921,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору відповідач кредит своєчасно не повернув внаслідок чого утворився борг, який станом на 31.03.2019 року становить 14945,89 грн., з яких: 632,53 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 10075,46 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3050,00 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 687,90 грн - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 26 квітня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 22 січня 2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, а та в свою чергу зобов`язана сплачувати кредитні кошти у визначений строк та інші платежі, передбачені договором /а.с.12-28/. Банк свої зобов`язання за договором № б/н від 22.01.2015 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював. За таких обставин, загальна сума боргу, відповідно до розрахунку банку, станом на 31.03.2019 року, складає 14945,89 грн., з яких: 632,53 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10075,46 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 3050,00 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 687,90 грн - штраф (процентна складова) /а.с.8, 9-11 /. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 у справі № 6-2003цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 13.12.2012 року, станом на 31.03.2019 року, в сумі 1820,43 грн, з них: прострочене тіло кредиту в сумі 632,53 грн та штраф в сумі 1187,90 грн. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (1820,43*1921/14945,89=233,98). На підставі викладеного,

Outcome: approved