Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.09.2017 у розмірі 49868,27 грн, з яких: 34122,56 грн заборгованість за тілом кредита; 13474,72 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2270,99 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 14.09.2017. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредит у передбаченому розмірі, а у відповідача у зв`язку із порушенням зобов`язань за договором станом на 14 жовтня 2020 року утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 49868,27 грн. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримують в повному обсязі, просять задовольнити та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за останньою відомою адресою, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 14.09.2017 [PERSON] подано до ПАТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим виявлено бажання приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг. Вказана заява містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. У анкеті-заяві бажаний кредитний ліміт не визначено, не обрано вид кредитної карти, не зазначено процентну ставку та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, заява не містить номеру картки, яку отримав відповідач та термін її дії (а.с.19). Також позивачем надано інформацію по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», які підписані відповідачем [PERSON] 04.05.2018. Проте з вказаної інформації неможливо встановити, який саме кредитний продукт обрав відповідач [PERSON] та з умовами якого погодився. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за договором №б/н від 14.09.2017, а тому не можливо встановити який зв`язок має зазначена інформація від 04.05.2018 з вказаним кредитним договором від 14.09.2017. Долучені до позовної заяви витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов і Правил надання банківських послуг не містять підпису [PERSON] (а.с.22, 23-70). На підтвердження виконання договору позивачем надано довідки, згідно яких на ім`я відповідача - [PERSON] видано кредитну картку № [NUMBER] (дата відкриття 04.05.2018, термін дії 03/22) та кредитну картку № [NUMBER] (дата відкриття 13.08.2018, термін дії 06/22), по вказаним карткам банком було встановлено та неодноразово змінено кредитний ліміт, а саме: 04.05.2018 - 10000,00 грн; 28.05.2018 - 8000,00 грн; 28.05.2018 - 9980,00 грн; 29.05.2018 - 10000,00 грн; 16.10.2018 - 15000,00 грн; 11.01.2019 - 20000,00 грн; 21.03.2019 - 0,00 грн (а.с.17,18). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.09.2017 заборгованість [PERSON] станом на 14.10.2020 складає 49868,27 грн, з яких: 34122,56 грн заборгованість за тілом кредита; 13474,72 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2270,99 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України(а.с.12-13). Також, позивачем на підтвердження розміру виниклої за [PERSON] заборгованості надано виписку за договором №б/н станом на 15.10.2020 (а.с.14-16). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 14.09.2017 процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками та заборгованість за відсотками з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.09.2017 та виписки, посилався на Інформацію по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» від 04.05.2018, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Інформацією по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» від 04.05.2018, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Також, з інформації по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» від 04.05.2018, яка підписана відповідачем, неможливо встановити зв`язок з заявою-анкетою про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, яку підписав відповідач 14.09.2017. А тому суд зазначає, що використання наведених тарифів у інформації по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» від 04.05.2018 є можливим лише за умови, що в анкеті-заяві зазначено про те, яку конкретно карту (тип кредитного продукту) отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та виходячи з чого має орієнтуватися суд під час розгляду справи. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком інформація по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» від 04.05.2018, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17. Судом встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14 вересня 2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, із наявної в матеріалах справи копії анкети-заяви про приєднання до Умов не можливо дійти висновку, що дана анкета-заява містить істотні умови властиві для даного типу договору, адже з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, у якій міститься підпис позивача, стосується лише його наміру приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Інші надані банком документи містять лише загальну інформацію щодо умов надання банківських послуг у ПриватБанку. Позивачем не надано жодного підтвердження про погодження [PERSON] будь-якого розміру відсоткової ставки за договором від 14.09.2017. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що позичальник підписав документ, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як відсотки, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, з доданого банком до позовної заяви розрахунку боргу вбачається, що прострочена заборгованість відповідача перед банком по кредиту почала формуватися з 01 вересня 2019 року. За наявності простроченої заборгованості по кредиту в позивача виникло право вимагати сплати процентів на підставі ст. 625 ЦК України, що було ним зроблено. І в позовній заяві, і в розрахунку заборгованості позивач вказав, що окрім іншого, просить суд стягнути з відповідача проценти на підставі ст. 625 ЦК України. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України передбачені нею індекс інфляції та проценти є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Зокрема, проценти від простроченої суми зобов`язання забезпечують захист майнового інтересу кредитора, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Розмір таких процентів встановлений законом і становить три проценти річних від простроченої суми, але цей розмір може бути змінений за домовленістю сторін договору. Позивач у своєму розрахунку просив стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України проценти в розмірі 2270,99 грн за період з 01 вересня 2019 року по 14 жовтня 2020 року. На підтвердження того, що сторони договору визначили самостійно розмір процентів річних на випадок застосування ст. 625 ЦК України, позивач надав витяг з Умови та Правила надання банківських послуг, як частину укладеного між ним і відповідачем кредитного договору та які розмішено в мережі Інтернет за адресою: www.privatbank.ua. Так в позовній заяві, позивач зазначає, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 в п. 2.1.1.2.12. цих Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, зокрема, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання Клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна»; 84 % - для картки «Універсальна голд». Проте долучений до матеріалів справи витяг з Умов та Правил надання банківських послуг містить пункт 2.1.1.2.12. зовсім іншого змісту (а.с.60). Суд не приймає до уваги вказаний витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та інформацію по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД» від 04.05.2018, оскільки вважає їх неналежними та недостовірними доказами. Крім того, підписана [PERSON] анкета-заява від 14.09.2017 не містить такої умови. Враховуючи вищезазначене, позивач має право вимагати стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, він розрахував і вимагав стягнути проценти на підставі ст. 625 ЦК України за період з 01 вересня 2019 року по 14 жовтня 2020 року, а тому суд вважає за необхідне зробити свій розрахунок за цей період та стягнути визначену суму з відповідача. У цей період (410 днів) сума простроченої заборгованості не змінювалася і становила 34122,56 грн, а тому три проценти річних за вказаний період становить: 34122,56 х 3 : 100 : 365 х 410 = 1149,88 грн. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Крім того, суд враховує, що доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Тобто, судом встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.09.2017 шляхом підписання заяви-анкети. З інформації по типам кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», яка підписана відповідачем [PERSON] 04.05.2018, неможливо встановити зв`язок з заявою-анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, яку підписав відповідач 14.09.2017. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, із наявної в матеріалах справи копії анкети-заяви про приєднання до Умов не можливо дійти висновку, що дана анкета-заява містить істотні умови властиві для даного типу договору. Інші надані банком документи містять лише загальну інформацію щодо умов надання банківських послуг у ПриватБанку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що позичальник підписав документ, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як відсотки. Також суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 14.09.2017 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд враховує наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 14.10.2020, адже ним окрім інших сум, заявлених до стягнення з відповідача, було визначено і заборгованість по тілу кредиту в сумі - 34122,56 грн, та приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в сумі - 34122,56 грн, оскільки кошти, які ним були фактично отримані не повернуті банку, та 1149,88 грн процентів від простроченої суми зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 1486,77 грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 207, 526, 549, 551, 611, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial