Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

В березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 26 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, згідно якої Банк надав відповідачці кредит в сумі 12959 грн. 54 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв’язку з чим станом на 11 лютого 2014 року існує заборгованість перед банком в сумі 20528 грн. 54 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526,527,530, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 20528 грн. 54 коп.., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання сторони не з’явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, згідно якої Банк надав відповідачці кредит в сумі 12959 грн. 54 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно п. 1.1.5.20 Умов і правил надання банківських послуг (далі – Умов), доданих до заяви про заяви про відкриття рахунку, при порушенні позичальником строків платежів, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов’язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно п. 2.2 генеральної угоди позичальник зобов’язався сплатити Банку штраф у розмірі 3998 грн. 67 коп. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачка зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв’язку з чим станом на 11 лютого 2014 року існує заборгованість перед Банком. Згідно наданого розрахунку відповідачці нарахована заборгованість в сумі 20528 грн. 54 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом – 12516 грн. 93 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом – 2559 грн. 20 коп., штрафу (фіксована частина) – 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна ставка) – 953 грн. 74 коп., штрафу – 3998 грн. 67 коп. За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм декілька штрафних санкцій не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це приведе до застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те ж порушення договірного зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що позов Банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідачки на користь Банку слід стягнути заборгованість за тілом кредиту – 12516 грн. 93 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом – 2559 грн. 20 коп., штраф – 3998 грн. 67 коп., а всього 19074 грн. 80 коп. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: partial