Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земелі та її повернення, обгрунтувавши свої вимоги тим, що 13 березня 2008 року її матір'ю [PERSON] та ПСП «Росинка» був укладений договір оренди земельних ділянок площею 4, 85 га, розташованої в межах території Кам»яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Кам»яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 23 березня 2012 року за реєстраційним номером 482548224001106. Після смерті [INFO] року позивач [PERSON] успадкувала за законом зазначену земельну ділянку за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі від 19.12.2016 року за нею було визнано право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.78 га., з кадастровим номером [NUMBER], 0.05 га. з кадастровим номером [NUMBER], та 0.02 га. з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані в межах території Кам»яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 08 лютого 2017 року право власності на вказані земельні ділянки було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до п.4 Договору оренди землі розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» перехід права власності на земельну ділянку є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивач звернулись до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди, але отримали відмову, у звязку з чим просить розірвати вище зазначений договір та повернути їй спірну земельну ділянку. До початку слухання справи по суді представник відповідача подала зустрічну позовну заяву, про повернення безпідставно набутого майна. В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що між [PERSON] та ПСП «Росинка» існувала домовленість щодо купівлі-продажу земельної ділянки, але у зв'язку з тим, що на момент укладення договору оренди землі, існувала заборона відчуження земельної ділянки, між [PERSON] та ПСП «Росинка» було укладено оспорюваний договір оренди земельної ділянки та на вимогу [PERSON] ПСП «Росинка» сплатила [PERSON] орендну плату наперед на 49 років згідно відомості від 20.03.2008 року 110620 грн., згідно відомості від 05.05.2008 року 14380 грн. за згідно видаткового касового ордеру 43160 грн., а всього 168160 грн. Крім того, ПСП «Росинка» здійснювало виплату кредитних сум за договором кредиту укладеним між [PERSON] та кредитними установами, сума якої склала 1800 грн. Всього виплачено коштів в сумі 169960 грн. Орендна плата згідно договору становить в сумі 1282 грн. на рік. Державна реєстрація оспорюваного правочину була здійснена 23 березня 2012 року, а тому дія договору почалась в 2012 році. Станом на 2017 рік (з 2012 року по 2016 рік) орендна плата яка підлягала сплаті становить 5128 грн, орендна плата виплачена наперед в сумі 169960 грн., а тому залишок суми наперед виплаченої орендної плати становить 164832 грн., які у випадку розірвання договору оренди підлягають поверненню [PERSON], як спадкоємицею [PERSON], як безпідставні набуті. посилаючись на викладене просила стягнути з [PERSON] надлишково сплачені грошові кошти, оскільки до неї перейшли всі права та обов'язки від орендаря спадкодавця. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 13 березня 2008 року між [PERSON] (орендодавець) та ПСП «Росинка» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,85 га, яка розташована на території Кам»яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області і належала орендодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Первомайською районною державною адміністрацією 03.10.2005 р. Даний договір оренди був зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кам»яномостівській сільській ради Первомайського району Миколаївської області 23 березня 2012 року за реєстри № 482548224001106. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку успадкувала за законом [PERSON] на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області справа № 484/3597/16-ц та за нею було визнано право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.78 га., з кадастровим номером [NUMBER], 0.05 га. з кадастровим номером [NUMBER], та 0.02 га. з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані в межах території Кам»яномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 08.02.2017 року право власності на вище вказані земельні ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивач виявила бажання розірвати укладений [PERSON] договір оренди землі у звязку із переходом до неї права власності на орендовану земельну ділянку, про що повідомила відповідача. ПСП «Росинка» заперечує проти розірвання договору оренди та повернення позивачу спірної земельної ділянки. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 р. № 161-ХІV (далі Закон № 161-ХІV) визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 161-ХІV орендарі набувають права оренди земельної ділянка на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підстави припинення договору оренди землі визначені ст.ст. 31, 32 Закону № 161-ХІV. Так, одним із випадків припинення договору оренди землі є його розірвання. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ч. 4 ст. 31 Закону № 161-ХІV). Частиною 4 ст. 32 Закону № 161-ХІV передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, визначення наслідків настання таких юридичних фактів як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря законодавцем передані на розсуд сторін договору оренди земельної ділянки. Відповідно до п.4 розділу «Зміна умов договору і припинення його дії» укладеного між [PERSON] та відповідача ПСП «Росинка» зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку. Пунктом 2 даного розділу Договору встановлено, що дія договору припиняється у разі: - закінчення строку на який його було укладено; - придбання орендарем земельної ділянки у власність; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом. - ліквідації юридичної особи-орендаря. Як передбачено п. 4 розділу Договору _6 «Зміна умов договору і припинення його дії», розірвання договору землі в односторонньому порядку не допускається. Умовою розірвання Договору в односторонньому порядку є рішення суду. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Таким чином, сторони договору оренди землі, скориставшись своїми правами, на власний розсуд домовились, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи може бути підставою для розірвання договору. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 34 Закону № 161-ХІV у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обовязку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобовязаний відшкодувати орендодавцеві завдані збитки. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За такого перехід до позивача права власності на передану в оренду земельну ділянку з урахуванням волевиявлення про таке позивача є підставою для розірвання укладеного спадкодавцем договору оренди земельної ділянки та повернення її спадкоємцю, а тому відповідач продовжує використовувати спірні земельні ділянки без законних підставах, що свідчить про порушення прав позивача і наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. За такого позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позовних вимог на користь позивача слід стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви 1280 грн. Що стосується зустрічного позову про стягнення з [PERSON] на користь ПСП «Росинка» безпідставно набутого майна, то ці вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Підстави щодо стягнення [PERSON] на користь ПСП «Росинка» безпідставно набутого майна на які посилається представник ПСП «Росинка» не заслуговують на увагу. Відповідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Представник відповідача посилається на домовленність між [PERSON] та ПСП «Росинка» на кладення договору купівлі-продажу земельної ділянки за яким було виплачено [PERSON] грошові кошти в сумі 168160 грн. Договори купівлі - продажу земельних ділянок між позивачем та відповідачами не укладено. До того ж, вони не могли бути укладені у законний спосіб (має бути дотримана обовязкова нотаріальна форма договору) й на час отримання грошових коштів відповідачами, оскільки положеннями пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб. Зокрема, зі змісту підпункту «б» пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, вбачається, що до набрання чинності законами України державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян чи юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського призначення. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). Законом України № 767- VІІІ від 10 листопада 2015 року «Про внесення змін до розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо продовження заборони відчуження сільськогосподарських земель» продовжено мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року. В судовому засіданні не встановлено порушень прав ПСП «Росинка». Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, за таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь безпідставно набутого майна., а тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: approved