Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві (а.с. 4 6, 52) та поясненнях, наданих представником позивача в судовому засіданні, відображено наступну позицію. На підставі укладеного 17 серпня 2011 року договору позивачем надано [PERSON] кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому кредитний ліміт був збільшений. Позичальник грошові зобов`язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, пені, тощо) за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 123\~044,67 грн. (що складається із заборгованості за кредитом в сумі 18\~805,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 104\~239,55 грн. Представником відповідача поданий відзив. У відзиві (а.с. 101 103), заяві про застосування наслідків строку позовної давності (а.с. 109) та поясненнях представників позивача, наданих в судовому засіданні, викладено наступні заперечення проти позову. [PERSON] не визнаються, а подані позивачем документи не підтверджують факти укладання договору між сторонами, досягнення згоди з його істотних умов, видачі та отримання кредитної картки позичальником, номеру та строку дії такої картки. Такі факти [PERSON] не визнаються. Крім того, позовна заява подана з порушення строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Судом встановлено, що 17 серпня 2011 року [PERSON] звернулася до Банку із письмовою анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Заява; а.с. 61). Згідно зі ст.ст. 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши Заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналася до договору, умови якого викладені в Заяві, Тарифах банку (далі Тарифи; а.с. 62) та Умовах та правилах надання банківських послуг (далі Умови; а.с. 63 86). З умовами такого договору відповідач була ознайомлена, на що вказує її підпис в Заяві. Таким чином, 17 серпня 2011 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, на виконання умов якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом (базова процентна ставка в місяць нараховується на залишок заборгованості і становить 2,5%) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, із сплатою пені (за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів) та штрафів (за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань). Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач кредитом користувалася (а.с. 53 58), проте порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого, відповідно до розрахунку (а.с. 7 8), станом на 31 січня 2019 року допустила заборгованість в сумі 123\~044,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 18\~805,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 123\~044,67 грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Суд вважає, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, а відповідач користувалася кредитними коштами, проте неналежним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Строк кредитування закінчився 31 серпня 2016 року із закінченням строку дії кредитної карти, що підтверджується довідкою (а.с. 59). Відтак, у межах строку кредитування по 31 серпня 2016 року позичальник мала, зокрема, повертати позивачу кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01 вересня 2016 року, позичальник мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Відповідно до розрахунку, поданого позивачем, розмір заборгованості за кредитом станом 31 серпня 2016 року становила 9\~816,57 грн., за процентами 68\~176,69 грн. Представником позивача заявлено про застування строку позовної давності. За змістом ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Як встановлено ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Позовна заява подана до суду 13 березня 2019 року (а.с. 45). Останній платіж позичальником внесено 02 жовтня 2014 року. Враховуючи строк кредитування та застосовуючи строк позовної давності, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь товариства підлягають заборгованість за кредитом станом на 31 серпня 2016 року в сумі 9\~816,57 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими з 01 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року в сумі 1\~472,46 грн. (\~816,57 грн.*2,5%* 6 місяців) та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (а.с. 44).

Outcome: partial