Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 6666,10 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 28 жовтня 2005 року, згідно з умов якого позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих АТ КБ «Приватбанк», «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла, на час її смерті заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.10.2005 року склала 6666,10 грн., в тому числі тіло кредиту - 4608,32 грн., проценти за користування кредитом - 2007,78 грн., пеня - 50,00 грн. Відповідач [PERSON] прийняв спадщину як особа, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення позивач повідомлявся належним чином, причини неявки свого представника не повідомив, в матеріалах справи відсутнє заперечення позивача проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №б/н від 28.10.2005 року на умовах, викладених в заяві про надання кредитної картки, згідно з якою позичальник [PERSON] отримала кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії, сума кредитного ліміту 5000,00 грн. з базовою процентною ставкою - 3,0 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік), обов'язковий щомісячний платіж - 7 % від суми витрат. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. замінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»). Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором, що стороною відповідача не спростовано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовим записом № 543, складеного 25 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, копії яких долучені до матеріалів справи. В порушення умов Кредитного договору [PERSON] кредитні зобов'язання за договором не виконала, у зв'язку з чим станом на день її смерті позивачем нарахована заборгованість в розмірі 6666,10 грн., яка складається з: - 4608,32 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), - 2007,78 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. - 50,00 грн. - заборгованість за пенею. Відповідачем залишився неспростованим розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором в частині тіла кредиту та процентів за користування ним. Частиною 3 статті 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 50,00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають . Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). З копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], наданої Костянтинівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що її заведено на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк», спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, у спадкодавця [PERSON] відсутнє будь-яке нерухоме майно, що може бути успадковане, що підтверджується інформаційною довідкою №128982265 від 26.06.2018 року. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки судом не встановлені обставини щодо наявності майна, одержаного у спадщину після смерті позичальника [PERSON]. та його вартості, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4608,32 грн. та процентами за користуванням кредитом в розмірі 2007,78 грн.

Outcome: dismissed