overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що 19.07.2014 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, між нею та чоловіком часто виникали непорозуміння, конфлікти, які переходили в сварки, які відбувалися у присутності доньки, що негативно впливає на її психологічний розвиток, мають різні погляди на сім`ю та обовязки в ній, в даний час склалися такі відносини, при яких спільне проживання стало неможливим, втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо з листопада 2016 року, ведуть роздільне господарство, мають окремі бюджети, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати та повернути дівоче прізвище «Солодка», судові витрати залишити за нею. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 18.07.2014 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 833 (а.с.4). Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, тому суд вважає за можливе змінити їй прізвище на дошлюбне «Солодка». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій вказала, що з відповідач є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачка, відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених положеннями ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження І-ФП №224809, виданого 01 квітня 2015 року)(а.с.3) Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою 09 лютого 2017 року головою квартального комітету. (а.с.4) Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 15 тисяч гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону при виконанні, щомісячно, до повноліття дитини. Заявою від 26.09.2017 року позивач змінила предмет позову та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що сторони мають від спільного шлюбу дитину [PERSON] Оскільки останній постійно хворіє хронічними захворюваннями, потребує спеціалізованого лікування, тому кошти потрібні на утримання та лікування хворої дитини. Також позивач вказала, що згідно інформації з Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області [PERSON] на даний час офіційно працевлаштований та отримує постійний дохід. Позивач та представник позивача у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 березня 2017 року і до досягненням дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розподіл майна подружжя посилаючись на те, що 28.06.1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Марганецьким РАГС, актовий запис № 159. Позивач звернулася до Марганецького міського суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем але на даний час рішення про розірвання шлюбу не винесено. За час шлюбу 23 квітня 1999 року за договором купівлі-продажу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] (Кленова) в м. Марганці Дніпропетровської області та оформлена на імя відповідача. Позивач просить визнати за нею права власності на ? частину квартири. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 28.06.1997 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Марганецьким РАГС, актовий запис № 159. За час шлюбу 23 квітня 1999 року за договором купівлі-продажу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] (Кленова) в м. Марганці Дніпропетровської області, яка є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини доходу. Згідно ст.. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно ст.. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Тому суд вважає, що позивачу та відповідачу за законом належить по ? частині спільного набутого майна, оскільки домовленості про визначення часток майна між ними не було. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

в березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому просила суд стягувати з відповідача\~аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з чоловіком припинені, сторони проживають окремо. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 2011 року в Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що здійснено відповідний актовий запис № 332. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач, своє батьківство відповідач не оскаржував. Матеріалами справи встановлено, що станом на теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її забезпеченні, що є обтяжуючим фактором для повного виховання дитини та її забезпечення, у зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду з вищевказаним позовом. У відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, відповідач працює, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб немає, позов визнав у повному обсязі, що не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб тому, суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та у відповідності зі\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в дохід держави в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача. Позивачка до суду не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, на виконання вимог ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, у зв'язку з чим зі\~\~згоди позивача та на підставі ч. 4 ст.\~169, ст.ст.\~224,\~225 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 22 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 32. Від сумісного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ № 489764 від 30.05.2014 року. Матірю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON]. Своє батьківство відповідач не оскаржував. Як встановлено судом станом на теперішній час сторони проживають окремо, малолітня дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на повному забезпеченні позивача, що є обтяжуючим фактором для повного виховання дитини та її забезпечення, відповідач ухиляється від обовязку утримувати малолітню дитину. У відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказувала, що з 17.09.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку Олену, [INFO] та доньку Кіру, [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, просила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.09.2008 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 1228 - розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Севериненко». Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач у своїй заяві позов визнав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.09.2008 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1228 (а.с. 5). Від спільного життя подружжя має малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], 22.07.2013 року (а.с.7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказувала, що з 24.12.1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню доньку Єлизавету, [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, просила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.12.1994 року в відділі запису актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконком Київської області, актовий запис № 1818 - розірвати. Позивач звернулась до суду із заявою, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.12.1994 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано в відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1818. Від спільного життя мають неповнолітню доньку Єлизавету, [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Будь-яких даних на спростування встановлених судом обставни в матеріалах справи не міститься. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Одночасно, суд розяснює, що відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України рішення суду, яке набрало законної сили є документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу, без видачі відповідного свідоцтва. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 10.04.2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 75. Мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки мають різні сімейне життя та виховання дитини, між ними відсутнє взаєморозуміння. Просила розірвати шлюб, оскільки вважає що сім`ю зберегти неможливо. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved