Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

АТ «Кредобанк» в особі представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №7918/2017 від 03.05.2017 року в розмірі 419 243,96 грн., судові витрати у розмірі 6288,66 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 41 924,396 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 03.05.2017 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7918/2017. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів від 16.11.2017 року та згідно з рішенням Акціонера №03/2018 від 29.11.2018 року ПАТ «Кредобанк» змінив своє найменування на АТ «Кредобанк». Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 04.05.2017 року укладено договір застави, предметом застави є рухоме майно, а саме - автотранспорт марки Toyota, модель HILUX, 2017 року випуску, об`єм двигуна - 2755 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER] . На виконання умов зазначеного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 05.06.2020 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 419 243,96 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі -409 489,93 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 7754,03 грн., понесених банком судових витрат -2000,00 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подав та клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. 03.05.2017 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7918/2017. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів від 16.11.2017 року та згідно з рішенням Акціонера №03/2018 від 29.11.2018 року ПАТ «Кредобанк» змінив своє найменування на АТ «Кредобанк». Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 04.05.2017 року укладено договір застави, предметом застави є рухоме майно, а саме - автотранспорт марки Toyota, модель HILUX, 2017 року випуску, об`єм двигуна - 2755 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] вартість предмета застави визначена сторонами в розмірі 1 044 744,00 грн. 28.05.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №1345, згідно якого запропоновано звернути стягнення ТЗ Toyota, модель HILUX, 2017 року випуску, об`єм двигуна - 2755 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] 03.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито ВП №59454708 з примусового виконання виконавчого напису №1345 виданого 28.05.2019 року про звернення стягнення на транспортний засіб марки Toyota, модель HILUX, 2017 року випуску, об`єм двигуна - 2755 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Предмет застави реалізовано (відповідно до протоколу №469302 про проведення електронних торгів від 10.03.2020 року), ВП №59454708 закінчено. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «КРЕДОБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. Таким чином в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №7918/2017 від 03.05.2017 року станом на 05.06.2020 року заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 419 243,96 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі -409 489,93 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 7754,03 грн., понесених банком судових витрат -2000,00 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості за кредитним договором. Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомоги суд в розмірі 41 926,396 зазначає наступне. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що представництво позивача було довірено Адвокатському об`єднанню «Бізнес і право», представником якого був [PERSON] який здійснював свої повноваження на підставі ордеру серії КС №573239 від 29.07.2020 року. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано: - копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Бізнес в право» в особі директора Король -Сторожевої Є.В. та АТ «Кредобанк»; - копію ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність [PERSON] - копію довіреності № 11353 від 21.05.2020 року, надана АТ «Кредобанк» адвокату Павленко С.В.; Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41924,396 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 16.06.2020 року, позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 6 288,66 грн.

Outcome: partial