Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В березні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення аліментів. Позов обґрунтовувався тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 22.02.2005 року. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 30.08.2011 року по справі №2-493/11 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300.00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 02.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття-до 27.03.2027 року. На час розгляду справи №2-493/11 відповідач офіційно не працював, тому аліменти були визначені у твердій грошовій сумі. Аліменти у розмірі 300.00 грн. щомісячно морально застаріли, вони не можуть компенсувати навіть десятої частини витрат позивача на дитину. Окрім того, син позивача та відповідача хворіє на астигматизм, що вимагає витрат на лікування, та належне харчування тощо. Матеріальний стан відповідача з 2011 р. змінився в кращу сторону. Зараз відповідач отримує пенсію у розмірі 2805.75 грн. та офіційно працює. Не зважаючи на викладене, як зазначає позивач, відповідач не потратив на сина жодних коштів, окрім тих, що визначенні йому як сума аліментів. Позивач працює, щоб забезпечити дитині належний рівень життя, тому вважає, що відповідач має нести тягар утримання дитини на рівні з нею у звязку з чим і звернулася до суду. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю, наполягала на задоволенні позову. Окрім того, позивач заявила клопотання про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що на даний час він офіційно ніде не працює, отримує лиш пенсію в розмірі 2805 грн. 75 коп., частину якої витрачає на лікування, оскільки являється інвалідом третьої групи, а тому згодний сплачувати аліменти у розмірі, що не перевищує 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме нормам СК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано 22.02.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.02.2005 року. (а.с. 3). 27.03.2009 року у позивача та відповідача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.04.2009 р. виданого виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області. (а.с. 4). Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 30.08.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 300.00 грн., щомісячно, починаючи з 02.08.2011 року і до досягнення сином повноліття-до 27.03.2027 р. (а.с 5). ПАТ «Першотравенський завод ЕТФ» згідно довідки №15/22 від 24.01.2017 року позивачу нараховано заробітну плату за 2016 рік в розмірі 25231.19 грн., зазначених коштів та коштів сплачених відповідачем як аліменти в розмірі 300.00 грн. щомісячно не вистачає для належного утримання дитини. (а.с. 10). Таким чином, суд, виходячи з характеру спірних правовідносин, визначає норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. З огляду на викладене, судом встановлено, що дитина позивача та відповідача перебуває на утриманні позивача з урахуванням аліментів, які сплачує відповідач та хворіє на астигматизм, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №16645 (а.с. 5, 6). З метою встановлення матеріального становища відповідача, як платника аліментів, судом досліджено наступні матеріали справи: - відповідь Пенсійного фонду України №1023934772 від 24.02.2017 року та №1023943261 від 27.02.2017 року, згідно якої відповідач працевлаштований та отримує пенсію в розмірі-2805.75 грн. (а.с. 11); - трудову книгу [PERSON] згідно якого 03.03.2017 року згідно Наказу №1 від 03.03.2017 року останнього звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ у звязку з реорганізацією організації (а.с. 34); - витяг із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], який на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні обласного госпіталю для ВВ з 16.06.2015 року по 24.06.2015 року, яку встановлено наступний діагноз: стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми (лютий 2015) у вигляді після травматичної енцефалопатії ІІ ступеня, церебрального арахноїдиту з лікворо-динамічними порушеннями, розсіяною пірамідною симптоматикою, цефалічним синдромом, вестибулоактичним порушенням, інтелектуально-мнестичними порушеннями, вегето-судинною дисфункцією. Остеохондроз шийного відділу хребта, корінцевий синдром (а.с. 41); - виписку з медичної карти стаціонарного хворого №4629 від 28.12.2015 року згідно якої [PERSON] перебував у період з 16.12.2015 року по 28.12.2015 року на стаціонарному лікуванні в науково-дослідницькому інституті реабілітації інвалідів (ннлк) ВНМУ ім. М.І. Пирогова в м. Вінниця, якому встановлено наступний діагноз: рубці мяких тканин верхньої губи та ділянки крила правої здухвинної кістки внаслідок травматичного пошкодження (лютий 2015 р.). Залишкові явища закритої черепно-мозкової травми (лютий 2015) ускладнені після травматичною енцефалопатією з розладами лікворо-динаміки. Помірною вазо-вегатативною та вестибулярною дисфункцією. Супутній діагноз: міокардичний міокардіосклероз, шлуночкові та надшлуночкова кстрасистологія, СН І ст.. ФК ІІ. [PERSON] гастро дуоденіт в стадії н/ремісії. [PERSON] холоцисто-панкреатит в стадії н/ремісії. СКД. [PERSON] простатит (а.с. 49); - виписний епікриз згідно якого [PERSON] з 03.06.2016 року по 23.06.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації учасників АТО обласного госпіталю для ВВ з 03.06.2016 року по 23.06..21016 рік та якому було встановлено наступний діагноз: залишкові явища черепно-мозкової травми (лютий 2015 року), ускладнені пост травматичною енцифалопатією з розладами лікворо-динаміки, помірною вазо-вегатативною та вестибулярною дисфункцією. Міокардичний кардіосклероз, суправентикулярна і вентикулярна екстрасистологія СН [PERSON] калькульозний простатит (а.с. 43); - виписний епікриз згідно якого [PERSON] з 07.12.2016 року по 20.12.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в центрі неврологічної допомоги та психологічної реабілітації та було встановлено наступний діагноз: залишкові явища черепно-мозкової травми (2015 р.) у вигляді посттравматичної енцефалопатії з розладами лікворо-динаміки, помірною вазо-вегатативною та вестибулярною дисфункцією. ІХС:стенокардія напруги ІІ ф кл. СН І (а.с. 42); - посвідчення серії В-І №004222 згідно якого [PERSON] є інвалідом третьої групи (а.с. 48); - довідку серії 12 ААА №218894 та довідку про встановлення ступеня втрати професійної працездатності серії ЖИА №000787 у відсотках від 25.11.2015 року видані на підставі акта огляду МСЕК №614/7, згідно яких [PERSON] протипоказана праця з психоемоційною напругою та встановлено сорок відсотків втрати працездатності (а.с. 46, 47). Отже, судом встановлено, що відповідач отримує пенсію в розмірі 2805 грн. 75 коп., ніде не працює, тому інших доходів не має, часто хворіє та є інвалідом третьої групи з сорока відсотками втрати працездатності. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач справно сплачує аліменти встановлені рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 30.08.2011 року по справі №2-493/11, що підтверджується довідкою про отримання аліментів від 12.01.2017 року №7.2-36/10/2017/43 від 12.01.2017 року, а протягом 2012- 2013 року здійснював перекази на рахунок позивача додаткових коштів, що підтверджується відповідними квитанціями. (а.с. 7-9, 25-30). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом., що відповідає приписам ст. 129 СК України. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такого висновку дійшов ВСУ у постанові від 05.02.2014 року у справі №6-143цс 13. Виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, Конституційного права особи на прожитковий мінімум, зважаючи на те, що позивач позов підтримує, а відповідач визнає позовні вимоги частково, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та відповідача-платника аліментів, ніде не працює, але отримує пенсію, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. Окрім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн.(а.с. 16-19).

Outcome: partial