Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути із [PERSON] на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 10.10.2013, яка складається з наступного: 4783,53 грн. - заборгованість за кредитом, 5277,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0.00 грн. - заборгованість за комісією; 8850,24 грн. - заборгованість за пенею, а також судові витрати у розмірі 1921.00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера від 10.10.2013 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5382,14 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна Угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.11.2019 має заборгованість: 4783,53 грн. - заборгованість за кредитом, 5277,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0.00 грн. - заборгованість за комісією; 8850,24 грн. - заборгованість за пенею. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. 23 грудня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 03 лютого 2020 року на 10 годину 00 хвилин. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №2450000861564 з відміткою про отримання повідомлення про розгляд справи 08.01.2020, особисто відповідачкою. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.41), заявка про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.42); клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.43). Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - заяви без № від 05.05.2008 (а.с.7), Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10.10.2013 (а.с.8), витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-32), які є умовами договору, розрахунку заборгованості (а.с.5-6), судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 5382,14 гривень, відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своєчасно своїх зобов`язань та допустила заборгованість станом на 13.11.2019 року у сумі 18911 гривень 66 копійок. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач висловила згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між нею та Банком кредитний договір. Окрім того, встановлено, що відповідач здійснила останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 780 гривень 05 копійок 23.03.2018. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 18911 гривень 66 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - копією платіжного доручення №BOJ60B2KK8 від 20.11.2019, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 1921 гривня, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 1921 гривня.

Outcome: approved