Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

ВАТ «Трест Житлобуд-1» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить виселити [PERSON] з кімнати № 84 гуртожитку, за адресою: м. Харків, вул. Цілиноградська, 42, який належить ВАТ «Трест Житлобуд-1» та зобов'язати органи реєстрації зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач посилається на те, що згідно зі ст. 127 Житлового кодексу України гуртожитки використовуються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян в період роботи або навчання. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація установи чи організації видає громадянину спеціальний ордер підставою, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Це положення закріплено також у ст. 129 Житлового кодексу України та в ч. 2 п. 10 Примірного положення про гуртожитки. Однак, відповідачам ордер на вселення не надавався. Також позивач обґрунтував свої вимоги тим, що хоча відповідач [PERSON] и має реєстрацію по вул.. Цілиноградський, 42 в кімнаті 84, при цьому, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови №9 від 01.11.1996 року „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою яка там прожила чи вселилася туди як член сімї наймача. Позивач вважає, що оскільки жила площа в гуртожитку відповідачу [PERSON] була надана без спеціального ордера, таким чином відсутність ордера на вселення приміщення не створює будь-яких законних підстав для користування житловою площею и відповідач на цій підставі підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Позивач неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з проханням добровільно звільнити приміщення, що відповідачем було проігноровано и на теперішній час відповідач [PERSON] відмовляється добровільно звільнити самовільно зайняту кімнату № 84 по вул. Цілиноградській, 42 у м. Харкові. Із зазначених підстав позивач просить виселити [PERSON] з кімнати № 84 гуртожитку по вул. Цілиноградській, 42 в м. Харкові без надання іншого житлового приміщення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала пояснення відповідно до викладених у позові вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов ВАТ „Трест Житлобуд-1 не визнала, просила залишити його без задоволення и вважає, що до позовних вимог підприємства повинні бути застосовані строки позовної давності, а також те, що вона дійсно ордера не має, але це не є підставою для її виселення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток по вул. Цілиноградської, 42 у м. Харкові належить ВАТ «Трест Житлобуд-1» на праві приватної власності, знаходиться на його балансі, що підтверджується Наказом № 730-П від 29.07.1994 р. регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області, Актом прийому-передачі майна від 25.06.1996 р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14493681 від 10.05.2007 р., реєстраційний номер 18789465, виданий Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та обслуговується Дочірнім підприємством «Житлово-комунальна контора» ВАТ «Трест Житлобуд-1» . Згідно ст. 127 Житлового кодексу України гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. На підставі спільного рішення адміністрації підприємства і відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація установи чи організації видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, що закріплено статтею 128 та 129 Житлового кодексу України П.10 роз. II Примірного положення про гуртожиток, яке затверджене постановою Ради міністрів Української PCP від 03.06.198бр №208, говориться, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. В ході судового розгляду було встановлено, що відповідач вселилася у кімнату № 84 гуртожитку, який належить позивачу. Однак, спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету про надання жилої площі не приймалася, ордер на вселення у гуртожиток відповідачу не видавався, тобто відповідач вселилася у спірне жиле приміщення з порушенням встановленого законом порядку. Суд вважає, що відповідачем був порушений порядок вселення в гуртожиток, тобто було фактичне вселення без спеціального ордеру, тому відповідач підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідач ніколи не працювала у ВАТ „Трест Житлобуд-1; гуртожиток їй надавався не у звязку з наявністю таких відносин з цим підприємством, а тому і надавати ним будь-яке інше житло не повинно. Доказів відповідачкою, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, про надання її ордеру на вселення - не надано. Такі ордера є бланками суворої звітності і з наданої довідки позивача вбачається, що такий ордер не видавався і відповідне рішення про його видачу не приймалося. Безпідставне посилання відповідача і на необхідність відмови у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності, оскільки як стверджує позивач ордеру її не видавався, а тому позивач знав про її незаконне вселення у гуртожиток з 1991 року. Сторонами не заперечується, що відповідач і до цього часу проживає у гуртожитку, тобто, порушення права продовжується, а тому вважати, що сплинула позовна давність не можна. На підставі викладеного ст.ст.: 113, 114, ч.3 ст. 116, 127, 129, 132 Житлового кодексу України та

Outcome: approved