overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] ? частину коштів, витрачених нею на оплату комунальних послуг квартири, яка перебуває в їх спільній частковій власності. Позов обґрунтовано посиланням на положення ст.ст. 360,544 ЦК України. Судові витрати просить покласти на відповідача. В судовому засіданні, збільшивши об'єм заявлених позовних вимог до суми 2881 грн. (а.с. 33,34), [PERSON] наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, уповноваживши відповідною довіреністю (а.с. 32) представляти свої інтереси в суді [PERSON] Представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених в письмовому запереченні проти позову (а.с. 37). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши інші, представлені ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, суд встановив наступне: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 1998 року до 11 квітня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка за рішенням суду /зі слів позивача/ після розірвання шлюбу між сторонами була залишена проживати з батьком. Спірна квартира, в якій на час вирішення спору значаться зареєстрованим відповідач (а.с. 25), була придбана подружжям [PERSON] в період шлюбу за договором купівлі-продажу, укладеним 02.11.2004 року (а.с. 4). Частки подружжя у спільному майні визначені рішенням суду від 05 серпня 2014 року (а.с. 8). Позивач разом з дитиною значиться зареєстрованою в квартирі батьків - за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26) Обгрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначила, що з припиненням подружніх відносин, з моменту розірвання шлюбу (а.с. 7), відповідач виїхав з міста, і з того часу /зберігаючи за собою формальне право на житло та реєстрацію у ньому/, в квартирі не проживає, і не несе будь-яких витрат по утриманню спірного жилого приміщення. Протягом згаданого періоду - починаючи з квітня 2013 року і до теперішнього часу вона самостійно несе витрати по утриманню квартири і сплатила кошти за нараховані комунальні послуги в сумі 5762 грн., що підтверджує відповідними квитанціями про їх сплату (а.с. 10-24,34). Згадана обставина не заперечується представником відповідача, яка обґрунтовуючи позицію свого довірителя у справі, безпідставність позову пов'язала саме з відсутністю сина у спірному житлі. Разом з тим, обов'язок відповідача по утриманню житла, як співвласника квартири, частка якого, відповідно до положень ст. 70 СК України є рівною з позивачем, витікає із змісту положень ст.ст. 150, 151, 162 ЖК України, ст.360 ЦК України, які регламентують порядок користування приватними квартирами та обов'язки власників по утриманню житла, з огляду на що вимоги позивача /право якого на зворотню вимогу, як боржника, який виконав солідарний обов'язок/ прямо передбачене ст.544 ЦК України, є обгрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі. Питання про судові витрати вирішене судом у відповідності до положень ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. В даний час з відповідачем разом не проживають, допомоги у вихованні дитини відповідач не надає. У зв'язку з відмовою відповідача добровільно надавати допомогу на дитину, позивач просить стягувати з нього аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки від заробітку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, та просила задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надав суду пояснення в яких заперечував ненадання допомоги на утримання дитини, але вказав, що буде сплачувати аліменти. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я дитини, відповідача, який є працездатним, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) на місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання, в обґрунтування якого вказала, що відповідач є її батьком і до досягнення 18-ти років сплачував аліменти, проте після повноліття позивачки припинив надавати допомогу. З 1 вересня 2012 року позивачка навчається в Хмельницькому професійному ліцеї. Не має можливості працювати і потребує матеріальної допомоги. Оскільки мати позивачки не працює, перебуває на утриманні свого чоловіка, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, надав суду письмове пояснення в якому вказав, що в даний час не працює, має на утриманні неповнолітнього сина та непрацездатну матір, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 150 грн. щомісячно, справу просить слухати за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається із свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.10.1996р. батьками [PERSON] [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є студентом Хмельницького професійного ліцею, що підтверджується довідкою №163 від 15.09..2014р. Термін закінчення навчання червень 2015 року. З вересня по жовтень 2014 року [PERSON] отримувала стипендію в розмірі 309,93грн.грн. щомісячно. Мати позивачки [PERSON] в даний час не працює, що підтверджується довідкою виконкому Пилипо-Олександрівської сільської ради Віньковецького району від 17.11.2014р. № 534. Відповідач [PERSON] не працює, на його утриманні перебуває хвора матір [PERSON], що підтверджується довідками Пасицелівської сільської ради Балтського району Одеської області від 18.11.2014, №379, від 19.11.2014р. №380. Також згідно рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 11.08.2006р. [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку на утримання сина [PERSON] 2003 року народження. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд проходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, з відповідача [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 180грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути у доход державного бюджету судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з заявою, в якій просить надати їй право на шлюб з [PERSON] В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що народилась [INFO] року. На даний час вона вагітна і батьком її майбутньої дитини є [PERSON] Зазначає, що вони із [PERSON] мають взаємні почуття любові та поваги один до одного, чекають на появу спільної дитини, а тому бажають зареєструвати шлюб. Однак, вона не досягла 18-річного віку, з якого має право укласти шлюб, тому просить суд надати їй право на шлюб. Заявниця в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обґрунтування заявлених вимог, які просила задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON], як наречений, та [PERSON], як мати заявниці, підтвердили обставини заяви та заявлені вимоги [PERSON], мотивуючи бажанням створити сім'ю. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно даних довідки лікарсько - консультаційно комісії Старокостянтинівської центральної районної лікарні від 09 вересня 2014 року за № 802 є вагітною, вагітність складає 11-12 тижнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки заявниця на даний час досягла шістнадцятирічного віку, є вагітною і сторони мають взаємне бажання зареєструвати шлюб, тому укладення шлюбу в більш ранньому віці відповідає їхнім інтересам та інтересам їхньої майбутньої дитини, в зв'язку з чим їй слід надати право на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON], звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на домоволодіння від 10.09.1990 року виданого виконавчим комітетом Чемеровецької районної ради народних депутатів, технічного паспорта від 09.10.1990 року та мотивуючи це тим, що у вказаних документах виявилися розбіжності, а саме невірно записано її прізвище та ім'я - [PERSON], а не [PERSON]. В даний час заявник звернулася до Івахновецької сільської ради Чемеровецького району із питанням про внесення відповідних змін у правовстановлюючих документах, однак їй було відмовлено, оскільки відсутні підтверджуючі документи у виправленні свідоцтва про право власності на домоволодіння, в зв'язку з чим була вимушена звернутися в суд з даною заявою. В судове засідання представник заявника з'явилася, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання з'явилася, дану заяву визнає та не заперечує в її задоволенні. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] від 18.05.1999 року, пенсійного посвідчення серії [NUMBER], свідоцтва про народження [NUMBER], державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №138102, та серії ЯГ №124277 прізвище, ім'я, по батькові заявника вказано - [PERSON]. Згідно довідок виданих Івахновецькою сільською радою Чемеровецького району №165 від 29.03.2014 року, № 299 від 30.06.2014 року про те, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована і проживає в [ADDRESS], а [PERSON], не зареєстрована і не проживає. Згідно виписки із погосподарських книг 2006-2011 рр. пог.№217 вбачається, що головю двору є [PERSON] [INFO]. Відповідно до рішення від 23.12.2010 року № 6 вбачається, що [PERSON] присвоєно адресу житлового будинку, що в [ADDRESS]. В судове засідання з'явилися свідки [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що в с. Івахнівці Чемеровецького району проживає [PERSON], [INFO], а не [PERSON], [INFO]. Відповідно ч.2 ст .4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту » - до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Крім того, як вбачається із посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником війни, яка згідно п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючих документів ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що має намір створити сім'ю, однак на даний час не досягла шлюбного віку, встановленого законодавством України. В судовому засіданні своє звернення до суду заявниця підтримала, просила надати їй право на шлюб. По суті своєї заяви пояснила, що на момент її звернення в суд з цією заявою вона не досягла 18 років, але має намір створити повноцінну сім'ю з громадянином [PERSON], від якого вона вагітна, і цей її намір не суперечить ні їх інтересам, ні інтересам суспільства. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви, яка розглядається судом, підтвердивши у своїх поясненнях про наміри створити сім'ю заявницею та не заперечували про надання їй права на шлюб. Згідно до ст. ст. 25, 26 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки ( цивільну правоздатність ) мають усі фізичні особи. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та Цивільним кодексом України. Статтею 30 ЦК України визначено, що цивільною дієздатністю фізичної особи є здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Як встановлено при розгляді справи, заявниця бажає зареєструвати шлюб, однак не досягла шлюбного віку, визначеного ст. 22 Сімейного кодексу України. Згідно до ч. 1 ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю, а відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За змістом копій особистих документів заявниці, на момент розгляду цієї справи їй виповнилося 17 років / а.с. 4, 5 /. Згідно висновку лікарняно - консультативної комісії [PERSON] дійсно перебуває у стані вагітності / а.с. 3 /. З урахуванням обставин справи суд приходить до висновку про те, що право на шлюб не буде суперечити інтересам заявниці, з огляду на що її заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28.04.2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння, через несумісність характерів, різних поглядів на життя вони втратили один до одного почуття поваги, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що бажає зберегти сім»ю, оскільки в них є спільна неповнолітня дитина. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою. Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Заперечуючи проти позову, відповідач пояснив суду, що намагався помиритися з позивачем, однак, позивач з його пропозицією не погодилася. Тому, суд враховує, що відповідачем вживались заходи до примирення з позивачем, але позитивного результату вони не дали, примирення з позивачем не досягнуто. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з його позову та пояснень в судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем, та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживають в квартирі за однією адресою, однак спільне господарство не ведуть, що може негативно вплинути на психічний та емоційний стан дитини, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також інтересам їх дитини, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Дубовомахаринецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропустила через юридичну необізнаність. В судове засідання позивач не з'явилася, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Дубовомахаринецький сільський голова надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у відсутності представника сільської ради, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів, вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи і положеннях ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а Дубовомахаринецький сільський голова не обмежений в повноваженнях на визнання позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належності їй свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що по [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що у вищезазначеному свідоцтві невірно зазначено її по-батькові, а саме вказано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». В зв'язку з даною помилкою вона не може вирішити питання щодо оформлення договору дарування належного їй будинку, що по [ADDRESS]. До суду заявницею було подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи - Сахновецької сільської ради, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно паспортних даних заявницею є [PERSON], [INFO]. Заявниці на праві особистої власності належить житловий будинок [ADDRESS], однак у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, що по [ADDRESS] невірно зазначено її по-батькові, а саме вказано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Згідно довідки Сахновецької сільської ради №281 від 09 вересня 2014 року по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO], яка є власником вищезазначеного будинковолодіння. Іншої громадянки [PERSON] на території сільської ради в по господарських книгах не значиться, і така особа не проживає і не проживала раніше. Вказані обставини підтверджуються: копією паспорта та свідоцтвом про народження заявниці, довідкою виконкому Сахновецької сільської ради №281 від 09.09.2014 року, свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 12 березня 1987 року. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що по [ADDRESS] Старокостянтинівського району, виданого 12 березня 1987 року Сахновецькою сільською радою підлягає задоволенню.

Outcome: approved