Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа- орган опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2012 рок, який був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 516. 07.11.2018 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею. На її утримання з відповідача були стягнуті аліменти, аліменти не сплачуються і заборгованість станом на 20.08.2019 року становить 22 156,94 грн. Відповідач не бере участі у вихованні дитини вже 4-ри роки її розвитком та утриманням не займається, не надає їй будь-якої матеріальної допомоги, не бачиться і не спілкується з дитиною. Позивачка самотужки займається вихованням, утриманням та розвитком дитини, купує їй книжки, іграшки, одежу, взуття та інше, піклується про стан її здоров`я. Вважає, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. У зв`зку з чим просить позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно, [PERSON] [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник Третьої особи - орган опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янської міської ради надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У судовому засіданні було встановлено наступні обставини. Відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтво про народження яке зареєстроване Баглійським відділом дежравної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 93 від 22.02.2013 року. Вихованням і утриманням неповнолітньої дитини займається матір дитини- [PERSON] . Відповідач [PERSON] виїхав в утриманні дитини участі не приймає, має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 22 156, 94 гривні. Відповідно до висновку від 25.09.2020 року №8 вих-20/677, орган опіки та піклування виконавчий комітет Кам`янської міської ради вважає доцільним питання позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов`язок перед дітьми. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не спілкується з дитиною досить великий проміжок часу. Таким чином дії відповідача, як батька дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно доньки. В той же час, після реальної зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, [PERSON] може з дотриманням вимог ст.169 СК України звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved