Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 09.08.2010 [PERSON] уклав з позивачем договір № б/н та отримав кредит у розмірі 17 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконання кредитного зобов`язання у [PERSON] утворилась заборгованість, яка становить 13 141 грн. 93 коп., та складається з: 8512,89 грн. - тіло кредиту; 4 629,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позичальник [PERSON] помер [INFO] , а відповідач [PERSON] , на переконання позивача, є особою, яка відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після його смерті, а тому зобов`язана задовольнити вимоги кредитора АТ КБ «Приватбанк». Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13 141,93 грн. за Кредитним договором № б/н від 09.08.2010 та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача до початку судового засідання звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, та проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 23.10.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного з АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору № б/н від 09.08.2010 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Як вбачається із Розрахунку заборгованості, [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 13 141 грн. 93 коп., яка складається з: 8512,89 грн. - тіло кредиту; 4 629,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 46). При цьому, позов кредитором АТ КБ «ПриватБанк» було пред`явлено до відповідача [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона прийняла спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положеннями ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Так, положеннями ст. 608 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаними з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Разом з тим, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, висновок Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 2-2519/11). Таким чином доводи позову про припинення правовідносин за кредитним договором на підставі ч. 1 ст. 598 та ч. 1 ст. 608 ЦК України суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з частинами 2, 3 ст.1281ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяці в з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги; якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. З повідомлення приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиної Л.М. № 1578/02-14 від 12.09.2016 вбачається, що 29.08.2018 була заведена спадкова справа № 60/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем майна померлого за його заповітом є [PERSON] , але станом на 12.09.2016 свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с. 52). Звернувшись до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором як спадкоємця позичальника [PERSON] , позивач АТ КБ «Приватбанк» не надав суду доказів на підтвердження наявності у спадкодавця рухомого та/або нерухомого майна, а також щодо вартості такого майна, одержаного відповідачем у спадщину після смерті позичальника, в межах вартості якого у них виникає обов`язок задовольнити вимоги кредитора згідно зі ст. 1282 ЦК України. Також не встановлений склад спадщини, яку прийняв відповідач після смерті [PERSON] , оскільки закон пов`язує обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а розмір цієї спадщини не встановлений. Отже, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, позивач не довів обставин, на які він посилався як на підставу свого позову, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю у зв`язку з його недоведеністю (ст. 81 ЦПК України) та передчасністю пред`явлення (ст. 1281 ЦК України). Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed