Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 23.11.2011 року їй було відкрито кредитний рахунок відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н та встановлено кредитний ліміт у розмірі 16000гривень; АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту; [PERSON] не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 24.02.2021 року перед банківською установою відповідач має заборгованість 28690,34грн. Позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у спрощеному позовному провадженні. Відповідач подала до суду відзив, в якому визнала наявність заборгованості перед відповідачем; така виникла по причині того, що протягом останнього року в державі запроваджено карантинні заходи, через які вона не отримувала у повному обсязі заробітну плату в зв`язку із призупиненням своєї діяльності роботодавцем; кошти вносила по мірі можливості, на даний час просить надати термін для погашення заборгованості, крім того не стягувати з неї судові витрати. Вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід повністю задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 23.11.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 16000грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.11.2011 року вбачається, що [PERSON] станом на 24.02.2021 року заборгувала позивачу 28690,34грн., з яких 25745,15грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2945,19грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ураховуючи наведене, є підстави стягнути з відповідача суму заборгованості, так як [PERSON] порушила умови кредитного договору та не виконує свої обов`язки за ним, а позичкодавець вимагає повернення позики, що залишилася. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором не виконала, її заперечення на позов з мотивів складного матеріального становище жодним чином не спростовує накопичення заборгованості перед банком, у зв`язку з чим, враховуючи надані докази позивачем, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються та, враховуючи підтверджену розрахунком суму боргу 28690,34грн. станом на 24.02.2021р., суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі; а в зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в сумі 2270грн. Разом з тим поза увагою суду не залишено наведені відповідачем у відзиві обставини про причини порушення нею боргових зобов`язань через карантин в Україні та матеріальні зміни в її житті, про звернення до сторони позивача щодо перегляду договірних відносин, - що на переконання суду таке повинно було б бути урахованим саме банківською установою, або може бути врахованим у порядку виконання судового рішення (ЦПК України - ст. 434. Мирова угода в процесі виконання; ст. 435. Відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання., чи інше.).

Outcome: approved