Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

В березні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 8361, вчиненого 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї (позивачки) на користь відповідача - ТОВ «Фінансова компанія управління активами» невиплачених в строк грошових коштів за договором від 17 квітня 2012 року, укладеним між нею (позивачкою) та ПАТ «Платинум Банк», за період з 27 жовтня 2014 року по 18 вересня 2019 року у розмірі 3380,79 грн. Вважала, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, на який посилається нотаріус як на підставу вчинення вказаного виконавчого напису, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року визнано незаконним та нечинним. Крім того, документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, не підтверджують безспірність її (позивачки) заборгованості. Тому просила визнати зазначений виконавчий напис від 27 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідач - ТОВ «Фінансова компанія управління активами» свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі, у своєму відзиві на позов вимоги позивачки вважав безпідставними, оспорюваний виконавчий напис вчиненим правомірно. Приватний нотаріус Остапенко Є.М. в судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 квітня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та позивачкою [PERSON] було укладено договір на отримання останньою кредиту на загальну суму 11368 грн., на строк 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20% (а.с.43-45). 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8361, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», на підставі договору факторингу № 20141028-Г від 28 жовтня 2014 року, відступлено право вимоги за договором №96/4813АСLAPT2 від 17 квітня 2012 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , за період з 27 жовтня 2014 року по 18 вересня 2019 року включно у розмірі: 3380,79 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1368,37 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 5555,48 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 150 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 10454,64 грн. (а.с. 41). 22 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60696779 з примусового виконання вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 8361 від 27 вересня 2019 року (а.с. 6). Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц, 29 березня 2019 року, у справі №137/1666/16-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису, боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при учиненні виконавчого напису, нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, прострочена заборгованість за тілом кредиту та сума процентів за користування кредитом, які зазначені у написі, є безспірними. Таким чином, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання і з боржником. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого було учинено виконавчий напис, [PERSON] отримано, а тому остання була позбавлена можливості бути вчасно поінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості оспорити вимоги нових кредиторів, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Представником ТОВ «Фінансова компанія управління активами» нотаріусу не було надано документу, що підтверджує отримання [PERSON] вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, що також свідчить про відсутність у нотаріуса на час учинення виконавчого напису, підтвердження безспірності заборгованості. Згідно розрахунку суми заборгованості, поданого відповідачем нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, дана заборгованість нарахована за період з 27 жовтня 2014 року по 18 вересня 2019 року, однак, борг вже мався станом на 27 жовтня 2014 року і його розмір за цей період зменшився лише на 600 грн., зарахованих як сплату позивачкою пені 1 січня 2018 року (а.с.48-49). Як стверджує позивачка, здійснювати платежі за вказаним кредитним договором вона припинила з січня 2014 року. Докази, які б підтвердили наявність вказаної заборгованості, а також відступлення права вимоги боргу, в матеріалах справи відсутні, в зв`язку з чим неможливо встановити безспірність вимог ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Тобто, ще до жовтня 2014 року, а як стверджує позивачка - вже з січня 2014 року, кредитодавець був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права. Доказів щодо здійснення позивачкою платежів по кредиту ні нотаріусу, ні суду не надано. Відповідно до п. 3.4 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, приватний нотаріус повинен був врахувати, що кінцевий строк погашення кредиту 36 місяців закінчується 17 квітня 2015 року, а перебіг позовної давності розпочався ще до жовтня 2014 року і позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, що з дня виникнення права вимоги на стягнення вказаної суми заборгованості минуло більше трьох років, що виключає можливість її стягнення за виконавчим написом. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчинений 27 вересня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за номером 8361, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» коштів на загальну суму 10 454,64 грн.

Outcome: approved