Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Центрального району м. Миколаєва про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивачка вказує на те, що вона, [PERSON]., з 2 липня 2003 року працювала бухгалтером з експлуатаційних видатків у Комунальному житлово-експлуатаційному підприємстві Центрального району м. Миколаєва. Наказом від 12 вересня 2013 року вона була звільнена за згодою сторін з компенсацією за не використану щорічну відпустку 68 днів. Проте розрахунок на день звільнення відповідач не здійснив. Заборгованість з виплати заробітної плати складає 14232 грн. 40 коп., що складається з заборгованості по заробітній платі за червень-вересень 2013 року в розмірі 6272 грн. 35 коп. та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 7960 грн. 05 коп.. Однак відповідач частково сплатив борг в сумі 1329 грн. 18 коп.. Відповідно залишок невиплаченого боргу складає 12903 грн. 22 коп. Оскільки відповідач не виплатив їй нараховану заробітну плату в день звільнення, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 21448 грн. 56 коп. Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь 12903 грн. 22 коп. заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за не використану відпустку, 21448 грн. 56 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. В подальшому позивачка позовні вимоги уточнила, просила суд стягнути на її користь 12190 грн. 88 коп. заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за не використану відпустку, 27216 грн. 24 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені судом належним чином. В судовому засіданні 15 квітня 2014 року представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача вказувала на те, що на теперішній час позивачка знову працює в КЖЕП Центрального району, заборгованість їй не виплачена. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з 2 липня 2003 року працювала бухгалтером з експлуатаційних видатків у Комунальному житлово-експлуатаційному підприємстві Центрального району м. Миколаєва. Наказом № 18/к від 12 вересня 2013 року вона була звільнена за згодою сторін на підставі п.1 ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником повний розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За правилами статті 83 КЗпП та статті 24 Закону «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні розміру такого відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інші обставини справи. Згідно довідки № 395 від 18 вересня 2013 року, виданої КЖЕП Центрального району, заборгованість по заробітній платі [PERSON] за червень 2013 року - вересень 2013 року складає 14232 грн. 40 коп.. Однак, в порушення зазначених норм трудового законодавства, у день звільнення відповідач не провів з позивачкою повний розрахунок. Так, згідно довідки КЖЕП Центрального району № 102/вих. Від 10 квітня 2014 року сума не виплаченої [PERSON] заробітної плати складає 12190 грн. 86 коп. Таким чином, суд вважає доведеним факт затримки виплати позивачці в день звільнення належних робітнику сум, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП є підставою стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 13 вересня 2013 року по 17 квітня 2014 року. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Середньоденна заробітна плата [PERSON] визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (пункти 2, 8 Порідку) і складає 180 грн. 24 коп. ((4145,77 грн. + 3785,00 грн.): 44 р/день). Кількість робочих днів за період з 13 вересня 2013 року по 17 квітня 2014 року складає 151 робочий день. Середня заробітна плата за цей час складає 27216 грн. 24 коп. Таким чином, відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП з КЖЕП Центрального району на користь [PERSON] підлягає стягненню 27216 грн. 24 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 вересня 2013 року по 17 квітня 2014 року. За такого, позов [PERSON] на підставі ст.. 116 КЗпП України підлягає частковому задоволенню. З КЖЕП Центрального району на користь позивачки слід стягнути 12190 грн. 86 коп. заробітної плати з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, 27216 грн. 24 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial