Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк», позивач) в особі представника Гребенюка О.С., звернувсь до суду із позовом до [PERSON] , (далі - [PERSON] , відповідачка), в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.11.2011 року у сумі 136691,24 грн., яка складається з наступного: 55787,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8473,74 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 65444,80 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн., - штраф (фіксована частина), 6485,30 грн., - штраф (процентна складова). Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2102,00 грн. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору, [PERSON] , 26.11.2011 року отримала від ПриватБанку кредит у розмірі 29500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват-Банку відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. У порушення ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов`язань не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 26.02.2020 року позовну заяву АТ «КБ «Приват Банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 26.02.2020 року та позовну заяву з додатками, яку було надіслано за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 211), відповідач отримала 18.03.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0800104911621 (а.с. 217). Відповідно у встановлений судом строк, з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, яким процесуальні строки, визначені Кодексом та встановлені судом, продовжуються на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Поряд з тим, 17.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18.06.2020 року, відповідно до якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020 року (включно). Протягом цього 20-денного строку учасники справи мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Проте, протягом зазначеного 20-денного строку відповідач не заявляв до суду клопотання про продовження йому процесуального строку, встановленого судом, для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 26.11.2011 року [PERSON] , [INFO] , яка має РНОКПП [NUMBER] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк» (а.с. 70). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (копія Умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів банку додаються до позовної заяви (а.с. 94, 95-111). Відповідно до укладеного договору б/н від 26.11.2011 року [PERSON] , отримала від АТ «КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (довідка про надання кредитної картки - а.с. 118, довідка про зміну кредитного ліміту - а.с. 119). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приват Банк», про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , відбулись наступні зміни кредитного ліміту: 27.11.2011 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -1400,00 грн.; 02.12.2011 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -1540,00 грн.; 02.03.2012 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -2000,00 грн.; 31.01.2017 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -2500,00 грн.; 22.05.2017 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -15000,00 грн.; 01.08.2017 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -25000,00 грн.; 06.08.2017 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -26500,00 грн.; 25.08.2017 року - збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт -29500,00 грн. Збільшення кредитного ліміту в зазначених вище розмірах також підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача (а.с. 120-207). При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартами є саме «Умовам та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач . Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.5 та 2.1.1.2.6 Умов та правил, на підставі яких відповідач при укладені договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативи банку. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов п. 2.1.1.3.1. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та Правил, в разі прострочення зобов`язання за Договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.8.1 Умов та Правил, за несвоєчасне виконання позичальником будь-якого грошового зобов`язання за цим Договором, банк має право нарахувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник обов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн., за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Згідно п. 2.1.1.9.1 договору, він починає діяти з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 120-207). У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 26.11.2011 року, відповідач згідно розрахунку позивача (а.с. 71-93) станом на 05.12.2019 року має заборгованість у сумі 136691,24 грн., яка складається з наступного: 55787,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8473,74 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 65444,80 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн., - штраф (фіксована частина), 6485,30 грн., - штраф (процентна складова). Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, пеню та штрафи. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс які викладені на сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору, та витяги з яких додані до позовної заяви (а.с. 94, 95-111). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, у самій Заяві-Анкеті позичальника від 26.11.2011 року процентна ставка не зазначена. А також, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Роздруківка ж із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.11.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27.01.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.11.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Така правова позиція викладена і у постанові Верховного суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 55787,40 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 68, 69) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial