Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 42 276,14 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 27.01.2011 року. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 17.03.2020 року становить 42 276,14 грн. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 25 414,36 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 8 059,30 грн., заборгованості за пенею у розмірі 38 926,85 грн., заборгованості за комісією у розмірі 0,00 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 989,34 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач 27 січня 2011 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у змісті якої зазначено: я згоден з тим, що ця Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг/, а також Тарифами становить між банком Договір про отримання банківських послуг. Я ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правил надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті банку www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги та Умов та Правил надання банківських послуг а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку Зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку убачається, що АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, додатками до якої є Витяг з Умов і правил надання банківських послуг (надалі по тексту - кредитний договір). За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умовами кредитного договору визначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка нарахована позивачем станом на 17.03.2020 року у розмірі 42 276,14 грн. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 25 414,36 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 8 059,30 грн., заборгованості за пенею у розмірі 38 926,85 грн., заборгованості за комісією у розмірі 0,00 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 989,34 грн. У спростування сплати кредитних коштів будь яких доказів відповідачем суду не надано. При цьому суд також враховує наступні обставини. Виходячи з предмету позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» серед іншого пред`явило вимоги до [PERSON] про стягнення пені у розмірі 6 313,14 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 989,34 грн. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу у заявленому позивачем розмірі, суд вважає, що позов у цій частині задоволенню не підлягає, оскільки на підтвердження позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу позивачем надано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та роздруківку із сайту АТ «ПриватБанк» Умов та Правил надання банківських послуг які не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.01.2011 року. В частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України у розмірі 8 059,30 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. ст. 1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України з урахуванням розміру цих процентів, який банк вважав погодженим з позичальником, а саме з розрахунку 86,4 % річних. Однак, такий розмір нарахованих відсотків 86,4 % у відповідності до положень ст. 625 ЦК України на прострочений кредит не підтверджено наданими позивачем до позовної заяви Умовами і правилами надання банківських послуг, анкетою-заявою позичальника та будь-якими іншими матеріалами справи. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність встановленого договором кредиту іншого розміру відсотків, що мають сплачуватись у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, ніж це передбачено положеннями ст. 625 ЦК України, в даному випадку підлягає застосуванню відповідний розмір відсотків встановлений законом, який дорівнює трьом процентам річним від простроченої суми. Таким чином, заявлена до стягнення заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України з розрахунку 3% річних від простроченої суми із застосування для здійснення розрахунку суми відповідної заборгованості розрахованої позивачем, становить до стягнення 326,66 грн. (8 059,30 х 100 : 86,4 = 9 327,89; 9 327,89 : 100 х 3 = 279,84). За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 414,36 грн. та заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 279,84 грн. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають. В порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: partial