Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 10.04.2014 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4671 грн. 92 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості мало здійснюватися у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця Позичальник мав надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. При укладенні Кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не можне запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 20.06.2019 року має заборгованість в сумі 19921 грн. 31 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4671 грн. 92 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4433 грн. 64 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 10344 грн. 87 коп.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 470 грн. 88 коп. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 10.04.2014 року в сумі 19921 грн. 31 коп. та судовий збір сумі 1921 грн. Ухвалою суду від 25.07.2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача, не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в клопотанні від 24.06.2019 року (а.с. 41). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що 10.04.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої Банк надав Позичальнику строковий кредит в сумі 4671 грн. 92 коп. на строк 24 місяців з 10.04.2014 року по 10.04.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби в сумі 4671 грн. 92 коп. в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості мало здійснюватися у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця Позичальник мав надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 233 грн. 78 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості - не пізніше 30.04.2016 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У порушення умов Генеральної угоди від 10.04.2014 року Позичальник [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 20.06.2019 року становить 19921 грн. 31 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4671 грн. 92 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4433 грн. 64 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 10344 грн. 87 коп.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 470 грн. 88 коп. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти та користування ними, однак своє зобов`язання за Кредитним договором б/н від 10.04.2014 року не виконав так, як не здійснював платежів достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту та відсотків за його користування, в зв`язку з чим станом на 20.06.2019 року має заборгованість за тілом кредиту в загальній сумі 4671 грн. 92 коп., заборгованість за процентами в загальній сумі 4433 грн. 64 коп., заборгованість по сплаті штрафу в загальній сумі 470 грн. 88 коп., суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача інших, заявлених позивачем сум заборгованості, а саме: пені (комісії) - 10344 грн. 87 коп., виходячи із наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. При визначенні розміру пені, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] вбачається, що розмір пені нарахованої позивачем складає 10344 грн. 87 коп. та перевищує розмір самої заборгованості за кредитом та відсотками, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача до 5000 грн. Таким чином до стягнення з відповідача [PERSON] за кредитним договором б/н від 10.04.2014 року підлягає заборгованість в сумі 14576 грн. 44 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4671 грн. 92 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 4433 грн. 64 коп., штраф - 470 грн. 88 коп., пеня - 5000 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial