Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В березні 2015р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON], ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві, Шевченківське УП ГУНП в м. Києві, в якому просила суд зняти арешт з автомобіля марки «FIAT DOBLO», 2007р. випуску, колір сірий, державний номерний знак [NUMBER], № кузова [NUMBER], накладений на підставі постанов про накладення арешту на майно від 14 вересня 2010р., винесених старшим слідчим слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві підполковником міліції Вельможним С.А, відповідно до яких було накладено арешт на транспортні засоби та все майно, що належать відповідачу. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 14 вересня 2010р. старшим слідчим слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві підполковником міліції Вельможним С.А. було винесено дві постанови про накладення арешту на все майно та на транспортні засоби, відповідно до яких було накладено двічі арешт на зазначений вище автомобіль. Зазначена постанова (перша) була направлена в ДП «Інформаційний центр» МЮ України і 08 жовтня 2010р. його реєстратором було внесено відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Також, 14 вересня 2010р. старшим слідчим слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві підполковником міліції Вельможним С.А було винесено другу постанову про накладення арешту на майно, відповідно до якої було накладено арешт на транспортні засоби, що належать відповідачу. Зазначену постанову було направлено для виконання до третьої особи Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС в м. Києві, і повторно накладено арешт на рухоме майно. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2010р., яке набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] за період з 15 січня 2006р. по 12 червня 2009р. Під час спільного проживання однією сім'єю без шлюбу із [PERSON] в липні 2007р. було придбано вищезазначений автомобіль «FIAT DOBLO», який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31 липня 2007р. був зареєстрований за відповідачем. Зазначеним рішенням суду за позивачкою визнано право власності на цей автомобіль «FIAT DOBLO». В січні 2011р. позивачка письмово звернулася до третьої особи Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві із заявою провести перереєстрацію автомобіля з відповідача на неї на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2010р., однак, їй було відмовлено в проведенні перереєстрації із посиланням на те, що на автомобіль перебуває під арештом. Оскільки накладені арешти на автомобіль позивачки не знято, то вона вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав, як власник зазначеного автомобіля «FIAT DOBLO». До судового засідання представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, про час і місце судового розгляду оповіщалися у встановленому законом порядку, у судове засідання своїх уповноважених представників не направили, про поважність причин неявки суду повідомлено не було. Треті особи, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважність причин неявки своїх представників до суду не повідомили. Оскільки позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, автомобіль марки «FIAT DOBLO», 2007р. випуску, колір сірий, державний номерний знак [NUMBER], № кузова [NUMBER] зареєстровано відповідно до свідоцтва про реєстрацію за відповідачем. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2010р., по цивільній справі № 2-7974/2010, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] за період з 15 січня 2006р. по 12 червня 2009р. Під час спільного проживання однією сім'єю без шлюбу із [PERSON] в липні 2007р., останнім було придбано вищезазначений автомобіль, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31 липня 2007р. був зареєстрований за ним. Зазначеним рішенням суду було визнано право власності за позивачкою на цей автомобіль «FIAT DOBLO». Судом встановлено, що 14 вересня 2010р. на підставі постанови про накладення арешту на майно, винесеної старшим слідчим слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві підполковником міліції Вельможним С.А. було накладено арешт на транспортні засоби, що належать відповідачу [PERSON] Також, 14 вересня 2010р. на підставі постанови про накладення арешту на майно від 14 вересня 2010р., винесеної старшим слідчим слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві підполковником міліції Вельможним С.А., відповідно до якої було накладено арешт на все майно, що належить відповідачу [PERSON] Відповідно до відповіді СВ Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві, яка міститься в матеріалах справи, автомобіль марки «FIAT DOBLO», 2007р. випуску, колір сірий, державний номерний знак [NUMBER], № кузова [NUMBER] не визнавався речовим доказом у кримінальному провадженні. В матеріалах справи не містяться жодних даних про те, що позивачка [PERSON] має будь-який процесуальний статус у кримінальному провадженні, у тому числі тих, що перебувають у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП України у м. Києві, відповідно, вона не має процесуального статусу підозрюваної, обвинуваченої, підсудної, засудженої. За таких обставин, накладення арешту на її майно та перебування її майна під обтяженням порушує її права та свободи, зокрема, передбачені ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України. Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, позивачка [PERSON] право власності на зазначене вище майно набула правомірно, з підстав, що встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення дії, яка порушує право. Таким чином, найбільш ефективним способом захисту цивільного права [PERSON] є відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом звільнення майна з-під арешту, що накладений на належне їй майно. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, правові позиції, висловлені Верховним Судом України по справі №6-26цс13 від 15 травня 2013р., і що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2010р. за [PERSON] визнано право власності на автомобіль «FIAT DOBLO», 2007р. випуску, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 54772,0 грн., суд вважає за можливе звільнити майно з-під арешту, а саме вищезазначений автомобіль, на який було двічі накладено арешт на підставі постанов про накладення арешту на все майно та про накладення арешту на транспортні засоби від 14 вересня 2010р., винесених старшим слідчим слідчого управління ГУ МВС України у м. Києві підполковником міліції Вельможним С.А., оскільки накладені арешти на це майно позивачки є безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн., а також витрати пов'язані з публікацією оголошення про виклик останнього до суду у розмірі 1212,0 грн.

Outcome: approved