Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ «Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг. Задля здійснення цього правочину, відповідач підписав заяву № б/н від 17 серпня 2011 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач також зазначає, що підписані відповідачем заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку» складають між ним і позивачем Договір про надання банківських послуг. Вказує, що АТ «Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач, в свою чергу, не виконав покладених на нього договором обов'язків, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. З огляду на зазначене, позивач просить суд позов задовільнити і стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18969 грн. 99 коп., а також судові витрати у розмірі 1762 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 січня 2019 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» з ціллю отримання банківських послуг. Для реалізації зазначеної цілі відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 серпня 2011 року (а.с. 6). У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання і виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість банку змінювати кредитний ліміт та вказано, що позичальник надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг на боргові зобов'язання за кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 365/366 календарних дні у році. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась кредитна заборгованість. Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 17 серпня 2011 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON], станом на 22 жовтня 2018 року стверджується, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 5002 грн. 54 коп. - тіло кредиту, а також 3345 грн. 63 коп. - нарахованих відсотків за користування кредитом (а.с. 5). На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що у даному випадку має місце порушення прав позивача, яке полягає у неналежному виконанні відповідачами своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості. На підставі вищевикладеного відповідач зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням відсотків за користування кредитом, що станом на 22 жовтня 2018 року згідно розрахунку заборгованості за договором складає 5002 грн. 54 коп. - тіло кредиту; 3345 грн. 63 коп. - відсотки за користування кредитом. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені та штрафів суд зауважує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника на підставі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідач на підставі пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цих Договором. Умовами кредитного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. , клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення заборгованості сплачується пеня, яка розраховується як: пеня (1) = базова відсоткова ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту); пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30грн., що нараховується один раз на місяць при наявності прострочки за кредитом чи відсотками 5 і більше днів при виникненні заборгованості на суму від 50грн. та більше. Крім того, у пункті 2.1.1.7.6 кредитного договору визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору: 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеняє одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що у відповідності до пункту 2.1.1.7.6 кредитного договору з відповідача слід стягнути штраф у розмірі 500 грн.(фіксована частина) та 879 грн. 52 коп. (процентна складова). Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з відповідача слід стягнути 903 грн. 53 коп. судового збору в користь позивача.

Outcome: partial