Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

В березні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на Ѕ частини 2-кімнатної ізольованої, загальною площею 78,4 кв.м, житловою площею 33,9 кв.м, квартири за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що з 07.06.2002 сторони перебувають у шлюбі. 03.01.2017 вони з відповідачкою придбали спірну 2-кімнатну ізольовану, загальною площею 78,4 кв.м, житловою площею 33,9 кв.м, квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі: акту прийому-передачі квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] від 05.11.2018; договору про уступку майнових прав на об`єкт інвестування У-34-М-7 від 05.07.2018; витягу із списку Інвесторів (Довірителів) Фонда фінансування будівництва об`єкта будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] від 05.11.2018; довідки про право Довірителя ФФБ на набуття у власність об`єкта інвестування від 05.11.2018; договору про участь у фонду фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] від 03.01.2017. 22.11.2018 право власності на квартиру було зареєстровано за відповідачкою Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимофєєвою О.В. Позивач зазначає, що зазначена квартира була придбана в шлюбі на спільні з дружиною кошти, які заробляв позивач, дружина не працювала. З посиланням на ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60,61,63,69,70,71 СК України позивач зазначив, що квартира була придбана у шлюбі, тому він має право на Ѕ частину спірної квартири, яка є їх з відповідачем спільною сумісною власністю. Відповідачка перестала визнавати його право на частину квартири, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду. 10.03.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.06.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду. Позивач та його представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце судового розгляду була повідомлена своєчасно й належним чином, подала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, справу просила розглянути за її відсутності. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 07.06.2002, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 07.06.2002 (а.с.4). З витягів №146898921 від 26.11.2018 та №264294673 від 05.07.2021 вбачається, що за [PERSON] 22.11.2018 зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В. на підставі: акту прийому-передачі квартири в житловому будинку за адресою [ADDRESS] виданого 05.11.2018 ОК «ЖБК «Меридіан Плюс»; договору про уступку майнових прав на об`єкт інвестування, серія номер У-34-М-7 виданий 05.07.2018 ТОВ «ХРФФБ»; витягу із списку Інвесторів (Довірителів) Фонда фінансування будівництва об`єкта будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] виданий 05.11.2018 ТОВ «ХРФФБ»; довідки про право Довірителя ФФБ на набуття у власність об`єкта інвестування серія та номер 16 виданий 05.11.2018 ТОВ «ХРФФБ»; договору про участь у фонду фінансування будівництва житлового комплексу за адресою: [ADDRESS] серія та номер ФФБ-34-М-7 виданий 03.01.2017 ТОВ «ХРФФБ» (а.с.5,56). Квартира, що є предметом спору, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складається з двох кімнат житловою площею 33,9 кв.м, загальною площею 78,4 кв.м, що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с.6-7). З довідки №16 про право Довірителя ФФБ на набуття у власність об`єкта інвестування від 05.11.2018 вбачається, що [PERSON] , яка є довірителем фонду фінансування будівництва згідно з вимогами Договору №ФФБ-М-7 про участь у фонді фінансування будівництва від 03.01.2017 у повному обсязі виконала зобов`язання перед Управителем ФФБ щодо закріпленого за Довірителем ФФБ об`єкта інвестування (спірна квартира за адресою: [ADDRESS] ) (а.с.8). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1-3 ст.61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи зазначені приписи закону суд дійшов висновку, що квартира за адресою: [ADDRESS] , була набута сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Обставин, що мають істотне значення, та можуть вплинути на відступлення судом від засади рівності часток подружжя, сторонами суду не наведено та не доведено. Згідно із ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач у справі визнала позовні вимоги. В свою чергу, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача та, з урахуванням наявності законних підстав, приходить до висновку про їх задоволення в повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України, тобто судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved