Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

В березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою б/н від 07.03.2012, згідно з умовами якої відповідачу [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.01.2016 виникла заборгованість у розмірі 76223 грн 25 коп., яка складається з: 20638 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом; 49390\~грн 95\~коп.\~ заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом; 2087 грн 97 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 3605 грн 87коп. штраф (процентна складова). Тому, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 76223 грн 25 коп.. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме визнає вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 20638 грн 46 коп., з урахуванням стягнутих із неї коштів на виконанням рішення суду. Зазначила, що про зміну процентної ставки її банк не повідомляв. Вона дійсно взяла кредит, бо на той час в зв?язку із збройною агресією щодо України терміново потрібні були кошти на обмундирування. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.03.2012 відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8). АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на наданий розрахунок, банк зазначає, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.01.2016 становила 76223 грн 25 коп., яка складається з: 20638 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом; 2087 грн 97 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 3605 грн 87 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5,6). 17.05.2016 Ладижинським міським судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором\~ б/н\~ від\~ 07.03.2012 у розмірі 76223 грн 25 коп. та 1378 грн судових витрат. 14.08.2020 [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.05.2016. 18.01.2021 представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відзив стосовно перегляду заочного рішення. В відзиві зазначив, що заперечують щодо перегляду заочного рішення, просили відмовити у задоволенні даної заяви. Повідомив, що відповідачу [PERSON] були відомі і зрозумілі умови договору, так як вона користувалась кредитними коштами, тому твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсності. Стверджує, що заочне рішення може бути переглянуте в спеціальному порядку тільки при дослідженні вказаних відповідачем нових доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи у випадку відсутності відповідача з поважних причин. 11.01.2021 ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області заочне рішення від 17.05.2016 було скасовано. Судом встановлено, що [PERSON] в 2018 році нагороджена відзнакою МО України медаллю «За сприяння Збройним Сила України», є учасником бойових дій, про що їй видано відповідне посвідчення від 01.03.2021 року. Відтак, враховуючи, зокрема, викладене, судом було поновлено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення. Вирішуючи наявний між сторонами спір після скасування заочного рішення по справі, суд виходить з такого. Судом встановлено,\~що обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що мав місце договір приєднання та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету, в якості погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК\~України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього\~Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК\~України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК\~України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У анкеті-заяві позичальника від 07 березня 2012 року не зазначена відсоткова ставка. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованості по процентам за користування кредитом, за пенею та комісією, а також штрафів за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.03.2012, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування платіжної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», карти «Універсальна Gold», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, викладеному на сайті: https://privatbank.ua/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України\~від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тому суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому,\~згідно з\~ч.\~6\~ст.81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та підлягають врахуванню при розгляді даної справи. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту ст.ст.77-80\~ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, передбаченими ст.ст.77-80 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1\~ст. 78 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1\~ст. 82 ЦПК України). За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 07.03.2012 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Суд вважає доведеним те, що відповідачем отримано кошти від АТ КБ «ПриватБанк» (заборгованість за кредитом) в сумі 20638 грн 46 коп.. Вказані кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, тому АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позивачем належними доказами не обґрунтовано позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами, пенею та комісією, а також стягнення штрафів за несвоєчасну сплату кредиту. Саме лише посилання у тексті позовної заяви на те, що підлягає стягненню заборгованість за пенею та комісією, нарахованими на прострочений кредит, не може свідчити про належне обґрунтування цієї вимоги. Анкета-заява (а.с.8) не містить умов щодо розміру відсоткової ставки, пені та комісії за прострочення повернення коштів. Відтак суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості по процентам, пені та комісії у вказаній позивачем сумі. Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.03.2020 по справі № 369/2163/18. Відтак, враховуючи, що саме позивач повинен доводити належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами наявність та розмір заборгованості за пенею та комісією, суд вважає, що позивачем не доведено їх розмір за кредитним договором, які можуть бути стягнуті з відповідача. Тому в задоволенні позовних вимог в розмірі 55584 грн 79 коп. ( 49390 грн 95 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2087 грн 97 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 3605 грн 87коп. штраф (процентна складова) слід відмовити за недоведеністю. Таким чином\~позовні вимоги\~АТ КБ\~«ПриватБанк» про\~стягнення з\~ [PERSON] \~заборгованості за\~кредитом в\~частині стягнення\~в сумі\~20638 грн\~46\~коп. заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню. У задоволенні решти заявлених позовних вимог слід відмовити. Разом з тим, як вбачається з довідки наданої Ладижинським міським відділом ДВС, на виконанні в відділі перебував виконавчий лист №135/818/16-ц від 31.05.2016 виданий Ладижинським міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] боргу на користь АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 76223,25 грн. По вказаному виконавчому провадженню станом на 02.04.2021 боржником було сплачено частково борг по кредиту на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 10019 грн 53 коп., а також 1001,83 грн. виконавчий збір та 67,9 грн. витрат виконавчого провадження. Таким чином, судом встановлено, що з відповідача [PERSON] вже було стягнуто 10019,53 грн. заборгованості перед банком за кредитним договором. Відтак, з урахуванням сплачених коштів, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 10618 грн 93 коп. (20638 грн 46 коп. 10019 грн 53 коп.). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 76223 грн 25 коп.. Позовні вимоги є доведеними на суму 20638 грн\~46\~коп.\~(до\~зарахування вже\~стягнутих коштів). Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 373 грн 11коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial