Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В 2013 році позивачка [PERSON] як потерпіла в кримінальному провадженні звернулась з позовом до відповідачів обвинуваченого [PERSON] та приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (скорочено ПрАТ «СТ «Гарантія») про стягнення на її користь матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2015 року вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 08 квітня 2014 року щодо засудженого [PERSON] в частині цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «СТ «Гарантія» скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Ухвалою судді від 06 серпня 2015 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON], ПрАТ «СТ «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В листопаді 2015 року позивачка [PERSON] надала позовну заяву в новій редакції до відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» (треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON]М.) про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилалась на те, що 19 липня 2012 року приблизно о 01 годині 50 хвилин водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], на швидкості більше 60 км/год. рухався по вулиці Комарова в напрямку вулиці Головної м. Чернівців. Наближаючись до автозаправної станції «WOG», маючи обєктивну можливість спостерігати попереду в полі свого зору автомобіль «Ford Transit», який почав виїзд з прилеглої території автозаправної станції, своєчасно не зменшив швидкість аж до зупинки керованого ним автомобіля, а змінив напрямок руху вліво, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод і небезпеки для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди їй, як пасажиру автомобіля «Ford Transit», спричинено тяжкі тілесні ушкодження, у звязку з чим вона була госпіталізована у відділення реанімації з діагнозом: вагітність 30 тижнів, стан після дорожньо-транспортної пригоди, забій головного мозку легкого ступеня, множинні забійні рани голови, перелом кісток носу. Відповідно до акту судово-медичного дослідження № 1317 від 09 серпня 2012 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці правого підреберя, забійних ран в ділянці чола, параорбітальної гематоми лівого ока, гематологічного забою головного мозку, перелому склепіння черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, тобто таких, що небезпечні для життя. Вказаний висновок підтверджено комісійною судово-медичною експертизою № 160 від 30 листопада 2012 року. Перебуваючи в лікарні швидкої медичної допомоги, наступного дня у звязку з вагітністю переведена для лікування в пологовий будинок № 1 м. Чернівців, де було встановлено, крім важких тілесних ушкоджень, загрозу передчасних пологів, дистрес плоду та передчасне відшарування нормально розташованої плаценти, у звязку з чим консиліумом лікарів було показано розродження шляхом кесаревого розтину. 25 липня 2012 року в результаті проведеної операції по передчасному розродженню народився хлопчик з ознаками недоношеності, який з народження перебував у важкому стані. У відділенні інтенсивної терапії лікарі, попри вжиті заходи, не змогли врятувати дитину і 17 вересня 2012 року на фоні загальної важкості стану дитина померла. Згідно запису в медичній карті № 2170 відділення обласної дитячої клінічної лікарні встановлено заключний діагноз: оклюзивна гідроцефалія на фоні ВМК третього ступеня, ускладнення: важка дихальна недостатність, серцево-судинна недостатність, глибока мозкова кома, вражений ШТК, ДВЗ-с-м, недоношеність 30-31 тижні, ВКМ, вентилятор-асоційована двобічна пневмонія, анемічна асфіксія в пологах. Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 160 від 30 листопада 2012 року встановлено опосередкований причинний звязок між травмами, отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди та передчасними пологами, оскільки причиною розвитку передчасних пологів могли слугувати: політравма, яка спровокувала ускладнення перебігу вагітності у вигляді загрози передчасних пологів та передчасного відшарування нормально-розташованої плаценти, перенесена під час вагітності хламідійна інфекція, котра в свою чергу призвела до передчасного старіння плаценти, а також до передчасного розриву плідних оболонок. Однак вона вважає, що основною причиною передчасного розродження все ж слугували травми, отримані під час дорожньо-транспортної пригоди, фізичний біль від отриманих травм, стресовий та шоковий стан після дорожньо-транспортної пригоди, перенесені операції носа та голови. Виливання навколоплідних вод почалось одразу після аварії. Більше того, після народження у дитини виявлено перелом правого передпліччя, що також вказує на те, що дитина в утробі була травмована. Що стосується хламідійної інфекції під час вагітності, то це лише припущення лікарів і спростовується відповіддю з клінічного пологового будинку № 2, де вона перебувала на обліку по вагітності з 09 березня 2012 року і якою підтверджено відсутність ознак хламідій. Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 липня 2012 року в районі вулиці Комарова м. Чернівців, їй спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що в сукупності призвело до передчасних пологів та смерті дитини. На проведення лікування її та дитини, перебування в медичних закладах в період з 19 липня по 14 серпня 2012 року та під час реабілітаційного періоду нею було затрачено особисті кошти на загальну суму 28620 грн. 46 коп.: зокрема, під час надання першої медичної допомоги в лікарні швидкої медичної допомоги 17 липня 2012 року витрачено 36 грн. 55 коп., під час перебування в міському пологовому будинку на її лікування було затрачено 1443 грн. 49 коп., з них 960 грн. на проведення компютерної томографії голови; на лікування дитини та підтримки її життєдіяльності витрачено 11467 грн. 51 коп., а саме: в період з 25 по 30 липня 2012 року у відділенні інтенсивної терапії витрачено 6382 грн. 16 коп., з яких: 6260 грн. на придбання медичного препарату «Курософ» для вентиляції легенів та 122 грн. на придбання супутніх медикаментів; в період з 30 липня 2012 року у дитячій лікарні витрачено 4435 грн. 35 коп. на придбання ліків; під час проведення кесаревого розтину на шовний матеріал в сумі 650 грн.; під час реабілітаційного періоду на лікування в психіатричній лікарні витрачено 1138 грн. 49 коп.; на закупівлю розхідних медпрепаратів з початку лікування до моменту смерті дитини витрачено 14534 грн. 42 коп. Таким чином, розмір заподіяної їй ушкодженням здоровя матеріальної шкоди становить суму 28620 грн. 46 коп. За фактом дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальне провадження № 12012270050000225 від 28 листопада 2012 року за ст.286 ч.2 КК України, а 19 червня 2013 року [PERSON] оголошено підозру у скоєнні злочину за цією статтею за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а її визнано потерпілою від цього злочину. В ході кримінального провадження також встановлено, що водій [PERSON] керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тобто на законних підставах. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія». Згідно ст.ст.1187, 1188 ч.1 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.24 ч.1, ст.36 п.36.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбаванням лікарських засобів. У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] цивільно-правову відповідальність застрахував, то заподіяну їй матеріальну шкоду повинен відшкодовувати відповідач [PERSON] «СТ «Гарантія». Враховуючи той факт, що в ході проведення досудового розслідування встановлена вина у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, як [PERSON], так і [PERSON], вважає, що заподіяну матеріальну шкоду повинні відшкодувати обоє водіїв. Вина [PERSON] доведена вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 листопада 2013 року в окремому кримінальному провадженні, яким задоволено її позов, стягнуто з ПрАТ «СК «Граве Україна» на її користь як потерпілої суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 14310 грн. 23 коп., тобто половину загальної суми завданої матеріальної шкоди. Також стягнуто з [PERSON] на її користь у відшкодування спричиненої моральної шкоди суму 27500 грн. Вважає, що відповідач [PERSON] «СТ «Гарантія» повинен відшкодувати їй суму заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 14310 грн. 29 коп., тобто половину загальної суми заподіяної шкоди. Окрім матеріальної шкоди, даною дорожньо-транспортною пригодою їй спричинена і моральна шкода, загальну суму якої вона оцінює в 70000 гривень. Майже пять років після одруження вона з чоловіком планували створити повноцінну сімю та народити дитину. Пройшовши великий та наполегливий курс лікування, вона все ж завагітніла, вагітність проходила нормально. До стану вагітності вона відносилась дуже дбайливо, виконувала всі рекомендації дільничного лікаря. Втрата дитини, яка наступила внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричинила їй та її сімї великі душевні страждання. Тривалий час після смерті сина вона не могла спокійно спати, їй постійно снилась дитина, у неї був стан глибокої депресії, в результаті чого вона навіть проходила лікування в психіатричній лікарні та сеанси психотерапії. Розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але у відповідності до вимог ст.23 ЦК України він має бути таким, який би міг компенсувати ті емоційні страждання, які довелось перенести їй як жінці, яка втратила свою першу дитину і не відчула радості материнства, який би був достатнім для відновлення психічного стану, відпочинком від усього, що з нею сталось, а тому розмір душевних страждань вона оцінює в сумі 70000 грн. Такий розмір враховує всі страждання, які довелось перенести їй після аварії, в тому числі порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, стан очікування, коли дитина була в комі і через два місяці померла, а також моральних страждань, повязаних з вказаними обставинами. Так як вироками суду доведена вина обох водіїв, вказану моральну (немайнову) шкоду вони повинні відшкодувати в рівних долях, тобто [PERSON] та ПрАТ «СТ «Гарантія» мають відшкодувати суму 35000 грн. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час ДТП, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Згідно умов договору страхування, укладеного з [PERSON], ліміт відповідальності страховика в разі заподіяння шкоди життю (здоровю) складає 100000 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» необхідно стягнути 5% від суми страхової виплати, тобто 5000 грн., решту суми моральної шкоди в розмірі 30000 грн. їй було відшкодовано [PERSON] Також у звязку з направленням справи на новий розгляд, вона змушена була звернутись за правовою допомогою до адвоката [PERSON] та понесла витрати в сумі 3500 грн., а оскільки відповідач [PERSON] «СТ «Гарантія» був ініціатором скасування рішень та ухвал судів, тому вважає, що з нього підлягають стягненню на її користь дані витрати. Просить стягнути з відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» на її користь у відшкодування матеріальної шкоди суму 14310 грн. 29 коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди суму 5000 грн. та понесені судові витрати в сумі 3500 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просять стягнути з відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» на її користь у відшкодування матеріальної шкоди суму 14310 грн. 29 коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди суму 5000 грн. та понесені судові витрати в сумі 4500 грн. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладеній в ній обставини. Представники відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що дійсно 21 листопада 2011 року між страховим товариством та [PERSON] було укладено договір (поліс) № АВ/0250743 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом було визначено автомобіль «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Оскільки страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в силу п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» є обовязковим видом страхування, який регламентується нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01 липня 2004 року, тому усі подальші правовідносини сторін договору страхування, а також правовідносини сторін з третіми особами, майну, життю та здоровю яких може бути завдано шкоди внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, в частині відшкодування шкоди регламентуються саме нормами даного Закону. Відповідно до ст.ст.22 ч.1, 23, 24 ч.ч.1, 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент укладення договору страхування при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю та майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, в тому числі і моральна шкода, повязана з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого. У звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням в домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Відповідно до листа міського клінічного пологового будинку № 1 від 18 жовтня 2013 року № 505 вартість проведеного лікування [PERSON] становила суму 483 грн. 49 коп. При цьому з вказаного листа не вбачається, чи таке лікування здійснювалось за рахунок медичного закладу чи за рахунок [PERSON] Також із наданих [PERSON] розрахункових документів не вбачається придбання нею ліків тих та у тій кількості, як передбачено лікувальним закладом. Згідно листа Чернівецької обласної психіатричної лікарні № 3836 від 22 липня 2013 року [PERSON] було призначено лікування препаратами: АТФ-лонг, магнікум, цераксон, золофт, неврохеель, В6, гідазепам, фурасемід, кортексин, на підтвердження придбання яких вона надала аркуш паперу з написаними від руки назвами ліків та їх загальною вартістю 1138 грн. 49 коп. та штампом, а не печаткою ТзОВ МФФ «ВАКО». Даний аркуш паперу не може бути належним та допустимим доказом понесених витрат, оскільки він не відповідає вимогам платіжного документу. Позивачкою [PERSON] підтверджено витрати на придбання перевязочних матеріалів та ліків, призначених медичними закладами, на загальну суму 3512 грн. 79 коп., також підтверджено вартість магнітно-резонансної томографії в сумі 500 грн. та розрахунковими квитанціями на придбання медичних препаратів на суму 46 грн. 55 коп. Медичними закладами не підтверджена необхідність придбання [PERSON] лікарських препаратів, які зазначені в решті чеків. Також до розрахунку не брались витрати [PERSON] на благодійні внески, а також чеки з відміткою «Недійсний чек». Таким чином, загальна сума документально підтверджених медичними закладами витрат [PERSON] на її лікування, яка може бути відшкодована, складає 4059 грн. 34 коп. При цьому слід врахувати, що [PERSON] компенсував [PERSON] витрати в сумі 12000 грн., які вона з невідомих причин віднесла до компенсації моральної шкоди. Крім того, вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 листопада 2013 року по обвинуваченню [PERSON] за ст.286 ч.2 КК України задоволено цивільний позов та стягнуто з ПрАТ «СК «Граве Україна» на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди суму 14310 грн. 23 коп. Щодо відшкодування витрат, понесених у звязку із народженням дитини та її подальшою реабілітацією, то такі витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки вони зумовлені не дорожньо-транспортною пригодою, а природними обставинами - народженням дитини. Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 160 від 30 листопада 2012 року встановлено опосередкований причинний звязок між травмами, отриманими [PERSON] під час ДТП, та передчасними пологами, оскільки причинами розвитку передчасних пологів могли слугувати політравма та хламідійна інфекція, перенесена позивачкою під час вагітності. Довідка клінічного пологового будинку № 2 від 14 січня 2013 року № 58, яка надана позивачкою в підтвердження відсутності ознак хламідій, в жодному випадку не спростовує висновку комісії експертів, які констатували вже наслідки перенесеної позивачкою хламідійної інфекції у вигляді передчасного старіння плаценти та передчасного розриву плідних оболонок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування документально підтверджених витрат, понесених нею у звязку з народженням та подальшою реабілітацією дитини в сумі 10807 грн. 51 коп., не передбачено нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому є безпідставними. Інші ж вимоги про компенсацію витрат [PERSON] у звязку із народженням та подальшою реабілітацією дитини взагалі не підтверджується ні розрахунковими документами, ні медичними закладами. Також згідно п.9.3 ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній як на момент укладення договору страхування, так і на момент ДТП, обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих становить 51000 грн. на одного потерпілого. Тому ліміт відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди становить 5% від 51000 грн., а саме 2550 грн. Позивачка не навела підстав, з яких вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 70000 грн., тим більше, що [PERSON] відшкодував в добровільному порядку моральну шкоду в сумі 12000 грн., також стягнуто моральну шкоду на користь [PERSON] з [PERSON] в сумі 18000 грн., з ПрАТ «СК Граве Україна» в сумі 5000 грн. та з [PERSON] в сумі 27500 грн. Витрати на правову допомогу регламентуються ст.ст.84, 88 ЦПК України та Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року. Цим Законом передбачено гранично максимальні розміри компенсації витрат на правову допомогу, які можуть бути зменшені судом, виходячи із засад розумності, справедливості та їх співрозмірності. Як вбачається з акту виконаних робіт № 1 від 29 жовтня 2015 року та квитанції № 12 від 29 жовтня 2015 року позивачка сплатила своєму представнику адвокату [PERSON] суму 3500 грн. за 7 годин роботи, з яких 4 години представник знайомився з матеріалами справи, а 3 години складав позовну заяву. Крім того, як в додатку № 1 від 29 жовтня 2015 року до договору про надання правової допомоги від 08 жовтня 2015 року, так і в акті виконаних робіт № 1 від 29 жовтня 2015 року зазначено, що позивач сплачує кошти за представництво інтересів позивачки по цивільній справі про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди за позовом [PERSON] до [PERSON] та страхового агентства «Гарантія». Оскільки приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» не є страховим агентством «Гарантія», тому вказані документи не можуть бути належними та допустимими доказами підтвердження витрат позивачки на оплату послуг представника по справі за позовом до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія». Просять в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважають обґрунтованими, пояснили, що дійсно 21 листопада 2011 року між ним та ПрАТ «СТ «Гарантія» було укладено договір (поліс) № АВ/0250743 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом було визначено «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. 19 липня 2012 року приблизно о 01 годині 50 хвилин він, керуючи цим технічно справним автомобілем, рухався по вулиці Комарова в напрямку вулиці Головної м. Чернівців і допустив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], як пасажиру автомобіля «Ford Transit», спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2013 року його було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, стягнуто з нього на користь [PERSON] 18000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 08 квітня 2014 року даний вирок залишений без змін, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20 січня 2015 року вирок і ухвала скасовані в частині розвязання цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «СТ «Гарантія». Ним відповідно до розписок від 26 липня 2012 року, 04 серпня 2012 року та 25 травня 2013 року було відшкодовано позивачці [PERSON] та її чоловіку шкоду в загальній сумі 12000 грн., дані кошти він давав на лікування позивачки. Також ним після винесення вироку було відшкодовано [PERSON] моральну шкоду в сумі 18000 грн. Оскільки його цивільно-правова відповідальність стосовно третіх осіб застрахована, то відшкодовувати завдану позивачці матеріальну та моральну шкоду повинен відповідач [PERSON] «СТ «Гарантія». Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважає обґрунтованими, пояснив, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 листопада 2013 року його було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки, стягнуто з нього на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди суму 27500 грн., також стягнуто з ПрАТ СК «Граве Україна» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 14310 грн. 23 коп. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2014 року даний вирок залишений без змін. Він ще не відшкодував позивачці свою частину шкоди із-за відсутності коштів. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази позивачки як свідка, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2013 року [PERSON] було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки за те, що 19 липня 2012 року приблизно о 01 годині 50 хвилин він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], на швидкості більше 60 км/год. рухався по вулиці Комарова в напрямку вулиці Головної м. Чернівців. Наближаючись до автозаправної станції «WOG», маючи обєктивну можливість спостерігати попереду в полі свого зору автомобіль «Ford Transit», який почав виїзд з прилеглої території автозаправної станції, своєчасно не зменшив швидкість аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, а змінив напрямок руху вліво, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод безпеки для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], як пасажиру автомобіля «Ford Transit», спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Також було задоволено заявлений потерпілою [PERSON] цивільний позов, стягнуто з [PERSON] на її користь у відшкодування моральної шкоди суму 18000 грн., з ПрАТ «СК «Гарантія» на її користь у відшкодування моральної шкоди суму 5000 грн., у відшкодування матеріальної шкоди суму 14310 грн. 23 коп., який ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 08 квітня 2014 року залишений без змін (копія вироку та ухвали на а.с.5-12). Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2015 року вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 08 квітня 2014 року щодо [PERSON] в частині цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «СТ «Гарантія» скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (копія ухвали на а.с.13-14). Відповідно до ст.ст.1187 ч.ч.1, 2, 1188 ч.1 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.24 п.1, ст.36 п.36.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбаванням лікарських засобів. У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 21 листопада 2011 року між ПрАТ «СТ «Гарантія» та [PERSON] було укладено договір (поліс) № АВ/0250743 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом було визначено автомобіль «Volkswagen Passat», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], строк дії договору встановлено до 21 листопада 2012 року (копія на а.с.157). Відповідно до умов цього договору страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована цим договором. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю, становить суму 100000 грн., заподіяну майну 50000 грн. В межах строку дії цього договору страхування 19 липня 2012 року приблизно о 01 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номер [NUMBER], на швидкості більше 60 км/год. рухався по вулиці Комарова в напрямку вулиці Головної м. Чернівців. Порушивши Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого позивачці [PERSON], як пасажиру автомобіля «Ford Transit», спричинено тяжкі тілесні ушкодження. У звязку з цим вона відразу була госпіталізована у відділення реанімації лікарні швидкої медичної допомоги з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, вагітність 30 тижнів, стан після дорожньо-транспортної пригоди, забій головного мозку легкого ступеня, множинні забійні рани голови, перелом кісток носу, на лікування були витрачені ліки, придбані хворою на суму 46 грн. 55 коп., що підтверджується довідкою лікарні від 31 жовтня 2013 року № 1230 (копія на а.с.78). Через чотири години цього ж дня 19 липня 2012 року позивачка була переведена для лікування в пологовий будинок № 1 м. Чернівців, де встановлено, крім важких тілесних ушкоджень, загрозу передчасних пологів, дистрес плоду та передчасне відшарування нормально розташованої плаценти, у звязку з чим консиліумом лікарів було показано розродження шляхом кесарського розтину. 25 липня 2012 року в результаті проведеної операції по передчасному розродженню народився хлопчик з ознаками недоношеності, який з народження перебував у важкому стані, що підтверджується повідомленням КМУ «Міський клінічний пологовий будинок № 1» № 505 від 18 жовтня 2013 року (копія на а.с.79). У відділенні інтенсивної терапії лікарі, попри вжиті заходи, не змогли врятувати дитину і 17 вересня 2012 року на фоні загальної важкості стану дитина померла. Оскільки передчасні пологи у позивачки [PERSON] відбулись через її стан здоровя після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого дитина народилась недоношеною у важкому стані і перебувала у відділенні інтенсивної терапії, що потребувало лікування лікарськими засобами, які також придбавались і за рахунок позивачки, то ці понесені витрати підлягають відшкодуванню, в т.ч. відповідачем. На проведення лікування позивачки [PERSON] під час її перебування в медичних закладах в період з 19 липня 2012 року по 14 серпня 2012 року та під час реабілітаційного періоду, а також лікування її народженої дитини були затрачені особисті кошти на загальну суму 28620 грн. 46 коп., що підтверджується довідками лікувальних закладів та копіями чеків на придбання ліків (а.с.78-111, т.2, а.с.36-94 кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON], дослідженими в судовому засіданні). Також ці обставини підтвердила позивачка [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка. В ході проведення досудового розслідування встановлена вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 19 липня 2012 року обох водіїв [PERSON] і [PERSON], тому потерпілій [PERSON] вони повинні відшкодувати завдану їх винними діями матеріальну та моральну (немайнову) шкоду в рівних частках, а так як їх цивільно-правова відповідальність як власників транспортних засобів була застрахована відповідно у ПрАТ СК «Граве Україна» та ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія», то в межах лімітів відповідальності вони також повинні відшкодувати завдану шкоду в рівних частках, зокрема відшкодувати матеріальну шкоду позивачці по 14310 грн. 23 коп., що є половиною від суми 28620 грн. 46 коп. Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 04 березня 2014 року, [PERSON] було засуджено за ст.286 ч.2 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки. Задоволено цивільний позов потерпілої [PERSON], на її користь стягнуто у відшкодування моральної шкоди з [PERSON] суму 27500 грн., з ПрАТ СК «Граве Україна» у відшкодування моральної шкоди суму 5000 грн. та матеріальної шкоди суму 14310 грн. 23 коп. (копія на а.с.112-117). Даним вироком суду встановлено, що позивачці [PERSON] ушкодженням здоровя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 липня 2012 року, завдано матеріальної шкоди в загальній сумі 28620 грн. 46 коп., половину з якої стягнуто з ПрАТ «СК «Граве Україна» на її користь, а також стягнуто у відшкодування моральної шкоди в межах ліміту відповідальності суму 5000 грн., тому згідно ст.61 ч.4 ЦПК України він є обовязковим для суду і при розгляді даної позовної заяви [PERSON] Другу половину цієї суми повинен відшкодувати відповідач [PERSON] «СТ «Гарантія» згідно вимог ст.1188 ч.1 ЦК України та ст.24 п.1, ст.36 п.36.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до письмових розписок від 26 липня 2012 року, 04 серпня 2012 року та 25 травня 2013 року, які знаходиться в матеріалах кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] за ст.286 ч.2 КК України (т.2, а.с.111-113, копії на а.с.158-160) [PERSON] передав позивачці [PERSON] та її чоловіку гроші в загальній сумі 11000 грн. на її лікування, у звязку з чим суд вважає, що ці кошти належить віднести на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, оскільки вони були витрачені для лікування позивачки. При цьому суд не приймає як доказ посилання [PERSON] на те, що вона вважає ці кошти відшкодуванням їй моральної шкоди, оскільки в письмових розписках, написаних нею особисто та її чоловіком, зазначено, що ці кошти отримані для лікування, тобто витрачені на придбання ліків. Таким чином, з врахуванням того, що позивачці третьою особою [PERSON] відшкодовано матеріальну шкоду у звязку з ушкодженням здоровя внаслідок ДТП в сумі 11000 грн., не відшкодованою залишилась сума 3310 грн. 23 коп., яку суд вважає належить стягнути з відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» на користь [PERSON], частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Згідно до ст.23 ч.ч.1, 2, 4 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 липня 2012 року з вини третьої особи [PERSON], позивачці [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона тривалий час після одруження не могла завагітніти, а коли завагітніла після тривалого лікування, дуже дбайливо ставилась до свого стану, раділа тому, що вагітність проходила нормально. Втрата дитини, яка наступила внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричинила їй та її сімї великі душевні страждання, тривалий час після смерті сина вона не могла спокійно спати, їй постійно снилась дитина, у неї був стан глибокої депресії, в результаті чого вона проходила лікування в психіатричній лікарні та проходила сеанси психотерапії. Вона втратила свою першу дитину і не відчула радості материнства, порушився її звичайний спосіб життя, ці всі обставини негативно вплинули на її стан здоровя, перенесла сильні моральні страждання від стану очікування, коли дитина була в комі і через два місяці померла. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час ДТП, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Згідно п.9.3 ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній як на момент укладення договору страхування, так і на момент ДТП, обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих становив 51000 грн. на одного потерпілого. Враховуючи ці вимоги закону, суд вважає, що з відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» на користь позивачки [PERSON] у відшкодування моральної (немайнової) шкоди належить стягнути суму 2550 грн., що становить 5 відсотків від суми ліміту відповідальності 51000 грн., частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] «СТ «Гарантія» на користь позивачки [PERSON] належить стягнути у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму 3310 грн. 29 коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди суму 2250 грн., задовольнивши частково позовні вимоги, також у відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу суму 4500 грн., які розраховані та підтверджені у відповідності до вимог ст.84 ЦПК України (а.с.86-88, 143-144). На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.9 п.9.3, ст.24 п.1, ст.26-1, ст.36 п.36.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial