Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області про зняття арешту з майна та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказує, що [INFO] у віці 77 років помер батько її чоловіка - [PERSON]. Після смерті батька чоловіка позивача залишилося спадкове майно : домоволодіння по [ADDRESS]; земельна ділянка площею 2,1030 га, яка розташована на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області та виділена, на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 282 від 05.08.2004 року, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і грошові вклади у Державному Ощадному Банку. Вказане майно на підставі заповіту, який посвідчений Собківською сільською радою Уманського району Черкаської області 14 травня 2008 року по р.№165, спадкодавець - [PERSON] заповів синові - [PERSON]. Чоловік позивача [PERSON] вищезазначене майно прийняв у спадщину після смерті батька, але у зв»язку із своєю юридичною необізнаністю належним чином не зареєстрував право власності на спадкове майно і не отримав правовстановлюючих документів, оскільки фактично прийняв спадщину та вважав, що є його повноправним власником. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], з яким [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з вересня 1980 року. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина до складу якої входить - домоволодіння по [ADDRESS]; земельна ділянка площею 2,1030 га, розташована на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка виділена на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 282 від 05.08.2004 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; грошові вклади у Державному Ощадному Банку України. У зв'язку з тим, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка, вона звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до Уманської районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2014 року за підписом державного нотаріуса Ящук Д.О.. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вказано, що її покійний чоловік [PERSON] вищевказане майно прийняв у спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO], на підставі заповіту, посвідченого Собківською сільською радою Уманського району Черкаської області 14 травня 2008 року по р.№165, але не оформив своїх спадкових прав. В позові вказано, що на даний час у позивача немає можливості оформити право власності на земельну ділянку, оскільки Державна реєстрація земель здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за заявою їх власників, а на даний час провести державну реєстрацію земельної ділянки неможливо, оскільки її власник, тобто її чоловік помер. Крім того, зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу стало відомо, що згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів № 63763937 від 17.07.2014 року, виявлено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на 1/3 частину квартири [ADDRESS], на підставі постанови відділу ДВС у Святошинському районі м. Києва. В результаті звернення до відділу ДВС у Святошинському районі м. Києва, з метою уточнення даних на особу, тобто [PERSON], на майно якого накладений арешт, позивачем була отримана відповідь за вих. № 31385 від 29.07.2014 року, в якій зазначено, що виконавче провадження стосовно даного арешту майна закінчене, строк зберігання закінчених виконавчих проваджень становить три роки, тому на даний час воно знищене. Зважаючи на те, що покійний [PERSON] ніколи не проживав у місті Києві та у його власності не перебувало ніяке нерухоме майно, розташоване в місті Києві, ніяких боргових зобов'язань ні перед ким він не мав, позивач вважає, що арешт накладений був на майно громадянина [PERSON], що розташоване в м. Києві, тобто зовсім на іншу людину - прізвище, ім'я та по-батькові якого співпало із даними її покійного свекра, адже ні дати, ні місця народження, ні ідентифікаційного коду особи в Єдиному реєстрі заборон не зазначено. Тому позивач вважає, що її свекор це не та особа, на майно якої було накладено арешт і можливо зняти арешт із майна, належного [PERSON], [INFO], який помер [INFO], а саме: з домоволодіння по [ADDRESS], земельної ділянки площею 2,1030 га, розташованої на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка виділена, на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 282 від 05.08.2004 року, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошових вкладів у Державному Ощадному Банку України. З урахуванням того, що вона є спадкоємцем після смерті її чоловіка - [PERSON], фактично прийняла спадщину та почала нею користуватися, але зважаючи на накладений арешт на майно та відсутність правовстановлюючих документів належним чином в нотаріальному порядку позбавлена можливості оформити свої спадкові права, з метою реалізації свого законного права, вона вимушена з даним позовом звернутися до суду і в позові ставить також питання про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті чоловіка на відповідні об»єкти нерухомості та грошові вклади. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі. Вона пояснила, що дійсно в даний час позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті чоловіка, відповідно до вимог чинного законодавства України, у зв»язку з наявністю відповідного запису про арешт майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що фактично стосується іншої особи. Також вона вказувала, що у встановлені чинним законодавством строки її чоловік на підставі заповіту прийняв спадщину після смерті його батька - [PERSON], а вона аналогічно відповідно до вимог закону прийняла спадщину після смерті її чоловіка - [PERSON]. При цьому її державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник відповідача - Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, який належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначено, що сільська рада не заперечує проти зняття з арешту з майна та визнання права власності на спадкове майно, а справу просять слухати без участі представника відповідача. Представник відповідача - Святошинського районного управління юстиції у м. Києві належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду, - в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначено, що вони не заперечують проти зняття з арешту з майна та визнання права власності на спадкове майно, а справу просять слухати без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, беручи до уваги процесуальну позицію відповідачів по справі та третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], що видане в червні 2008 року - а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 06.09.2012 року - а.с. 5). [PERSON] був батьком [PERSON], згідно даних свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.02.1955 року (а.с.17). [PERSON] була дружиною [PERSON], згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 15). Згідно даних свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 294 від 07.02.1991 року, що видане виконавчим комітетом Ради народних депутатів Уманського райвиконкому, житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] належить [PERSON] ( тобто він був власником відповідного житлового будинку ). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР № 143186 - [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,1030 га. Земельна ділянка розташована на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області та виділена, на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 282 від 05.08.2004 року, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - (а.с.10). Згідно листа тереторіольно-відокремленого безбалансового відділення № 10023/0349 філії Черкаського обласного управління Державного ощадного банку України № 13-643 від 02.06.2014 року, - на ім'я [PERSON], 1931 року народження, обліковуються компенсаційні рахунки [NUMBER], відкритий 21.11.1996 року - залишок 1260 грн. 00 коп.; [NUMBER] відкритий 21.11.1996 року - залишок 252 грн.68 коп.; [NUMBER] відкритий 21.11.1996 року - залишок 3002 грн. 76 коп. Аналогічна інформація міститься в книжках грошових вкладів у [NUMBER] (раніше [NUMBER]): рахунок компенсаційний [NUMBER] - залишок 252 грн. 68 коп.; рахунок компенсаційний [NUMBER] - залишок 3002 грн. 76 коп. 13 жовтня 2008 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] і при житті залишив на його ім.»я заповіт. В Уманській районній держнотконторі було заведено спадкову справу №821 за 2008 рік. Спадкоємцем за законом була також дружина спадкодавця - [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь сина [PERSON]. Також спадкоємцем за заповітом був син спадкодавця - [PERSON], однак він також відмовився від прийняття спадщини на користь сина спадкодавця [PERSON]. Вказані факти підтверджуються відповідними заявами в матеріалах спадкової справи. 22.02.2013 року [PERSON] до Уманської районної державної нотаріальної контори подала заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. В Уманській районній держнотконторі було заведено спадкову справу №105 за 2013 рік. Спадкоємцем за законом була також дочка спадкодавця - [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця - [PERSON] Вказані факти підтверджуються відповідними заявами в матеріалах спадкової справи. 04.09.2014 року [PERSON], як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO], звернулась до Уманського районної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 2,1030 га, яка розташована на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, та виділена, на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 282 від 05.08.2004 року, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і грошові вклади у Державному Ощадному Банку, які належали [PERSON], що помер [INFO], спадкоємцем якого на підставі заповіту був його син і чоловік позивача - [PERSON], який при житті прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу нотаріусів № 63763937 від 17.07.2014 року, виявлено арешт на все майно [PERSON], в тому числі на 1/3 частину квартири [ADDRESS], на підставі постанови відділу ДВС у Святошинському районі м. Києва. Особа боржника належним чином не ідентифікована - зазначені лише прізвище, ім.» я та по-батькові боржника. Позивач в судовому засіданні зазначала, що особа на майно якої було накладено арешт мала однокові з її свекром прізвище, ім.»я та по-батькові. Батько її чоловіка проживав в с. Собківка Уманського району Черкаської області і ніякого нерухомого майна в м. Київ у нього не було, в тому числі і 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Згідно відповіді вих. № 31385 від 29.07.2014 року, за підписом начальника ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва, на запит нотаріуса, який був даний з метою уточнення даних на особу, тобто [PERSON], на майно якого накладений арешт, в тому числі на 1/3 частину квартири [ADDRESS], - виконавче провадження стосовно даного арешту майна закінчене, строк зберігання закінчених виконавчих проваджень становить три роки, тому на даний час воно знищене. Одночасно у відповіді вказано, що зазначене виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 ст. 37 Закону України про виконавче провадження, згідно відмітки в Книзі обліку виконавчих документів, переданих державному виконавцю за 2004 рік. Вказане виконавче провадження було відкрите у зв»язку із необхідністю стягнення з [PERSON] на користь БТО «КМУ №2» боргу в розмірі 870, 71 грн. (а.с. 14). Згідно п.5.1.4.Інструкції про проведення виконавчий дій передбачено, що стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. В судовому засіданні достовірно встановлено, що на час розгляду справи виконавче провадження стосовно даного арешту майна закінчене, строк зберігання закінчених виконавчих проваджень становить три роки, тому на даний час воно знищене. Однак інформація з приводу наявності заборони на відчуження - внесена в Єдиний реєстр заборон відчуження об»єктів нерухомого майна і вказаний факт унеможливлює оформлення спадкових прав позивача, відповідно до вимог чинного законодавства України в органах нотаріату. Беручи до уваги вищевикладене, виходячи з аналогії закону, суд вбачає підстави для звільнення з-під арешту майна: домоволодіння по [ADDRESS]; земельної ділянки площею 2,1030 га, кадастровий номер 7124387500:02:000:0514, розташованої на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка виділена на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 282 від 05.08.2004 року, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; грошових вкладів у [NUMBER] (раніше [NUMBER]): рахунок компенсаційний [NUMBER] відкритий 21.1 1.1996 року залишок 1260 грн. 00 коп.; рахунок компенсаційний [NUMBER] відкритий 21.11.1996 року залишок 252 грн. 00 коп.; рахунок компенсаційний [NUMBER] відкритий 21.11.1996 року залишок 3002 грн. 76 коп., що був накладений постановою державного виконавця 52/9 від 21.04.2004 року відділу державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва., яке належало [PERSON], що помер [INFO]. Тобто позов в цій частині підлягає до задоволення в повному обсязі. 04.09.2014 року державний нотаріус Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за результатом розгляду заяви [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 2,1030 га, що розташована на території Собківської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка виділена, на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 282 від 05.08.2004 року, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та грошові вклади у Державному Ощадному Банку, які належали [PERSON], який помер [INFO], спадкоємцем якого на підставі заповіту був його син - [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав та помер [INFO], - в зв'язку з наявністю відомостей про арешт всього майна [PERSON] у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, по якому не можливо достовірно встановити на якого ж [PERSON] накладений даний арешт (а.с. 9-10). У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статей 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання права власності на майно в порядку спадкування, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved