overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного утримання їхнього сина. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала, просила задовольнити його та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 1000 гривень на місяць, пояснивши, що відповідач має постійні доходи від виготовлення скульптур із дерева, інших осіб не утримує, а відтак спроможний надавати утримання своїй дитині до її повноліття. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи / а.с. 8, 11 /, в судове засідання не з'явився, заперечень щодо заявленого позову не подав. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача в порядку її заочного вирішення, проти чого позивачка не заперечувала. Судом встановлено, що між сторонами по справі склалися і існують сімейні правовідносини, які визначають права та обов'язки матері, батька і дитини, оскільки від їх фактичного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки / а.с. 2, 4 /. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини / аліменти / присуджуються у частці від доходу її матері, батька і / або / у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач є працездатним, він спроможний утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я платника аліментів, зі слів позивачки, та стан здоров'я його дитини, суть заявлених позовних вимог, їх розмір, а також обов'язок позивачки, як матері в однаковій мірі приймати участь в утриманні свого сина в межах встановленого законодавством мінімуму. Між тим, зважаючи на те, що позивачкою, в супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України та в строки, імперативно встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, суду не надано належних і допустимих доказів про дійсний дохід відповідача або наявності інших обставин, що мають істотне значення, обґрунтованих підстав для визначення розміру аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів на одну дитину або у твердій грошовій сумі відповідно до положень ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України немає. Приймаючи до уваги викладені обставини, заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. З урахуванням обставин справи, суд приходить до переконання про те, що це рішення слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила постановити рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні даним будинком шляхом зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що їй на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. В даному будинку з її дозволу вселився та зареєструвався її син [PERSON]. Відповідач забрав все належне йому майно в 1998 році та виїхав з її будинку, і на даний час проживає за іншою адресою. Своїми діями відповідач створює їй перешкоди у користуванні власністю, тому вона звернулася до суду за захистом своїх матеріальних прав. Позивачка надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вирішив зі згоди позивачки, ухвалити рішення у заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік. Встановлено, що позивачці [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 14 грудня 2000 року (а.с.9). В даному будинку з дозволу позивачки вселився та зареєструвався її син [PERSON] (відповідач по справі). [PERSON] в спірному будинку не проживає з 1998 року, особистих речей в будинку не має, він не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах будинку, грошові кошти на утримання домоволодіння не надає. Факт не проживання відповідача в спірному будинку підтверджується Актом про не проживання, згідно якого [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] не проживає (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку без поважної причини понад один рік, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодіння [ADDRESS], що є підставою для зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 01 червня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 326 - розірвати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що від шлюбу у них з відповідачем народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з червня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що з чоловіком не проживає разом з липня 2014 року. Справу просила розглянути у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила змінити на дошлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не проживає разом з дружиною з липня 2014 року. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] 01 червня 2002 року уклали шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 326. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2014 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 вересня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 493 - розірвати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що від шлюбу у них з відповідачем народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з грудня 2008 року. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що з чоловіком не проживає разом з грудня 2008 року. Справу просила розглянути у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не проживає разом з дружиною з грудня 2008 року. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] 06 вересня 2003 року уклали шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 493. Від шлюбу у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2008 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 16 червня 1978 року в «Палаці щастя» м. Баку Азербайджанської РСР, актовий запис № 1886 - розірвати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що від шлюбу у них з відповідачем є двоє повнолітніх дітей. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з червня 2013 року. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що з чоловіком не проживає разом з червня 2013 року. Справу просила розглянути у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Також, зазначила, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по даній справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 16 червня 1978 року уклали шлюб в «Палаці щастя» м. Баку Азербайджанської РСР, актовий запис № 1886. Від шлюбу у них малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2013 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 грудня 1987 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 2189 - розірвати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що від шлюбу у них з відповідачем малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що з чоловіком не проживає разом з травня 2011 року. Справу просила розглянути у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Також, зазначила, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по даній справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про поштове вручення (а.с.14), причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] 26 грудня 1987 року уклали шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 2189. Від шлюбу у них малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2011 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 грудня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 355 - розірвати, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що від шлюбу у них з відповідачем народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з червня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що з чоловіком не проживає разом з липня 2014 року. Справу просила розглянути у її відсутність. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що не проживає разом з дружиною з липня 2014 року. Справу просив розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] 27 грудня 2003 року уклали шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 355. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2014 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. З урахуванням викладеного, просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з позивачкою - матір?ю [PERSON]. Представниця позивачки 10.11.2014 року в судове засідання не з'явилася, в попередніх судових засіданнях підтримувала позовні вимоги, на їх задоволенні наполягала. Представниця відповідача у судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, 16.03.1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER], виданого ВРАГС виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 120. Від вказаного шлюбу у сторін є діти - син [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що проживання малолітньої дочки разом з нею буде сприяти духовному та фізичному розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виключення записів про батька з актових записів про народження дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивачка, посилалася на те, що з 24 жовтня 2008 року вона перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі. Під час подружнього життя, а саме [INFO] позивачка народила двох дітей - [PERSON] та [PERSON]. Однак, справжнім батьком дітей не є відповідач [PERSON]. З урахуванням викладеного, просила суд виключити записи про батька [PERSON] з актових записів № 253 від 26 лютого 2014 року на дитину [PERSON] та з актового запису № 254 від 26 лютого 2014 року на дитину [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, на їх задоволенні наполягала. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2008 року в Індустріальному ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено актовий запис № 812 від 08.110.2008 року. [INFO] року позивачка народила двох дітей чоловічої статі, які були зареєстровані 26 лютого 2014 року органом державної реєстрації актів цивільного стану Індустріального району м. Дніпропетровська на підставі свідоцтва про шлюб щз [PERSON], про що складені відповідні актові записи: № 253 - [PERSON] та № 254 на [PERSON]. Позивачка [PERSON] повідомила своєму чоловіку - відповідачу [PERSON] про відсутність кровного споріднення між ним та дітьми . З пояснень позивачки у судовому засіданні вбачається, що [PERSON] та [PERSON] не є дітьми відповідача. З червня 2014 року позивачка разом з дітьми проживає з громадянином [PERSON], який є справжнім батьком дітей. Згідно зі ст. 138 Сімейного Кодексу України - жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише уразі подання іншою особою заяви про своє батьківством. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] визнає себе батьком, який має кровне споріднення з дітьми позивачки [PERSON], які народилися [INFO] року (а.с. 10). Приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved