Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 24 березня 2008 року. Відповідачі по справі зареєстровані в спірному будинку, але з квітня 2012 року не проживають в спірному будинку, особистих речей відповідачів в будинку не має, всі обов'язки з утримання житлового будинку покладені на позивачку. Реєстрація відповідачів в спірному будинку не дає змоги позивачці оформити субсидію, а тому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі повторної неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень проти позову суду не надсилали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі - продажу від 24 березня 2008 року, належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.7). Згідно довідки голови квартального комітету № 12 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON],1977 року народження (відповідач по справі) та [PERSON],1983 року народження ( відповідач по справі), але фактично не проживають з квітня 2012 року ( а.с.12). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.). Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутною; - про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В зв'язку з тим, що відповідачами не надано до суду доказів в підтвердження того, що вони належним чином користуються спірним житлом, виконують обов'язки з утримання житла, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими. Реєстрація місця проживання відповідачів в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved