Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та, зменшивши розмір позовних вимог (а.с. 126-128, 135 а), прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15 вересня 2012 року, яка утворилася станом на 22 травня 2019 року, в розмірі 16 096 грн 38 коп, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 15 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну Угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] був наданий кредит в розмірі 13 556 грн 70 коп у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитнми коштами в розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами вказаної Генеральної угоди [PERSON] повинна була здійснювати погашення заборгованості у період з «1» до «25» число кожного місяця. ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов`язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості. Однак, свої зобов`язання за вказаною угодою [PERSON] виконані не були, у зв`язку з чим станом на 22 травня 2019 року за нею утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 16 096 грн 38 коп, яка включає в себе: заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 5 560 грн 42 коп та пеню в розмірі 10 535 грн 96 коп. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився. Представник позивача за довіреністю Савіхіна А.М. (а.с. 131) надала заяву з проханням розглядати справу без її участі. У вказаній заяві представник позивача зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 126-128). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в той час як вона належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 168-170), про причини своєї неявки суд не повідомила. Із відзиву [PERSON] на заяву про зменшення розміру позовних вимог вбачається, що відповідач проти позову заперечує, оскільки рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї були задоволені та з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року, яка утворилася станом на 11 лютого 2014 року, в розмірі 21 101 грн 09 коп, що включала в себе і заборгованість по процентам, а 11 лютого 2017 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим з метою виконання рішення суду від 11 лютого 2014 року (а.с. 143). Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільних справ № 577/1078/14 і № 577/4156/18, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 15 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого у подальшому стало АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 8). Відповідно до умов вищевказаної Генеральної угоди, зазначена угода укладена з метою створення сприятливих умов для виконання [PERSON] забов`язань за кредитним договором від 1 лютого 2006 року, за яким сторони домовилися, що заборгованість за договором від 1 лютого 2006 року станом на 15 вересня 2012 року становить 14 606 грн. 72 коп. Дата остаточного погашення заборгованості за кредитним договором від 1 лютого 2006 року - 15 вересня 2015 року та з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаною угодою [PERSON] зобов`язана сплатити в день підписання Генеральної угоди 1 050 грн 00 коп. Строком повернення кредиту, який зазначений у п.п.1.3.3. Генеральної угоди, є 2-й день з часу такого порушення. Починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує банку пеню в розомірі 0,15 % від залишку непогашеної заборгованості по кредиту за кожен день прострочення. При цьому проценти та комісії за користування кредитом не нараховуються та не сплачуються (п.п. 1.1.1-1.3.3. Генеральної угоди від 15 вересня 2012 року (а.с. 8). Згідно п.п. 2.1.,2.2. п. 2 Генеральної угоди від 15 вересня 2012 року банк надає [PERSON] кредит в сумі 13 556 грн 72 коп на строк 36 місяців на період з 15 вересня 2012 року до 30 вересня 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 13 556 грн 72 коп. В свою чергу [PERSON] бере на себе зобов`язання повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється наступним чином: починаючи з «1» до «25» числа кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 491 грн 84 коп на погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат, відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 30 вересня 2015 року. Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається порушеним на 32-й день з часу виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення є простроченою (а.с. 8). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач свої зобов`язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року виконав (а.с. 4-5). Однак взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року, [PERSON] виконані не були, у зв`язку з чим станом на 11 лютого 2014 року за нею утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 556 72 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 3 330 грн 85 коп (а. 5, 49-50 справи № 577/1078/14). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ПАТ КБ «ПриватБанк» скористалося своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, звернувшись 21 лютого 2014 року до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року, яка утворилася станом на 11 лютого 2014 року, в розмірі 21 101 грн 09 коп (а. 2-4, 37 справи № 577/1078/14). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2014 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року, яка утворилася станом на 11 лютого 2014 року, в розмірі 21 101 грн 09 коп, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 556 грн 72 коп, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 3 330 грн 85 коп, штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди в розмірі 2 732 грн 52 коп, штрафу (фіксована сума) в розмірі 500 грн 00 коп та штрафу (процентна складова) в розмірі 981 грн 00 коп (а.с. 43-44, а. 49- 50 справи № 577/1078/14). Як вбачається із постанови старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 1 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 43243930, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11 квітня 2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області у справі № 577/1078/14 (провадження № 2/577/342/14) з метою виконання рішення суду від 31 березня 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 101 грн 09 коп було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду (а.с. 47). Також заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року частково були задоволені позовні вимоги [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано здійснити перерахунок по кредитному договору від 15 вересня 2012 року, укладеному між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» з врахуванням сплати коштів [PERSON] відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області у справі № 577/1078/14 (провадження № 2/577/342/14) від 31 березня 2014 року (а.с. 103-105, а. 37-38 справи № 577/4156/18). На виконання вищевказаного рішення суду АТ КБ «ПриватБанк» надало до суду новий розрахунок заборгованості [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року, відповідно до якого [PERSON] станом на 22 травня 2019 року має заборгованість за Генеральною угодою від 15 вересня 2012 року в розмірі 16 096 грн 38 коп, яка включає в себе: заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 5 560 грн 42 коп та пеню в розмірі 10 535 грн 96 коп (а.с.126-128) та зменшило розмір своїх позовних вимог (а.с. 126-128, 135 а). Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК України. ПАТ КБ «ПриватБанк», пред`явивши 21 лютого 2014 року до [PERSON] вимоги про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, з чим погодився і суд, який рішенням від 31 березня 2014 року задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Частиною 1 ст. 1050 УК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи зазначене, суд приходить висновку, що право АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати передбачені Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року проценти за користування кредитними коштами та пеню за невиконання зобов`язань за вказаним договором припинилося після перд`явлення позивачем до [PERSON] вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто АТ КБ «ПриватБанк» має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповдіно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Проте з такими вимогами позивач до суду не звертався та відповідного розрахунку не надав. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (справа № 14-154цс18), від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц), від 6 лютого 2019 року (№ 175/4753/15-ц). Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] процентів і пені, які передбачені та нараховані за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15 вересня 2012 року після рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2014 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні із зазначеним позовом до суду, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача.

Outcome: dismissed