Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначено, що 23.11.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір б.н., відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 23366,85 грн., що складається з: 6310,59 грн. - заборгованість за кредитом; 2875,82 грн. - за простроченим тілом кредиту; 0,0 грн. - відсотки за користування кредитом; 12591,54 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1088,90 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати по справі у розмірі 1921 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду належним чином оформлене клопотання, в якому просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Оскільки відповідач у судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не надала, суд при вирішенні спору виходить з наданих позивачем доказів, які містяться у матеріалах справи та приходить до наступному висновку. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір з надання банківських послуг, який складається з Анкети-заяви б.н. від 23.11.2012, що містить у собі анкетні данні позичальниці; Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які визначають порядок користування банківською картою, строк дії договору, відповідальність сторін за порушення договору; а також Тарифів банку, якими визначено процентну ставку за користування кредитом, порядок і строки внесення щомісячних платежів, розміри пені. В нижній частині Анкети-заяви міститься текст про згоду клієнта з тим, що дана анкета, а також Умови і Тарифи, розміщені на офіційному сайті банку, складають між сторонами єдиний договір про надання банківських послуг, а також про те, що клієнт ознайомлений з даними Умовами і Тарифами. Вказані документи існують у таких формах: бланк Анкети-заяви складений у друкованій формі і заповнений ручкою, анкета підписана відповідачем; Умови та правила надання банківських послуг містяться на сайті банку в електронній формі за Веб-адресою: https://privatbank.ua/terms/, надані суду у простій друкованій формі окремо від анкети-заяви без підпису сторін договору; Тарифи банку надані суду у друкованій формі окремо від анкети-заяви без підпису клієнта. За приписом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Великою Палатою Верховного Суду 03.07.2019 винесено постанову у цивільній справі №342/180/17 та викладено висновок про те, що Умови і правила надання банківських послуг, а також Тарифи ПриватБанку не можуть вважатися складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. У такому разі, банк не має права на стягнення відсотків, штрафів та інших сум, нарахування яких передбачено Умовами і Тарифами, однак фактично отримані позичальником кошти (тіло кредиту) мають бути повернуті позикодавцеві. Натомість, оскільки відповідач у судове засідання не з`явилась, відзиву не надіслала, то суд не може встановити її позицію щодо визнання чи невизнання Умов і Тарифів, а тому при винесенні рішення виходить із наданих позивачем доказів. Так, своїм підписом позичальниця підтвердила, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, в обов`язки відповідача входить погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Тарифами банку встановлено розмір процентної ставки за користування кредитом, порядок внесення платежів на його погашення, розмір пені. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач порушила умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 16.04.2019 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 23366,85 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору, які складаються із заборгованості по тілу кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також заборгованості за пенею. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь позивача штрафів за несвоєчасне виконання боржником своїх договірних зобов`язань, то суд вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості. Враховуючи, що в порядку ч.2 ст.549 ЦК України штраф обчислюється лише у відсотках, то суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов`язання за договором у розмірі 1088,90 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Разом з цим, що стосується вимог про стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини), то дані вимоги суперечать положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1921 гривня.

Outcome: partial