Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

В березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. На обґрунтування позову з урахуванням доповнених та уточнених вимог позивач вказав, що 25.04.2008року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого являється публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 700 грн., який 04.06.2012року було збільшено до 4100грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань за договором станом на 31.01.2015 року утворилась заборгованість в сумі 9565грн.88 коп., яка складається із: 3383,93грн. заборгованості за кредитом, 5488,34грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 250грн. штрафу (фіксована частина), 443,61грн. штрафу процентна складова. Поскільки відповідачка після внесення останнього внеску 26 січня 2013року ухиляється від погашення заборгованості по кредиту та відсотках, позивач посилаючись на вищенаведені обставини просить задовольнити заявлені вимоги та стягнути судові витрати 243,60грн. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечуючи про отримання відповідачкою [PERSON] кредиту в сумі 4100грн. та наявності заборгованості, позов визнав частково та заявив, що розмір заборгованості за відсотками позивачем обчислений у завищеному розмірі без врахування меж строку позовної давності, який за його підрахунками становить 2026,66грн., а також, що позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення штрафу. Посилаючись на ці обставини, представник відповідача просив стягнути розмір заборгованості по відсотках в межах строку позовної давності (2026,66грн), а щодо стягнення штрафу застосувати позовну давність та у цій частині в позові відмовити. Заслухавши доводи сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом \~встановлено, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] був укладений договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та Правилами про надання банківських послуг, тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] 25.04.2008 року отримала кредит у розмірі 700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( № 4149605374755080 до 04.2012 року). Згідно з положеннями п.9.12 вищезазначених Умов та Правил про надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України (а.с.13). З урахуванням цього та згідно з п.3.1.3 Правил користування платіжною карткою у звязку із закінченням строку дії платіжної картки виданої 25.04.2008року [PERSON] з її згоди було продовжено строк дії платіжної картки та видано нові картки № 4149437111095947, №4149437723610737з продовженим строком їх дії до червня 2015 року та березня 2016 року відповідно (а.с73). У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за договором станом на 31.01.2015 року утворилася заборгованість у розмірі в сумі 9565грн.88 коп., яка складається із: 3383,93грн. заборгованості за кредитом, 5488,34грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 250грн. штрафу (фіксована частина), 443,61грн. штрафу процентна складова. Щодо наявної даної заборгованості та її розміру, крім розміру заборгованості по процентах, не заперечувалось і представником відповідачки. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~ Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема тривалість позовної давності. З цього приводу у справі доведено, що 25.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач і [PERSON] було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4100грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який був продовжений за згодою відповідачки. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Пунктом 2 розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів наданих банком клієнту на строк визначений в договорі на умовах платності та зворотності. Відповідно до п.3.1.1,5.4 Розділу 2 Умов та Правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. \~Строк\~\~погашення процентів по кредиту визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на платіжній картці (у полі «MONTH»). Із заяви від 25.04.2008 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного ЗАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] вбачається, що строк дії картки, виданої останній, по її закінченню був продовжений за її згодою та видано нові картки. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом за захистом свого порушеного права в березні 2015 року. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі,є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності : загальне і спеціальне. загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідно календарної дати або настання події з якої повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання(ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов. З огляду на викладене, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до Умов договору визначена періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналіз умов укладеного між сторонами договору та зміст зазначених правових норм, дають суду підстави дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у встановленого кредитного ліміту на платіжні картки), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, не після закінчення строку дії договору, а після кінцевого строку повного погашення кредиту. Як зазначалось вище до позовів про стягнення штрафу застосовується спеціальна скорочена позовна давність тривалістю один рік. Поскільки останній внесок по поверненню кредиту відповідачкою сплачено 26 січня 2013 року, тому у позивача з даного часу виникло право звернутися до суду з вимогою про захист свого інтересу. Таким чином позивачем пропущений строк давності в частині вимог стягнення штрафів, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Що стосується доводів представника відповідача,що сума заборгованості по процентах кредиту підлягає стягненню в межах трирічного строку позовної давності за його розрахунком становить 2108,49грн. не є обґрунтованими. Як доведено у справ ,і що по суті не оспорювалось представником відповідача, останній внесок чергового платежу було сплачено 26.01.2013 року, а з позовом за захистом своїх прав та інтересів, позивач звернувся в березні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Таким чином визначений позивачем розмір заборгованості процентів за користування кредитом в сумі 5488,34грн. належним доказом не спростований, тому він підлягає стягненню в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Така ж правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014, справа № 6-61цс14, а також у постановах від 22.10.2014, 19.11.2014 року, справа № 6-127цс14 та 6-160цс14 на які посилався представник відповідача. З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі в сумі 8872грн.27 коп., яка складається із: 3383,93грн. заборгованості за кредитом та 5488,34грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, Документально підтверджені судові витрати Банку у сумі 200 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial