Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В обґрунтування позову посилалася на те, що 28.04.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від котрого мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка з відповідачем мешкали у [ADDRESS]. 12.01.2016 року рішенням Краматорського міського суду шлюб між сторонами було розірвано. У зв'язку з АТО зараз вони мешкають в м. Краматорську. У м. Донецьку продовжує мешкати її мати, бабуся [PERSON] - [PERSON], яка працює на державному підприємстві «Укрзалізниця». Син [PERSON] дуже сумує за бабусею та рідною домівкою, на час канікул просить відвідати рідне місто, де залишилися не тільки його рідні, але й друзі. Відповідач категорично заперечує проти виїзду сина у м. Донецьк, не бажає надати їй нотаріально завірену довіреність. Просила суд першої інстанції надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням лінії зіткнення в районі проведення антитерористичної операції через контрольні пункти КПВВ «Зайцеве» та КПВВ «Новотроіцьке» («Бугас») на неконтрольовану Україною територію в Донецькій області місто Донецьк документів, для виїзду неповнолітнього [PERSON], без згоди його батька [PERSON]. Дозволити тимчасовий виїзд на неконтрольовану Україною територію в Донецькій області місто Донецьк через контрольні пункти КПВВ «Зайцеве» та КПВВ «Новотроіцьке» («Бугас») [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON] у період літніх канікул з 05.06.2016 року по 15.08.2016 року та у період інших шкільних канікул у супроводі матері [PERSON] [INFO], строком на 1 рік. Стягнути з відповідача судовий збір. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків - задоволені. Надано дозвіл [PERSON], [INFO] на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням лінії зіткнення в районі проведення антитерористичної операції через контрольні пункти КПВВ «Зайцеве» та КПВВ «Новотроіцьке» («Бугас») на неконтрольовану Україною територію в Донецькій області місто Донецьк документів, для виїзду неповнолітнього [PERSON], без згоди його батька [PERSON]., паспорт серії [NUMBER], виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 31.01.1996, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та тимчасово зареєстрований за адресою [ADDRESS] Дозволено тимчасовий виїзд на неконтрольовану Україною територію в Донецькій області місто Донецьк через контрольні пункти КПВВ «Зайцеве» та КПВВ «Новотроіцьке» («Бугас») [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу його батька [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 31.01.1996 у період літніх канікул з 05.06.2016 року по 15.08.2016 року та у період інших шкільних канікул у супроводі матері [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], паспорт серії [NUMBER] виданий Куйбишевським РВДМУГУМВС України в Донецькій області 28.05.2007 року строком на 1 рік. Додатковим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 червня 2016 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. З вказаним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року не погодився відповідач [PERSON] і оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права. Просить апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 3264 (а.с. 65). В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи - органу опіки та піклування Краматорської міської ради не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 3266 (а.с. 67). Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], представника позивача, яка частково підтримала апеляційну скаргу відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» (із змінами і доповненнями) передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки шодо дитини. Із матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідок вони є особами, які взяті на облік, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлені законом. Частиною 3 статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції послався на те, що суд враховуючи інтереси дитини і те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Проте, з даним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Частиною 1 статті 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, входить м. Донецьк. Як вбачається із статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції не врахував думку представника третьої особи - органу опіки та піклування Краматорської міської ради, який вважав, що перебування дитини у м. Донецьку може бути небезпечним. Враховуючи інтереси дитини, апеляційний суд вважає, що рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 травня 2016 року необхідно скасувати і в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тому додаткове рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 червня 2016 року втрачає силу. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 606,33 грн., вказана сума підлягає стягненню з позивачки.

Outcome: dismissed