Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

АТ «СГ «ТАС» (приватне) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14500,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 01.05.2017 року приблизно о 05 год. 30 хв. в м.Запоріжжя по вул. Залізнична, буд. 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП. На момент ДТП між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страху4вання цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.03.2017 року № АК/5563225, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] . Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. На підставі повідомлення про настання страхової події від 11.05.2017 року, заяви про виплату страхового відшкодування від 14.08.2017 року, ремонтної калькуляції № 04889 01 від 08.08.2017 року, складеного страхового акту № 17292Р від 17.08.2017 року, АТ «СГ «ТАС» (приватне) в межах ліміту Полісу, здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 14500,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14500,00 грн., а також витрати понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують, у разі відсутності відповідача не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, шляхом надіслання ухвали про прийняття справи до свого провадження разом з матеріалами позовної заяви на його адресу. Відповідач відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 01.05.2017 року приблизно о 05 год. 30 хв., в м.Запоріжжя по вул. Заалізнична, біля буд. 9, [PERSON] керував автомобілем засобів «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яныння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 6820, результат позитивний 0,78%, чим порушив п.2.9 (а) ПДР УКраїни. Крім того, 01.05.2017 року приблизно о 05 год. 30 хв. в м.Запоріжжя по вул. Залізнична, біля буд. 9 [PERSON] керував автомобілем «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та здійснив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду, чим порушив п.12.1, 13.1, 2.3 (б) ПДР України. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2017 року. у справі № 331/3143/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 6 цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . 02.03.2017 року між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5563225, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Citroen», державний номерний знак [NUMBER] . На підставі повідомлення про настання страхової події від 11.05.2017 року, заяви про виплату страхового відшкодування від 14.08.2017 року, ремонтної калькуляції № 04889 01 від 08.08.2017 року, складеного страхового акту № 17292Р від 17.08.2017 року, АТ «СГ «ТАС» (приватне) в межах ліміту Полісу, здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 14500,00 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкеове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року страхових після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача, повинні бути стягнуті витрати по сплаті судового збору в розмір 2102,00 грн., які були сплачені останнім, у зв`язку зі зверненням із позовом до суду.

Outcome: approved