Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини, відшкодування моральної шкоди. Позивачка вказує на те, що вона є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано рішенням суду у вересні 2011 року, проте продовжували проживати разом до січня 2014 року. Після сварки з відповідачем вона почала проживати окремо, але дитину відповідач їй не віддав. Попри рішення суду від 13 березня 2015 року, яким визначено місце проживання дитини з нею позивачкою, відповідач відмовляється повертати їй сина. Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач має погане матеріальне становище, не приділяє достатньо уваги дитині, житло, у якому він мешкає разом з їхнім сином, не пристосоване для розвитку дитини, до того ж не відповідає санітарно-гігієнічним умовам, позивачка просила суд відібрати її малолітнього сина у [PERSON], стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн.. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування вказувала на те, що відібрання дитини від [PERSON] буде відповідати інтересам малолітнього. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Посилався на те, що він повністю не згоден з рішенням суду, яким визначено місце проживання дитини з матірю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є матірю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач [PERSON]. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 жовтня 2006 року. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2015 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з матірю - [PERSON]. Вказане рішення набрало законної сили 24 березня 2015 року та є обовязковим до виконання. Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина зареєстрована разом з матірю за адресою: Миколаївська обл., Очаківський р-н, с. Покровка, вул.. Морозівська,9. Як слідує з пояснень сторін в судовому засіданні, відповідач відмовляється виконувати рішення суду про визначення місця проживання малолітньої дитини та добровільно віддавати сина позивачці. Згідно висновку від 16 квітня 2015 року № 961/02.02.01-22/22/14/15 орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне відібрати малолітнього [PERSON], [INFO] у [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Частина 2 ст. 163 СК України\~ передбачає, що батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків,\~коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч. 2 ст. 162 СК України дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Проте, таких обставин в судовому засіданні про розгляді даної справи не встановлено. Частиною 4\~ст. 29 ЦК України\~передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині відібрання у [PERSON] малолітнього [PERSON], та щодо передачі його матері [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В іншій частині позов не необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial