Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

В березні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «Приват банк», Банк) звернулось до суду із названим позовом, де просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка станом на 14.01.2020 складає 10038,73 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 3914,23 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами- 1584,26 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 4540,24 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11 січня 2016 року відповідач підписав Генеральну угоду, згідно якої отримав кредит у розмірі 6670,46 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач стверджує. що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Зазначає, що відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення у нього зазначеної заборгованості. З цих підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати. 13.03.2020 ухвалою суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.06.2020 відповідач подав суду заяву, у якій зазначив про визнання позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до нього. Просив суд врахувати його скрутне матеріальне становище та зменшити розмір нарахованої пені. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України. До позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи без участі позивача. Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 11.01.2016 відповідач підписав Генеральну угоду з Банком, згідно умов якої отримвав кредит у розмірі 6670,46 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 18% річних за користування кредитними коштами (а.с.10). Ця угода, разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, із якими відповідач ознайомлений , як зазначено у заяві, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг.(а.с.10) Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і Правил Банк має право проводити договірне списання заборгованості , яка виникла у Клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань перед Банком. (а.с.17) Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем, та на те, що відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача за кредитом , станом на 14 січня 2020 року складає 10038,73 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 3914,23 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами- 1584,26 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 4540,24 грн, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.7-8). При цьому, 03 березня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом (а.с.5-6). На підтвердження заявлених вимог надало зазначені докази по справі. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, за положеннями правочину відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи положення укладеного правочину , суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості , оскільки, такі вимоги підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем. Щодо зменшення розміру неустойки (пені) за клопотанням відповідача слід зазначити наступне. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України істотними обставинами можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 703/1181/16-ц. Отже, при вирішенні питання про зменшення неустойки, суд повинен встановити співрозмірність неустойки невиконаному зобов`язанню відповідачем та врахувати інтереси обох сторін. Суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки та оцінкою дійсного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення з врахуванням істотних обставин. З урахуванням наведеного вбачається, що чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу забезпечення виконання зобов`язань та як міру майнової відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, а суд, задля усунення явної її не співрозмірності понесеним особою збиткам, має право на пом`якшення такої міри відповідальності боржника та на правомірне зменшення розміру неустойки. З розрахунку заборгованості вбачається, що Банк визначив розмір пені за прострочення зобов`язання , яка підлягає стягненню з відповідача , у розмірі 4540,24 грн., що перевищує суму заборгованості за тілом кредиту, яка становить 3914,23 грн. Беручи до уваги частину 3 статті 551 ЦК України, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за прострочене боржником зобов`язання до розміру суми заборгованості за тілом кредиту, а саме до 3914,23 грн., оскільки в такий спосіб буде забезпечено дотримання принципу пропорційності та збалансованості інтересів сторін. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1921,00 грн судового збору.

Outcome: partial