Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 25.04.2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №CVAHAK37540982, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 9398,85 дол. США та з метою забезпечення належного виконання вказаного зобов'язання цього ж дня між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу марки DAEWOO LANOS 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Вказував на те, що 07.06.2011 року державним виконавцем Кіцманського ВДВС Чернівецького РУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в тому числі на автомобіль, який переданий [PERSON] в заставу банку. Крім того, Кіцманським ВДВС Чернівецького МУЮ 14.02.2012 року, 13.03.2013 року та 18.04.2013 року було винесено постанови за змістом яких було оголошено розшук вказаного вище предмету застави. 22.12.2011 року рішенням Індустріального суду м.Дніпропетровська звернено стягнення на вказаний вище транспортний засіб та надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право самостійного продажу заставного автомобіля. Вказував на те, що накладений державним виконавцем арешт та оголошення в розшук автомобіля, що переданий позивачу у заставу, порушує право банку на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, крім того договір застави транспортного засобу між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений раніше ніж були винесені вказані постанови державного виконавця. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив звільнити з під арешту накладеного постановою державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького РУЮ від 07.06.2011 року транспортний засіб марки DAEWOO LANOS 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та припинити його розшук оголошений постанови державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького РУЮ від 14.02.2012 року, 13.03.2013 року та 18.04.2013 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримувала та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Кіцманського ВДВС Чернівецького РУЮ в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Справа слухалась у відсутності відповідачів, які не з'явилися в судове засідання незважаючи на те, що двічі належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили і не подали заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 25.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав у кредит грошові кошти та в рахунок забезпечення кредитного зобов'язання передав в заставу банку транспортний засіб марки DAEWOO LANOS 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а/с 5). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, застава вище зазначеного спірного нерухомого майна була зареєстрована в Державному реєстрі. Як вбачається з листа Кіцманського ВДВС Чернівецького МУЮ від 19.03.2015 року, постановою державного виконавця вказаної виконавчої служби від 07.06.2011 року було накладено арешт ат заборону відчуження автомобіля марки DAEWOO LANOS 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а/с 14). Крім того, постановами державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького МУЮ від 14.02.2012 року, 13.03.2013 року та 18.04.2013 року було оголошено розшук вказаного вище транспортного засобу в процесі виконання виконавчих документів стягувачами за якими були держава та ПАТ КБ «ПриватБанк» (а/с 11-13). Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Так, у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Таким чином, враховуючи те, що спірний автомобіль перебував у заставі позивача, виносячи постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , а також про оголошення розшуку майна боржника, державний виконавець зобов'язаний був повідомити про це заставодержателя а роз'яснити йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, проте в матеріалах справи відсутні відповідні докази такого повідомлення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, як вбачається з рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2011 року, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором в рахунок погашення заборгованості було звернено стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки DAEWOO LANOS 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу вказаного транспортного засобу з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем із зняттям вказаного транспортного засобу з обліку в органах ДАІ (а/с 10). Відповідно до ст.1, ст.20 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадку, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1,2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, позивачем раніше зареєстроване обтяження на спірний автомобіль, отже ПАТ КБ «ПриватБанк» має вищий пріоритет на заставлене майно. Відповідно до ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5 зазначено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Так, матеріали справи не містять доказів, що рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь держави було ухвалене та набрало законної сили раніше ніж у позивача виникло право застави на спірний автомобіль. Окрім того, як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 08.01.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 39669,54 дол. США, а згідно п. 17.10 договору застави вартість предмета застави сторони договору визначили у розмірі 55200 грн. (а/с 7,9). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що оголошений накладений постановами державного виконавця Кіцманського ВДВС Чернівецького РУЮ арешт, заборона відчуження та оголошення розшуку спірного транспортного засобу порушує право позивача задовольнити свої вимоги шляхом реалізації предмету застави, а тому порушене право підлягає захисту та обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам ст. 16 ЦПК України, а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5 зазначено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Так, в матеріалах справи відсутні докази які б вказували на наявність підстав передбачених ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5, які б свідчили про право ДПІ м.Чернівці забезпечити свої вимоги за рахунок транспортного засобу, що перебуває в заставі позивача. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved