Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера від 15.06.2015, відповідач отримав кредит у розмірі 12224,45 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання боржником грошових коштів Банку для погашення заборгованості. Свої зобов`язання по поверненню кредиту відповідач повністю не виконав і має заборгованість перед Банком в розмірі 20934,60 грн, яку просять стягнути. Крім того позивач просить стягнути на його користь з відповідача 2102,00 грн сплаченого судового збору. У судове засідання представник Банку не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, а саме тіло кредиту та проценти. Заперечував нараховану пеню, оскільки такі умови не підписував. Просив справу слухати без його участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою судді від 13.03.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11.10.2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір без номера, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із встановленою відсотковою ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору у розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії картки, а саме до жовтня 2008, що підтверджується копією заяви від 11.10.2006 (а.с.6). Як вбачається із заяви позичальника, 11.10.2006 Банком було відкрито рахунок [PERSON] та видано картку № [NUMBER] . 15.06.2015 між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток (а.с.7). Відповідно до п.1.1.2 та п.1.1.3 Генеральної угоди заборгованість по Договору 1 з дати підписання такої угоди становить 13624,49 грн із кінцевою датою погашення заборгованості 30.06.2016. Згідно п.1.7 Генеральної угоди в частині розділу «1 Реструктуризація заборгованості» діє в межах строку дії Договору 1. Як вбачається із п.2.1 Генеральної угоди Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 12224,49 грн на строк 12 місяців, з 15.06.2015 по 30.06.2016, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 12224,49 грн взамін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в строк вказаний у Заяві і Умовах та правилах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1075,49 грн для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентах, а також інших витрат згідно Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.06.2016. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами» та «Тарифами Банку», складає між ним і Банком кредитний договір. Як стверджує позивач, внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, станом на 03.12.2019 утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму - 20934,60 грн (а.с.4-5 ), з яких: заборгованість за кредитом - 7313,81 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2792,31 грн; заборгованість за пенею - 10828,48 грн. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідност. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами укладення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, який укладений між банком та [PERSON] від 11.10.2006 року. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом на суму 7313,81 грн та процентів за користування кредитом в сумі 2792,31 грн - є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Стосовно вимоги позивача про стягнення із відповідача нарахованої пені суд зауважує наступне. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна застосовувати щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши 15.06.2015 року Генеральну угоду про реструктуризацію боргу за кредитним договором № SAMDN44000009440732 від 11.10.2006 р . Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Підписуючи Генеральну угоду, не можна вважати, що відповідач особистим підписом підтвердив, що він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також отримав повну інформацію про умови кредитування. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні Позичальником зобов`язань з погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказано в Умовах та Правилах, за кожен день прострочення. Позивачем не підтверджено, що саме наданий суду Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені, штрафів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Відсутність підпису боржника у Витязі з Умов та Правил свідчить про неукладеність договору, зазначаючи, що суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються стороною одноособово та викладаються у певних формулярах, оскільки відсутність підпису відповідача насамперед вказує про його необізнаність з вказаними Умовами та Правилами кредитного договору, про непоінформованість з умовами кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді Генеральної угоди про реструктуризацію боргу, а тому наведені обставини не можуть свідчити, що сторони погодили усі істотні умови договору в Генеральній угоді. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 10828,48 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн, оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача підлягає 1015,27 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial