Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості в розмірі 20070 грн. 29 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.11.2013 між банком та відповідачем укладено договір №725783 (9928) про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки. Згідно з умовами договору відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету\~«Зарплатний», а також надано платіжну картку типу «Mastercard Debit Standart» та ПІН-конверт до неї. 18.01.2017 між банком та відповідачем підписано заяву про приєднання №725783 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з п.5.1 умов заяви про приєднання (далі - заява) підписанням цієї заяви про приєднання клієнт домовився з банком викласти укладений між ними договір №725783 від 20.11.2013 в новій редакції, викладеній (закріплений) в цій заяві про приєднання, тарифах та договорі, та підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних в т.ч. персональних, вказаних в цій заяві. Відповідно до п.3.4.1 умов заяви про приєднання відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», а також надано платіжну картку типу «Mastercard Debit Standart». 18.01.2017 між банком та відповідачем підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії відповідно до умов договору комплексного обслуговування (далі - заява на встановлення). Згідно з п. 3.2 заяви на встановлення відповідач просив надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відповідної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок\~№ [NUMBER] . Згідно з п. 3.3 даної заяви відповідач погодився на встановлення максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту в сумі 8000 грн., зі строком кредитування на 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. 31.03.2017 між банком та відповідачем укладено Заяву на встановлення. Згідно з п. 3.2 заяви на встановлення відповідач просив надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відповідної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок\~№ [NUMBER] . Згідно з п. 3.3 даної заяви відповідач погодився на встановлення максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту в сумі 15800 грн., зі строком кредитування на 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Відповідно до п. 3.6 заяви на встановлення процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитування кредитними коштами протягом Грейс періоду. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач не виконав належним чином договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 06.08.2020 становить 20070 грн. 29 коп. та складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 15718 грн. 38 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2917 грн. 08 коп., заборгованості за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 15 грн. 63 коп., пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 329 грн. 21 коп., 3 % річних на суму простроченого кредиту за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 353 коп. 99 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 166 грн. 52 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 298 грн. 65 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 270 грн. 83 коп. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на розгляд судді Кучерук І.М. надійшла вказана вище справа. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2021 справу прийнято до свого провадження та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 18.01.2017 між банком та відповідачем підписано заяву про приєднання №725783 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Вказаний кредитний договір укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст.\~1055 ЦК України. На підставі п. 3.4.1 заяви про приєднання (далі - заява) відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», а також надано платіжну картку типу «Mastercard Debit Standart». Крім того, 18.01.2017 між банком та відповідачем укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії відповідно до умов договору комплексного обслуговування (далі - заява на встановлення). Згідно з п. 3.2 заяви на встановлення відповідач просив надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок № [NUMBER] . Пунктом 3.3 заяви передбачено, що відповідач погодився на встановлення максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту в сумі 8000 грн., зі строком кредитування на 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка у кредиті є фіксованою та становить 24 % річних на користування кредитними коштами у всіх випадках крім випадку користування кредитування кредитними коштами протягом Грейс періоду (п. 3.6 заяви). 31.03.2017 між банком та відповідачем укладено Заяву на встановлення. Згідно з п. 3.2 заяви на встановлення відповідач просив надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на картковий рахунок № [NUMBER] . Пунктом 3.3 заяви передбачено, що відповідач погодився на встановлення максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту в сумі 15800 грн., зі строком кредитування на 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка у кредиті є фіксованою та становить 24 % річних на користування кредитними коштами у всіх випадках крім випадку користування кредитування кредитними коштами протягом Грейс періоду (п. 3.6 заяви). Отже, підписанням Заяви на приєднання №725783, Заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою частиною Заяви на приєднання, розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку, підтверджується факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу становить 20070 грн. 29 коп., що станом на 06.08.2020 складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 15718 грн. 38 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2917 грн. 08 коп., заборгованості за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 15 грн. 63 коп., пені за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 329 грн. 21 коп., 3 % річних на суму простроченого кредиту за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 353 коп. 99 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 166 грн. 52 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 298 грн. 65 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 270 грн. 83 коп. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст\~статей 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Проте у заяві про приєднання №725783 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, умови встановлення послуги за розрахунково-касове обслуговування. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню, послугу за розрахунково-касове обслуговування. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім Заяви про приєднання, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), складовою частиною якого є умови банківського рахунку, Кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей ДКБО розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), послуги за розрахунково-касове обслуговування та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки ДКБО міг неодноразово підлягати зміні. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний запропонований відповідачу ДКБО, відсутність у заяві при приєднання домовленості сторін про розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту, а також про послугу за розрахунково-касове обслуговування, наданий банком ДКБО не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Так, оскільки ДКБО, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.01.2017 шляхом підписання заяви про приєднання. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та послуги за розрахунково-касове обслуговування. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ «Ощадбанк» вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми заборгованості за кредитним договором в частині суми основного боргу у розмірі 15718 грн. 38 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2917 грн. 08 коп., 3 % річних на суму простроченого кредиту за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 353 коп. 99 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 166 грн. 52 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 298 грн. 65 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 270 грн. 83 коп. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial