Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 березня 2010 року у сумі 20687,92 грн та судовий збір в сумі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 10700,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору відповідач кредит своєчасно не повернув внаслідок чого утворився борг, який станом на 17.06.2019 року становить 20687,92 грн., з яких: 6749,66 заборгованість за тілом кредиту; 3524,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками; 8952,93 нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 961,33 грн. штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 22 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача подав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволені позову, оскільки банк не дотримався вимог чинного законодавства України при укладанні зазначеного кредитного договору, [PERSON] не мала волевиявлення на укладання кредитного договору та відповідачем не надано доказів, що саме надані умови та правила надання банківських послуг є складовою кредитного договору і що саме ці умови вона мала на увазі підписуючи заяву позичальника, тому позов визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 6749,66 грн. Представник позивача подав до суду відповідь на відив, в якому вказує, шо заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання баньківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www/privatbank.ua) складають Договір про надання батьківських послуг, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, тому вимоги банку є правомірними та сума боргу підлягає примусовому стягненню.. У встановлений судом строк учасники справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали, в зв`язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 18 березня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку /а.с.14/. До кредитного договору банк додав /а.с.15,16-30/ Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком /а.с.8-13/, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17 червня 2019 року становить 20687,92 грн., з яких: 6749,66 заборгованість за тілом кредиту; 3524,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками; 8952,93 нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 961,33 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна» та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У зазначеній заяві позичальника від 18 березня 2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Згідно правового висновку Великої палати Верховного суду, викладеного в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), слідує, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив. Однак, враховуючи, отримання відповідачем коштів в сумі 6749,66 грн тіло кредиту, що останнім не заперечується, та що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 18.03.2010 року в сумі 6749,66 грн. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог (6749,66 *1921/20687,92 =626,75). На підставі викладеного,

Outcome: partial