Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла її матір [PERSON], а [INFO] помер батько [PERSON]. Після смерті батьків відкрилася спадщина на 2/5 частки домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS]. Вона своєчасно прийняла спадщину за заповітом. Однак, оскільки при житті спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на 2/5 частки домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Тарасовецької сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Тарасовецької сільської ради Новоселицького району № 588 від 14 березня 2019 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали п'ятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частки домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1980 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Тарасовецькій сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 15 квітня 1991 року (набрання чинності Закону України «Про власність») особам на праві спільної сумісної власності, відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, діючого на час будівництва вказаного домоволодіння. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частку домоволодіння. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] на 1/6 частку домоволодіння прийняла позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом та на 1/30 частку домоволодіння чоловік спадкодавця [PERSON], який мав обов'язкову долю у спадщині. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на 7/30 частку домоволодіння, яка своєчасно була успадкована позивачем [PERSON] як спадкоємцем за заповітом. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своїх батьків та своєчасно прийняла спадщину, інших спадкоємців не має, то право власності на 2/5 частки домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. У зв'язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України представнику позивача, який сплатив судовий збір по справі слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 769 гривень. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved