Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що 07.06.2008р. помер її чоловік [PERSON], з яким вона проживала разом з 1987 року по день смерті. Вони, як стверджує заявниця, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу, бо не мали у цьому потреби. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,54га., розташованої на території Топалівської сільської ради, Окнянського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №013570 від 08.10.2004р., виданим Красноокнянською районною державною адміністрацією Одеської області. Заповіту за життя він не залишив, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не може, так як нотаріальною конторою їй було повідомлено про необхідність встановлення, в судовому порядку, факту проживання однією сімєю з померлим, що і спонукало ї на звернення до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявниця наполягала на задоволенні своїх вимог та на обставинах, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, повідомила телефонограмою та подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, в яких повідомила також про відсутність заперечень щодо задоволення заяви, а тому розгляд справи проведений без її присутності, що також не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 22, 29 / Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків та дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи із наступного: свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що заявницю та покійного [PERSON] вони добре знали, оскільки мешкають в одному селі, а тому стверджували, що вони дійсно жили однією сімє довгий час, як чоловік та жінка, поки не помер чоловік, спільних дітей не мали, але шлюб вони не реєстрували; згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №085155 від 07.06.2008р., виданого Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеса та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №013570 від 08.10.2004р., виданого Красноокнянською райдержадміністрацією Одеської області, [PERSON], нині покійному, належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,54 гектарів, що розташована на території Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області; /ар.сп. 6, 8 / відповідно до довідки №02-24/122 від 03.02.2017р., виданої Топалівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав до смерті у житловому будинку, в селі Топали, де також була зареєстрована, проживала та проживає на даний час заявниця; /ар.сп. 7 / із акту від 24.02.2017р., складеного депутатом та секретарем Топалівської сільської ради [PERSON] і [PERSON], видно, що [PERSON], який помер 07.06.2008р., дійсно проживав разом із заявницею з 1987 року, вели спільне господарства, сплачували податкові та страхові платежі, до дня його смерті; /ар.сп. 13 / відповідно до погосподарських книг №3 Топалівської сільської ради Окнянського району Одеської області, за 1986-1990, 2001-2010р.р., [PERSON] та [PERSON], жили в одному житловому будинку в с.Топали, як чоловік та жінка, до дня смерті останнього; /ар.сп. 9-11 / із листа від 01.06.2017р. №1038/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №47926655 від 31.05.2017р. Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори, на запит суду, видно, що 07.02.2017р. відкрита спадкова справа №46/2017 до майна померлого 07.06.2008р. [PERSON], за заявою [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося; /ар.сп. 35-36 / ст.1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини; ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; згідно п.5 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки факт проживання однією сімєю заявниці та [PERSON] без реєстрації шлюбу повністю доведений наданими доказами, а встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, так як, відповідно до ст.1264 ЦК України, надає їй можливість прийняти спадщину покійного [PERSON] На підставі ст.ст.1264, 1268 ч.3 ЦК України та

Outcome: approved