Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

В березні 2016 року позивач Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за навчання, в обґрунтування позову зазначили, що випускник медичного коледжу [PERSON] при розподілі одержав направлення на роботу у розпорядження головного лікаря КУ «Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5», згодом був перерозподілений до ШМД Хортицького району м. Запоріжжя, однак за місцем розподілу випускник з невідомих причин не відпрацював три роки. [PERSON] подав заяву на ім'я директора Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради про участь в конкурсі для вступу на денну форму навчання відділення «Лікувальна справа» за напрямом підготовки «фельдшер» з освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст». 12 серпня 2010 року згідно наказу директора медичного коледжу 64-Ост [PERSON] був зарахований - до складу студентів, що фінансуються за рахунок видатків місцевого бюджету на 2 курс по спеціальності «Лікувальна справа». 01 вересня 2010 року між [PERSON] та комунальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради було укладено угоду б/н про підготовку фахівців із вищою освітою. Відповідно до п. 1 вказаної угоди вищий заклад освіти зобов'язується забезпечити студентові: -якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця із вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; -місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації. Згідно п. 2 угоди студент зобов'язується: -прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; -у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. 01 березня 2013 року згідно до наказу 16-Ост [PERSON] присвоєно кваліфікацію фельдшера та виданий диплом [NUMBER] з подальшим відрахуванням зі складу студентів коледжу у зв'язку із закінченням повного курсу навчання за спеціальністю «Лікувальна справа». [PERSON] при розподілі одержав направлення на роботу у розпорядження головного лікаря КУ «Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5». Згідно листа від 14.08.2013 року вих. № 424 в.о. головного лікаря КУ «Запорізької станції екстреної (швидкої) медичної допомоги» А.О. Єнютіним на адресу начальника управління з питань охорони здоров'я Запорізької міської ради зроблено запит про надання дозволу [PERSON] на постійне працевлаштування на підстанцію ШМД Хортицького району м. Запоріжжя за переводом з КУ «Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5». Листом від 15.08.2013 року вих. № 225 головним лікарем КУ «Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5» О.І. Токарем було повідомлено директору Департаменту охорони здоров'я Запорізької ОДА про те, що він не заперечує проти перерозподілу на працевлаштування а підстанцію ШМД Хортицького району випускника медичного коледжу 2013 року [PERSON] Згідно до корінця повідомлення до направлення на роботу № 69 від 28.08.2013 року [PERSON], який було повернуто до медичного коледжу [PERSON] був призначений на посаду фельдшера виїзної бригади ШМД Хортицького району м. Запоріжжя, однак за місцем розподілу випускник з невідомих причин не відпрацював три роки. Витрати за навчання [PERSON] склали 34497,19 грн. Також позивач зазначає, що медичним коледжем 18.01.2016 року на адресу [PERSON] була надіслана вимога про відшкодування протягом 10 календарних днів вартості навчання у розмірі 34497,19 грн., але станом на дату подання позовної заяви грошові кошти відповідачем на розрахунковий рахунок коледжу не перераховані. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] витрати за навчання у розмірі 34497,19 грн. та стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, оцінивши і дослідивши докази по справі, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вивчивши матеріали справи встановив, що дійсно [PERSON] подав заяву на ім'я директора Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради про участь в конкурсі для вступу на денну форму навчання відділення «Лікувальна справа» за напрямом підготовки «фельдшер» з освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст». 12 серпня 2010 року згідно наказу директора медичного коледжу 64-Ост [PERSON] був зарахований - до складу студентів, що фінансуються за рахунок видатків місцевого бюджету на 2 курс по спеціальності «Лікувальна справа». 01 вересня 2010 року між [PERSON] та комунальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради було укладено угоду б/н про підготовку фахівців із вищою освітою. Відповідно до п. 1 вказаної угоди вищий заклад освіти зобов'язується забезпечити студентові: -якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця із вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; -місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації. Згідно п. 2 угоди студент зобов'язується: -прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; -у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. 01 березня 2013 року згідно до наказу 16-Ост [PERSON] присвоєно кваліфікацію фельдшера та виданий диплом [NUMBER] з подальшим відрахуванням зі складу студентів коледжу у зв'язку із закінченням повного курсу навчання за спеціальністю «Лікувальна справа». [PERSON] при розподілі одержав направлення на роботу у розпорядження головного лікаря КУ «Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5». Згідно листа від 14.08.2013 року вих. № 424 в.о. головного лікаря КУ «Запорізької станції екстреної (швидкої) медичної допомоги» А.О. Єнютіним на адресу начальника управління з питань охорони здоров'я Запорізької міської ради зроблено запит про надання дозволу [PERSON] на постійне працевлаштування на підстанцію ШМД Хортицького району м. Запоріжжя за переводом з КУ «Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5». Листом від 15.08.2013 року вих. № 225 головним лікарем КУ «Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5» О.І. Токарем було повідомлено директору Департаменту охорони здоров'я Запорізької ОДА про те, що він не заперечує проти перерозподілу на працевлаштування а підстанцію ШМД Хортицького району випускника медичного коледжу 2013 року [PERSON] Згідно до корінця повідомлення до направлення на роботу № 69 від 28.08.2013 року [PERSON], який було повернуто до медичного коледжу [PERSON] був призначений на посаду фельдшера виїзної бригади ШМД Хортицького району м. Запоріжжя, однак за місцем розподілу випускник з невідомих причин не відпрацював три роки. Витрати за навчання [PERSON] склали 34497,19 грн. Також позивач зазначає, що медичним коледжем 18.01.2016 року на адресу [PERSON] була надіслана вимога про відшкодування протягом 10 календарних днів вартості навчання у розмірі 34497,19 грн., але станом на дату подання позовної заяви грошові кошти відповідачем на розрахунковий рахунок коледжу не перераховані. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 4 ч 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 6 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, який затверджений Постановою № 992 від 22.08.1996 року передбачено, що згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Згідно п 14 вказаного Порядку у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, із служби в Національній поліції у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, набуттям громадянства або підданства іншої держави, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Отже враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було порушено зобов'язання, які передбачені умовами укладеної угоди б/н від 01 вересня 2010 року, тому він зобов'язаний відшкодувати позивачу вартість навчання в суці 34497,19 грн. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Вважає за можливе постановити заочне рішення по справі, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved