Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

В березні 2017 року до Баранівського районного суду звернувся [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до Дубрівської сільської ради (далі також відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовувався тим, 03.02.2004 року в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області померла баба позивача [PERSON]. Після смерті вона залишила заповіт , яким заповіла позивачу усе своє майно, яке їй буде належати на день її смерті, у тому числі на належний їй сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ЖТ №0333668, виданого відповідно до розпорядження голови Баранівської районної державної адміністрації від 13.12.2001 року №359 та житловий будинок № 20 по вулиці Жарська в. Дубрівка Баранівського району Житомирської області, тому спадщина відкрилася за заповітом. 07.10.2005 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме на вище вказаний будинок. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину, на відповідну земельну частку (пай) позивач не зміг, адже сертифікат серії ЖТ №0333668, виданого відповідно до розпорядження голови Баранівської районної державної адміністрації від 13.12.2001 року №359 було втрачено, а тому нотаріус відмовив позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний пай. Таким чином, з метою визнання права власності на спадкове майно позивач вирішив звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, його представником через канцелярію суду подав заяву про те, що він підтримує заявлені позовні вимоги, позов просив задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява про визнання відповідачем заявлених позивачем вимог, справу просив слухати без його участі, не заперечував проти ухвалення рішення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] померла 03.02.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.02.2004 року виданого виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради (а.с. 6). Дослідивши матеріали спадкової справи №356, встановлено, що [PERSON] лишила заповіт на користь позивача [PERSON], яким заповіла йому усе своє майно, яке їй буде належати на день смерті, у тому числі на належний їй сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ЖТ №0333668, виданого відповідно до розпорядження голови Баранівської районної державної адміністрації від 13.12.2001 року №359 та житловий будинок № 20 по вулиці Жарська с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області. У звязку з відсутністю оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0333668 виданого відповідно до розпорядження голови Баранівської районної державної адміністрації від 13.12.2001 року, який було втрачено, позивач отримав відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, а саме на вказану земельну частку (пай) (а.с. 8). Для підтвердження факту належності вказаного сертифіката на земельну частку (пай) за життя для [PERSON], позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Барановському районі та отримав відповідь від 07.03.2017 року №31-1806/0-0.21-2/141-17 згідно якої, відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 13.12.2001 р. №359 «Про видачу сертифікатів на земельну частку (пай) бувшим членам КСП «Жовтнева Перемога», [PERSON] було внесено в списки громадян-членів КТОК (паїв). Вище вказаній громадянці було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія серії ЖТ №0333668 розміром 2.90 га в умовних кадастрових гектарах та зареєстровано за №990 від 20.12.2001 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Станом на 01.01.2017 р. середній розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП «Жовтнева перемога» становить - 2.88 га, середня вартість із врахуванням коефіцієнтів індексації становить-32124.69 грн. (а.с.9). Таким чином, суд, виходячи з характеру спірних правовідносин, визначає норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно з положеннями ч.2 ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок» власникам земельних часток (паїв) одним з документів, що посвідчує право на земельну частку (пай) - є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Судом беззаперечно встановлено факт прийняття позивачем по справі спадщини після смерті [PERSON] Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлого та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1268, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved