Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 22 листопада 2017 року між Банком та відповідачем було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на її кредитний рахунок, встановив ліміт кредиту у сумі 20 000 грн. під 38 % річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором, а відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив свої зобов`язання. Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 19 153,68 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог частин 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Ухвалою від 4 жовтня 2019 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 22 листопада 2017 року між Банком та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви № 408445411 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого Банк встановив [PERSON] кредит у сумі 20 000 грн. Процентна ставка за кредитом складає 38 % річних і сплачується щомісячно, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17-20). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 25-28). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] надсилався лист-вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань та погашення заборгованості від 11 липня 2018 року, яка була залишена без задоволення (а.с. 21-22). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим має загальну заборгованість по наданому кредиту, яка станом на 7 вересня 2018 року складає 19 153,68 грн., з якої 16 146,54 грн. - основна заборгованість, 2 571,11 грн. - проценти за користування кредитом, 143,83 грн. - заборгованість за РКО, 292,20 грн. - пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 23). Інших даних щодо розміру заборгованості в матеріалах справи немає. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не було надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості. За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, умови договору не виконала, та не бажає погашати заборгованість за договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу, визначена Банком при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду Банк сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1; 4). Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved