Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» звернулися до суду з позовом до\~[PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просили звернути стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки) за договором іпотеки № 014/02-40/1831 від 27 червня 2008 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] 27.06.2008 року за реєстровим № 3207, а саме на житловий будинок загальною площею 203,4 кв.м. та земельну ділянку площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Радужна, буд. 9 та належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні про банкрутство, серія та номер: ВТІ № 949127 за реєстраційним № 1170, видане 15.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» із залученням незалежного оцінювача для визначення початкової ціни торгів в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» за кредитним договором № К-Д 014/02-40/925/1 від 27.06.2008 року укладеного в рамках генеральної кредитної угоди № К-Д 014/02-40/925 від 27.06.2008 року в розмірі 336124 доларів США 26 центів, яка складається із основної заборгованості в розмірі 157808 доларів США 25 центів, заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 127470 доларів США 66 центів, нарахованої пені за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом 26046 доларів США 18 центів, нарахованої пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків 24799 доларів США 17 центів; стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 3654,00 грн. В обґрунтування позову вказав на те, що 27 червня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] була укладена генеральна кредитна угода №К-Д 014/02-40/925, в рамках якої було укладено кредитний договір №К-Д 014/02-40/925/1, за умовами яких третя особа отримала кредит у розмірі 156000 доларів США строком на 84 місяці до 26.06.2015 року та взяла на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,75% річних, здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Натомість, третя особа зобов'язання за кредитом належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 01 серпня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 250866 доларів США 87 центів. З метою забезпечення виконання Генеральної кредитної угоди, між банком та [PERSON], 27 червня 2008 року було укладено договір іпотеки № 014/02-40/1831, згідно з яким в іпотеку банку було надане нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 203,4 кв.м. та земельна ділянка площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Радужна, 9. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником предмета іпотеки є відповідач - [PERSON], до якої перейшли обов'язки іпотекодавця, як наслідок, в контексті положення ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», іпотека є дійсною для відповідача. 26 січня 2015 року відповідачу, на виконання р. 6 Договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», була направлена досудова вимога за вих. № 140-9-1-00/12-45 про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № К-Д 014/02-40/925/1 від 27 червня 2008 року укладеного в рамках генеральної кредитної угоди № К-Д 014/02-40/925 від 27 червня 2008 року. В повідомленні відповідача було попереджено, що у разі невиконання вказаної вимоги, банк набуде права звернути стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п. 6.4, п. п. 6.5.3 п. 6.5 Договору іпотеки, Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, враховуючи невиконання третьою особою зобов'язань за кредитними договорами, що завдає збитків банку (як іпотекодержателю та кредитору), банк набув права звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 203,4 кв.м. та земельну ділянку площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, м. Підгородне, вул. Радужна, 9, що належить на праві приватної власності Відповідачу з метою погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №К-Д 014/02-40/925/1 від 27 червня 2008 року укладеного в рамках генеральної кредитної угоди №К-Д 014/02-40/925 від 27 червня 2008 року, яка станом на 20 січня 2015 року складає 336124 доларів США 26 центів, тому банк звернувся до суду з позовом про захист своїх прав. у судовому засіданні Представник Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію серія А01 № 646961 від 05.11.2009 року; виступає правонаступником ВАТ «[PERSON] Аваль» за всіма правами та обов'язками останнього) та [PERSON] була укладена генеральна кредитна угода №К-Д 014/02-40/925 (а.с.30-34), в рамках якої було укладено кредитний договір №К-Д 014/02-40/925/1 (а.с.10-14), за умовами яких [PERSON] отримав кредит у розмірі 156 000 доларів США строком на 84 місяці до 26.06.2015 року. та взяв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,75% річних, здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаною Генеральною кредитною угодою, між банком та [PERSON], 27 червня 2008 року було укладено договір іпотеки № 014/02-40/1831, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] 27 червня 2008 року за реєстровим № 3207, згідно з яким в іпотеку ПАТ «[PERSON] Аваль» було надане нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 203,4 кв.м. та земельна ділянка площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Радужна, 9. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 25 від 27 червня 2008 року (а.с.35). Взяті на себе договірні зобов'язання [PERSON] не виконав, своєчасно суму отриманого кредиту не повернув та не сплатив нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором терміни. Станом на 20 січня 2015 року заборгованість Позичальника перед банком складає 336 124 доларів США 26 центів, в тому числі: сума простроченої заборгованості за кредитом - 157 808 доларів США 25 центів; сума відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами - 127 470 доларів США 66 центів; сума пені за порушення строку повернення кредиту - 26 046 доларів США 18 центів; сума пені за порушення строку повернення відсотків - 24 799 доларів США 17 центів. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2012 року по справі № 38/5005/5057/2012 фізичну особу-підприємця [PERSON] було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого [PERSON] (а.с.105-106). В рамках справи про банкрутство було сформовано ліквідаційну масу до складу якої увійшли спірний житловий будинок та земельна ділянка за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Радужна, 9. З моменту порушення справи про банкрутство до боржника підлягають застосуванню норми спеціального Закону України «Про банкрутство», а не Закону України «Про іпотеку», а з моменту визнання боржника банкрутом, стосовно його майна діє правовий режим (щодо розпорядження, реалізації скасування обтяжень) встановлений нормами Закону України «Про банкрутство». Як передбачено ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому розділом III цього Закону. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»). 06 грудня 2012 року господарським судом в рамках справи про банкрутство було винесено ухвалу про скасування арештів, заборон на відчуження, іпотек з спірного нерухомого майна. Згідно ч. 1,2 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведенню торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, винятком прав і обовязків, які не можуть бути передані іншим особам. При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено, в звязку з пріоритетом норм законодавства про банкрутство над нормами Закону України «Про іпотеку». Так, 26 червня 2013 року в рамках справи про банкрутство було здійснено примусовий продаж заставленого майна банкрута ФОП СПД [PERSON] і за його результатами власником майна стала [PERSON] Згідно до п.п. 5, 6 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги кредиторів банкрута, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними; вимоги кредиторів, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. З урахуванням наведеного, вбачається, що дія Договору іпотеки укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» припинилася, а вимоги банку або його правонаступника\~вважаються погашеними. Відповідно, в силу положень ст. 593 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека є припиненою, а вимоги позивача до відповідача про звернення стягнення за договором іпотеки є незаконними. Згідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку»\~у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Тобто, дійсність іпотеки для нового власника предмету іпотеки обумовлюється переходом права власності на цей предмет безпосередньо від іпотекодавця. У разі якщо іпотечне майно було реалізовано примусово в рамках справи про банкрутство, то [PERSON] втрачає право на звернення стягнення на предмет іпотеки та його права підлягають захисту в іншому порядку. Іпотекодавцем згідно договору іпотеки виступає [PERSON]. Відповідачка [PERSON] не укладала з [PERSON] ніяких договорів щодо переходу права власності на житловий будинок та земельну ділянку що є предметом іпотеки, а також не отримувала відповідного права власності в порядку спадкування чи правонаступництва. Крім того, застосування для відповідача наслідків передбачених ст. 23 Закону України «Про іпотеку» можливо лише у разі, коли в момент переходу права власності на домоволодіння та земельну ділянку, воно залишалось предметом іпотеки. Однак, як зазначалося вище, відчуження домоволодіння та земельної ділянки від [PERSON] здійснювалося в порядку визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно до ст. 102 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов'язків іншим\~\~юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Згідно ст.ст. 598, 609 ЦК України - зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється ліквідацією особи (боржника або кредитора), крім випадків коли законом або іншим нормативно правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» - іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно правил ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від набувача, якщо воно було продане у порядку, установленому для виконання судових рішень. Виходячи з позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи викладеної в Ухвалі від 12 грудня 2012 року, якою суд встановив, що: з моменту порушення справи про банкрутство до боржника підлягають застосуванню норми спеціального Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а не Закону України «Про іпотеку», а з моменту визнання боржника банкрутом стосовно його майна діє правовий режим (щодо розпорядження, реалізації, скасування обтяжень тощо) встановлений нормами Закону про банкрутство, в силу дії ст.ст. 23, 24, 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згода іпотекодержателя на реалізацію майна банкрута в процедурі банкрутства законом не вимагається в зв'язку з пріоритетом норм законодавства про банкрутство над нормами Закону України «Про іпотеку», постанова про визнання боржника банкрутом є судовим рішенням відповідно до ст. 4-5 ГПК України, а розділи III та VI Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлюють порядок продажу майна при виконанні ліквідатором постанови про визнання боржника банкрутом. Оскільки під час придбання житлового будинку та земельної ділянки відповідачем, вимоги Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» або його правонаступника - позивача вже вважалися погашеними, вказані житловий будинок та земельна ділянка на час придбання їх у власність вже не було предметом іпотеки, а відповідно посилання позивача на ст. 23 Закону України «Про іпотеку» щодо зобов'язань відповідача є неправомірним. А тому, оскільки фізична особа-підприємець [PERSON] ліквідовано, так як був визнаний банкрутом на підставі постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2012 року, то відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України іпотека припинилася, як спосіб забезпечення виконання умов Кредитного договору, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої \~сторони \~понесені \~нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed