Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

В вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У зв'язку зі смертю [PERSON], в травні 2014 року її донька [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом, в якому просила постановити рішення, яким визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], а також визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 5,08 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності 5-го відділення Тепличного комбінату смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0050700, виданого головою Дніпропетровської райдержадміністрації 09 червня 1997 року, та перейшла в порядку спадкування до [PERSON], померлої [INFO]. Позивачка [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача Територіальної громади в особі Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в фактичних шлюбних відносинах, без офіційної реєстрації шлюбу (а.с.17). [INFO] [PERSON] - помер, що підтверджується актовим записом № 41 від 09 липня 2002 року Виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну частку (пай) площею 5,08 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності 5-го відділення Тепличного комбінату смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0050700, виданого головою Дніпропетровської райдержадміністрації 09 червня 1997 року (а.с.15). За часи життя [PERSON] заповітів не складав . Так, 29 серпня 2013 року [PERSON], як спадкоємець четвертої черги за законом, на підставі ст. 1269, 1270 ЦК України, звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори (а.с.19,31). Однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено, оскільки не було підтверджено шлюбні стосунки між нею та померлим [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2013 року 2513/02-31 (а.с.8). Встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом № 46 від 05 листопада 2013 року Виконкому Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] (а.с.48). За часи життя [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права, після її смерті відкрилася спадщина на спірну земельну ділянку, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0050700, виданого головою Дніпропетровської райдержадміністрації 09 червня 1997 року (а.с.15). За часи життя [PERSON] заповітів не складала, єдиною спадкоємицею є її донька - позивачка по справі [PERSON], яка 19 грудня 2013 року, як спадкоємець за законом, на підставі ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, звернулася з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 р), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджено спадковими справами, спадкоємці 1,2 та 3 черг за законом чи спадкоємці за заповітом відсутні. Згідно абз. 2 п. 4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року - щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Окрім цього п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Якщо спадщина відкрилася до 1 січня 2004 р., але не була ніким із спадкоємців прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, такі особи матимуть право на спадкування, незважаючи на те, що факти відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК УРСР. [PERSON] була єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги за законом є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO]. Не зважаючи на те, що ніхто не оскаржує право позивачки на спадщину, вона не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері, а тому і звернулася до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 116, 131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 5,08 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності 5-го відділення Тепличного комбінату смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0050700, виданого головою Дніпропетровської райдержадміністрації 09 червня 1997 року, та перейшла в порядку спадкування до [PERSON], померлої [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved