Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 02.08.2007 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 11500 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку, які викладені на сайті банку, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту та сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків. Підписання даного договору відповідно до його умов є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття ним будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2018 має заборгованість у загальній сумі 112818,79 грн, яка складається з наступного: 7205,06 грн - заборгованість за кредитом; 105613,73 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.11.2007 по 30.12.2017. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 112818,79 грн та сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 02.01.2019 разом із вирішенням питання про відкриття провадження у справі судом було задоволене клопотання представника позивача про витребування у Кремінського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області витягу із Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] , [INFO] (а.с. 35-36). У судовому засіданні представник позивача Осовська Ю.С. наполягала на повному задоволенні позову та надала пояснення, зміст яких збігається з обставинами, зазначеними у позовній заяві. Так, представник пояснила, що відповідач, підписавши анкету-заяву, приєдналася до стандартних умов кредитного договору згідно з формулярами, затвердженими наказом керівництва банку, а отже немає підстав стверджувати, що [PERSON] не була ознайомлена з умовами кредитування. Крім того, річна базова відсоткова ставка у розмірі 36% зазначається як у анкеті-заяві, так і у довідці про умови кредитування, які відповідач підписала особисто, що не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні, а отже ця ситуація не є аналогічною тій, щодо якої викладений правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, на який посилався представник відповідача. Також останній не заперечував у судовому засіданні і факту отримання відповідачем карти та кредитних коштів, як і користування ними, що, крім іншого, підтверджується випискою з рахунку [PERSON] , наданою банком. Отже, жодних підстав стверджувати, що кредитний договір, укладений між сторонами є недійсним, на що посилався представник відповідача [PERSON] , немає, тим більше, що відповідного зустрічного позову не заявлялося. Банк змінював розмір кредитного ліміту та відсоткову ставку за кредитом відповідно до умов укладеного кредитного договору. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності [PERSON] наголосила, що цей строк має обчислюватися з моменту закінчення строку дії кредитної картки, виданої відповідачу, яка діяла до 03/2016, у той час як банк звернувся з позовом до суду 01.11.2018, а отже в межах трирічного строку позовної давності. Аналогічні пояснення щодо обґрунтування позовних вимог викладені у відповіді на відзив, наданому іншим представником позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав суду письмові пояснення та у судовому засіданні проти позову заперечував у позовному обсязі, зазначивши, що відповідач дійсно на підставі анкети-заяви отримала кредитні кошти на платіжну картку від позивача та користувалася ними, однак з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, які додаються до позову і на які посилається позивач, ознайомлена не була, про що свідчить відсутність підпису відповідача під цими умовами, а отже представник вважав, що в даному випадку підлягає застосуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Отже, на яких саме умовах їй були надані кредитні кошти, відповідач не знала. З огляду на це представник вважав, що кредитний договір є недійсним. [PERSON] вказав, що позивачем без узгодження з [PERSON] змінювалася відсоткова ставка, про що їй повідомлялося шляхом надіслання СМС-повідомлень, і що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідні зміни повинні вноситися в умови договору виключно у письмовій формі, у той час як [PERSON] таких умов не узгоджувала. Також представник заявив про застосування строків позовної давності до вимог позивача, який сплив з огляду на те, що останнього разу відповідач користувалася кредитними коштами ще влітку 2014 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим самим банком. Аналогічні заперечення проти позовних вимог також викладені у відзиві на позов, наданому іншим представником відповідача [PERSON] . Заслухавши представників сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.08.2007 [PERSON] (яка 08.11.2013 уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка)підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку про отримання кредитних коштів на платіжну картку з кредитним лімітом урозмірі 250 грн, строк дії якого відповідає строку дії картки. Також у заяві зазначається базова відсотка ставка - 36% из розрахунку 360 днів у році. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості та може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту позичальником чи списання банком коштів з картки. Також у заяві зазначається, що вона разом з Умовами та Правилами користування банківськими послугами і Тарифами Банку скаладають кредитний договір. Також відповідачем була отримана картка № [NUMBER] (а.с. 9). До заяви позивачем також додані Умови та правила надання банківських послуг у «ПриватБанку» включно з Правилами користування платіжною карткою (а.с. 10-15). Крім того, судом встановлено, що 22.11.2007 відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором, в якій містяться тарифи банку, у тому числі базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) та яка складає 36% річних. Сторони узгодили тип картки, тип кредитної лінії - «поновлювана», а також умови щодо порядку та умов сплати відповідачем відсотків за користування кредитом (а.с. 9). Згідно з довідкою банку відповідач отримала кредитні картки № [NUMBER] та № [NUMBER] зі строком дії останньої до 03/2016 (а.с. 152). Із наданого розрахунку заборгованості та виписки руху коштів по картковому рахунку, інформація у яких співпадає вбачається, що відповідач користувалася кредитними грошовими коштами (а.с. 6-8, 139-143). Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зазначені норми закону та досліджені докази суд вважає доведеними ті обставини, що АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 02.08.2007 уклали між собою кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти у вигляді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць (36% річних) на суму залишку заборгованості. Зазначений кредитний договір у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та виконувався відповідачем, що підтверджується наданими банком письмовими доказами та не заперечувалося у судовому засіданні представником відповідача. З огляду на ці обставини суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, який викладений щодо інших обставин, зокрема за відсутності в заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом та відсутності підтвердження належного ознайомлення відповідача з конкретними умовами кредитування. Згідно із розрахунком заборгованості, наданим банком, позивач за договором без номера від 02.08.2007 станом на 31.07.2018 має заборгованість у загальному розмірі 112818,79 грн, яка складається з наступного: 7205,06 грн - заборгованість за кредитом; 105613,73 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 22.11.2007 по 30.12.2017 (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України). Позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України). Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати відсотків, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ч. 1 ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У заяві-анкеті [PERSON] від 02.08.2007 зазначається, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 у справі № 441/569/17 та у постанові від 28.03.2018 у справі № 332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Оскільки відповідачу банком було надано кредитні картки № [NUMBER] та № [NUMBER] зі строком дії останньої до 03/2016, а позивач звернувся до суду 01.11.2018, суд вважає, що строк позовної давності останнім пропущено не було, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7205,06 грн підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. Згідно з довідкою від 22.11.2007 про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором, в якій містяться тарифи банку, та яка підписана відповідачем (що представником відповідача у судовому засіданні не заперечувалося), базова відсоткова ставка на місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 3% та відповідно 36% на рік. Аналогічна базова відсоткова ставка зазначена і в заяві-анкеті відповідача від 02.08.2007. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Як вже зазначалося вище, перебіг позовної давності щодо місячних платежів зі сплати відсотків за користування кредитом починається після несплати чергового платежу. У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За умовами укладеного сторонами договору кінцевий строк повернення кредиту визначено 31.03.2016 (строк дії картки). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» визначено щомісячну сплату відсотків. Отже, сторони погодили як щомісячне виконання зобов`язання, так і строк кредитування - до 31.03.2016. Із наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 22.11.2007 по 30.12.2017 у розмірі 105613,73. Враховуючи викладене, суд вважає, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки за кредитом, а отже після 31.03.2016 позивач не мав права нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося з 01.04.2016, то позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2016 по 30.12.2017 не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю. Крім того, із розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами, починаючи зокрема з 01.04.2015, здійснюється позивачем, виходячи з відсоткової ставки 43,20% річних. Банком надана копія наказу по банку про збільшення позивачем При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких з 01.04.2015 позивачем збільшена до 43,20% відсоткова ставка саме за договором, укладеним з відповідачем, натомість позивачем надана копія наказу по банку про актуалізацію тарифів по карткам від 18.02.2015, згідно з яким базова відсоткова ставка на місяць по картці «Універсальна» з 01.04.2015 збільшена до 3,60% (а.с. 149-150). Так, відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Належного повідомлення відповідача [PERSON] про збільшення відсоткової ставки, передбаченої домовленістю сторін, відповідно до підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», матеріали справи не містять та позивачем суду не надані. Відповідно до п. 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1155 від 17.08.2002, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з п. 114 цих Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу. Аналіз зазначених норм права дає підстави судудійти висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише надіслав на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 6-82цс16. З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 01.11.2015 по 31.03.2016 (строк дії кредитної картки) із розрахунку: 7205,06 грн (заборгованість за тілом кредиту) х 36% (відповідно до довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем - 3% на місяць) : 360 днів (виходячи із розрахунку днів на рік) х 152 дні (період заборгованості) = 1095,17 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами до 01.11.2015, то суд погоджується з доводами представника відповідача та вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності за цими вимогами, яка підлягає застосуванню в даному випадку. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 02.08.2007 у загальному розмірі 8300,23 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7205,06 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.11.2015 по 31.03.2016 у розмірі 1095,17 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн підтверджується платіжним дорученням від 11.10.2018 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 2). Враховуючи те, що задоволено 7,36% позовних вимог (8300,23 грн х 100% / 112818,79 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 129,68 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1762 грн х 7,36% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial