Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно на його користь 39 845,92 грн., в якості 3% річних за прострочення виконання зобов`язання та 86 696,39 грн. інфляційних втрат за час прострочення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2007 року між [PERSON] та ВAT «Універсал Банк» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») укладено кредитний договір №06/1100К-07, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 50 000 дол. США. Забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором є: порука фізичної особи [PERSON] згідно договору поруки №06/1101П-07 від 05.07.2007р.; порука фізичної особи [PERSON] згідно договору поруки №06/1103П-07 від 05.07.2007 р. Позивач вказує, що позичальник не виконав зобов`язання по Кредитному договору, на протязі тривалого часу не сплачував суми заборгованості кредитору, в результаті чого виникла заборгованість. 10.03.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення у справі №2п-3206/11 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 448 491,00 грн., з [PERSON] стягнуто понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. та 1700,00 грн. державного мита. Оскільки вказане рішення суду боржники не виконали, просить на підставі ст. 625 ЦК України стягнути нараховані на суму боргу інфляційні втрати, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованості станом на 24.11.2020 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем за заявленими вимогами становить 126 542,31 грн., з яких: 3 % річних 39 845,92 грн.; інфляційні втрати 86 696,39 грн. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи (а.с. 36). Представник позивача АТ «Універсал Банк» у судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення даного судового засідання на адресу суду не надходило. При цьому, в матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] , згідно якої просить позов розглянути без участі представника АТ «Універсал Банк», позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзиву не подавали. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 05 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №06/1100К-07, згідно якого Банк надав Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: - сума кредиту 50 000,00 (п`ятдесят тисяч); валюта кредиту долари США; термін кредиту 240 місяців; дата погашення кредиту 04 липня 2027 р.; процентна ставка 0 12,45% річних (а.с.16-19). Пунктом 4.4. Договору було встановлено, що сплата пені та інших платежів за даним Договором, крім суми кредиту та процентів (які сплачуються в валюті отриманого кредиту), може здійснюватися як в валюті кредиту так і в інших валютах. 05 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено договір поруки №06/1101П-07, згідно якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають з Кредитного договору №06/1100К-07 від 05 липня 2007 року (а.с.20). Крім цього, 05 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено договір поруки №06/1103П-07, згідно якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають з Кредитного договору №06/1100К-07 від 05 липня 2007 року (а.с.21). Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Договору поруки №06/1101П-07 та №06/1103П-07 від 05 липня 2007 року відповідальність Поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за Кредитним договором. Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язаннях Боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів, за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником умов Кредитного договору. У п.12 вказаних Договорів зазначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання зобов`язання по Кредитному договору Боржником чи Поручителем. Копією виконавчого листа по справі №2п-3206/11 підтверджується, що 10 березня 2011 року Ужгородський міськрайонний суд 10.03.2010 року розглянув справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно боргу за кредитним договором, та вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму у розмірі 448 491,00 грн. заборгованості. Стягнути з [PERSON] понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. та 1700,00 грн. державного мита. Рішення набрало законної сили 21 березня 2011 року та 17 серпня 2011 року було видано виконавчий лист (а.с.22). До позовної заяви позивачем долучено розрахунок втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних за кредитним договором №06/1100К-07, розрахунок виконано станом на 31.10.2020, згідно якого за період з 01.11.2017 - 31.10.2020 року залишок заборгованості становить 442 328,51грн., 3% річних 39 845,92 грн., інфляційні втрати 86 696,39 грн. Із вказаного розрахунку слідує, що за рішенням суду за період з 10.03.2011 року по 31.10.2020 року було сплачено 6 162,49 грн. заборгованості (а.с.23). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів: Згідно з частиною третьою статті 3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 1054, 1055\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частинами 1, 2 ст.554\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України». Як слідує із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачів кошти, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, а не проценти за користування кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». Враховуючи наведене, з ухваленням рішення від 30.11.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/1675К-06 від 20.12.2006 року в розмірі 1 155 087,92 грн. зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилося та триває до фактичного виконання грошового зобов`язання. Долученим до позову розрахунком від 24.11.2020 року підтверджується наявність заборгованості за кредитним договором №06/1100К-07 від 05.07.2007 року. Доказів, що сума заборгованості відповідачів перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором №06/1100К-07 від 05.07.2007 року є меншою стороною відповідача надано не було. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Банк має право на отримання трьох процентів річних, від простроченої суми, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку, який приймається судом до уваги, загальний розмір 3 % річних за період з 01.11.2017 року до 31.10.2020 року становить 39 845,92 грн. Враховуючи, що в пунктах 5 договору поруки №06/1101П-07 від 05.07.2007 року та договору поруки №06/1103П-07 від 05.07.2007 року передбачено, що Поручитель відповідає по зобов`язаннях Боржника в повному обсязі, суд приходить до висновку, що відповідачі по справі несуть солідарну відповідальність перед АТ «Універсал Банк» за не виконання [PERSON] умов Кредитного договору №06/1100К-07 від 05.07.2007 року, та з них слід стягнути на користь позивача три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.11.2017 року до 31.10.2020 року в розмірі 39 845,92 грн. Щодо вимоги\~позивача про\~стягнення інфляційних\~втрат слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~«Про індексацію\~грошових доходів\~населення» індексації (індекс споживчих цін)\~це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою\~статті 625 ЦК України\~інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 липня 2020 року у справі № 754/16773/17 (провадження № 61-18824св19), від 05 червня 2019 року у справі № 367/5899/15-ц (провадження № 16-13768св18). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~07\~липня 2020\~року у\~справі N\~296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України суд враховує вищевказані висновки щодо застосування згаданих норм права. Враховуючи, що кредит був наданий в іноземній валюті, а саме в доларах США, пунктом 4.4. Кредитного договору №06/1100К-07 від 05.07.2007 року передбачено, що сума кредиту та процентів сплачується в валюті отриманого кредиту, з матеріалів справи слідує, що заборгованість у розмірі 448491,00 грн., яка стягнута рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.03.2011 року є еквівалентом суми в доларах США, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625\~ЦК України в частині стягнення з відповідачів інфляційних втрат, у зв`язку із чим у цій частині позов задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №9019/21 від 24 лютого 2021 року АТ «Універсал Банк» за подання до суду позовної заяви сплатило судовий збір в розмірі 2270,00 гривень. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 715,05 грн (2270,00/100*31,50), по 238,35 грн. із кожного.

Outcome: partial