Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

В березні 2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» про стягнення суми страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування, інфляційні втрати, пеню та три проценти річних у розмірі 135866,84 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.11.2017 на перехресті вул. Газопровідна та пр. Правди в м. Києві , сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний їй транспортний засіб - автомобіль марки «Fiat», державний номерний знак [NUMBER] . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачем, у відповідності до полісу серії АК/2356333. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, та позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки, розмір яких становить 141570,13 грн. 05.02.2018 відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, 07.02.2018 відповідач отримав заяву позивача про виплату суми страхового відшкодування. Однак, на час звернення позивача до суду із вказаним позовом, сума страхового відшкодування виплачена не була, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із позовом про стягнення суми страхового відшкодування, інфляційні втрати, пеню, три проценти річних, у розмірі 135866,84 грн, а також понесені витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2019, у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи [PERSON] . Позивач, разом із поданням позовної заяви, звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Разом з цим, на адресу місця проживання третьої особи, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, однак конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.11.2017 о 13 год 30 хв в м. Києві на перехресті вул. Газопровідна та пр. Правди, сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб - автомобіль марки «Fiat», державний номерний знак [NUMBER] . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON] , який керував транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] та постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 02.02.2018 у справі № 758/16943/17, останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій [PERSON] у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Відповідно до полісу серії АК/2356333 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100000,00 грн, франшиза 1000,00 грн. Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та позивачем подано заяву про виплату суми страхового відшкодування, однак, доказів про прийняття відповідачем страхового акту про виплату, або ж відмову у виплаті страхового відшкодування матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було. Крім того, станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена відповідачем не була та доказів зворотному суду надано не було. Завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Пунктом 2 частини 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 9 Закону України «Про страхування», визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно звіту № GR-079 про оцінку транспортного засобу - автомобіля марки Fiat державний номер - [NUMBER] від 20.02.2018, розмір матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу - автомобіля марки «Fiat», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 186276,48 грн. Згідно звіту № GR-079/2 про оцінку автомобіля Fiat державний номер - [NUMBER] від 30.10.2018, розмір матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу - автомобіля «Fiat», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 44706,35 грн. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідач не надав будь-яких заперечень щодо визначення суми страхового відшкодування або його виплати, цим самим не спростував доводи позивача та не надав суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. Зважаючи на розмір завданого збитку позивачу в сумі 99000,00 грн. та граничний максимальний розмір відшкодування за страховими зобов`язаннями в сумі 100000 грн., а також приймаючи до уваги те, що відповідачем шкода не відшкодована та доказів зворотному суду надано не було, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 99000,00 грн. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги викладені вище вимоги закону, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування, є обґрунтованою та законною, у зв`язку з цим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Крім того, відповідно до ст.ст. 536, 625 ЦК України, боржник зобов`язаний сплачувати проценти, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Позивачем надано розрахунок штрафних санкцій за період з 08.05.2018 р. по 27.02.2018 р., а саме: пені в розмірі 28295,01 грн., витрат від інфляції в сумі 6171,83 грн., а також три відсотки річних в сумі 2400,00 грн. Суд приймає дані розрахунки до уваги, вважає їх належними та допустими доказами, які підтверджують суми, які підлягають стягненню, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідачем також не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що позов розглядається в межах позовних вимог, суд вважає, що позовна вимога про стягнення штрафних санкцій з відповідача також є обґрунтованою та законною, у зв`язку з цим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1358,67 грн.

Outcome: approved