Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Берегівська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 14 січня 2017 року біля 16 години 40 хвилин, савчук [PERSON], керуючи вантажним автомобілем марки «IVECO 150E28» реєстраційний номер «ВС1973ЕР» в м. Берегово по вул. Есе Томаша, не врахував габарити транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з обмежувачем руху вантажних транспортних засобів перед пл. Ракоці, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п. 13.1 та 2.10 а Правил дорожнього руху. Вина [PERSON] в порушенні Правил дорожнього руху повністю підтверджується постановою Берегівського районного суду від 20 лютого 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, постановою [PERSON] було визнано винним та накладена на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Як зазначає позивач в результаті ДТП, відповідачем було завдано шкоду, загальна вартість відновлювальних робіт якої згідно розрахунку вартості відшкодування матеріальних збитків при ремонті обмежувача по висоті перед пл. Ракоці в місті Берегово, становить 4766 грн з ПДВ. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь 4766 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 1600 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у їх відсутності та задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена, відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 14 січня 2017 року біля 16 години 40 хвилин, [PERSON], керуючи вантажним автомобілем марки «IVECO 150E28» реєстраційний номер «ВС1973ЕР» в м.Берегово по вул. Есе Томаша, не врахував габарити транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з обмежувачем руху вантажних транспортних засобів перед пл. Ракоці, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п. 13.1 та 2.10 а Правил дорожнього руху. Постановою Берегівського районного суду від 20 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у тому, що 14 січня 2017 року, керуючи автомобілем марки „IVECO 150 E 28 державний реєстраційний номер «ВС 1973 ЕР» в м. Берегово по вул. Есе Томаша, не врахував габарити транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з обмежувачем руху вантажних транспортних засобів перед пл. Ракоці, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п. 13.1 та 2.10а Правил дорожнього руху. В результаті дій [PERSON] було пошкоджено обмежувач руху вантажних транспортних засобів. Діями Відповідача було завдано матеріальну шкоду територіальній громаді міста Берегова. Згідно розрахунку вартості відшкодування матеріальних збитків при ремонті обмежувача по висоті перед пл. Ракоці в місті Берегово, загальна вартість робіт становить 4766 грн з ПДВ. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Частиною 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved