Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] зверунлась до суду із пзовом до [PERSON] про стягнення боргу, в обгурнутвання якого вказала, що 29 вересня 2011 року договір позики уклала з [PERSON], згідно якого передала 100000грн. з терміном повернення до 29 вересня 2012 року. Відповідач [PERSON] поручився за належне виконання вказаного зобов'язання, що підтверджується письмовою розпискою від 29 вересня 2011 року. Проте [PERSON] належним чином зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики в ромірі 100000грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, заслухавш пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2011 рок [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, з умовами якого позивач передала [PERSON] 100000 гривень, з теріміном поверення боргу до 29 вересня 2012 року. Відповідач [PERSON] поручився за належне виконання зобов'язання, про що свідчить підпис відповіда на борговій розписці. У зв'язку із невиконання зобов'язання у строк, [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 лютого 2013 року, залишеним буз змін ухвалою апеляційного суду Тернопілсьької області від 04 березня 2014 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 100000 гривень. Відповдіно до листа Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 20.10.2014р., станом на 20.10.2014 року в матеріалах виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 1915/18260/2012 від 04.04.2014р. про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 100000 гривень боргу за договором позики, будь-які документи, що підтверджували б сплату боргу боржником - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 лютого 2013 року встанволено, що строк виконання зобов'язання до договором позики настав 29 вересня 2012 року. Отже, строк пред'явлення вимоги до пручителя [PERSON] сплинув 30 березня 2013 року, у зв'язку з чим порука є припиненою. При цьому, судом враховано правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у постанові Верховного Суду України в справі №6-106цс14 від 24.09.2014р., в якій зазначено, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] 100000грн. за договором позики, задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed