Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 травня 2009 року на загальну суму 102 709,50. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 травня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором в розмірі 32 209,66 грн. станом на 30 вересня 2017 року. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 січня 2018 року частково задоволено вимоги позивача, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 199,68 грн. Оскільки, відповідач порушила умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в тому числі, не сплатила суму заборгованості за судовим рішенням, в результаті чого станом на 30 червня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 132 909,18 грн. З урахуванням викладеного просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 102 709,50 грн., яка складається з: 101 159,88 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 1 549,62 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засіданні не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу в його відсутність. Відповідач причини неявки в судове засідання не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася та відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 26 травня 2009 року відповідач подала до банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку. Крім того, відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. За цим договором про надання банківських послуг відповідач отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, сторони визначили відсоткову ставку за користування кредитом, порядок погашення заборгованості за кредитом та штрафні санкції за порушення умов договору. Зокрема повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 25 числа кожного місяця, що слідує за звітним, кошти у сумі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послу договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом 30 червня 2019 року виникла заборгованість в розмірі 132 909,18 грн., яка складається з: 1 961,26 грн. - заборгованість за кредитом, 126 298,67 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4 649,25 грн. - заборгованість за пенею та комісією. У зв`язку із порушенням умов договору позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2009 року в розмірі 30 199,68 грн., яка складається з 1 961,26 грн. - заборгованість за кредитом, 25 138,79 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 099,63 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Рішення набрало законної сили 02 березня 2018 року. Предметом позову у цій справі є заборгованість відповідача за кредитним договором від 26 травня 2009 року станом на 30 червня 2019 року, яка була нарахована позивачем після його звернення в 2017 році до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та ухвалення заочного рішення від 15 січня 2018 року. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, встановлено обов`язків щомісячний платіж у сумі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, який також включає плату за користування кредитними коштами - відсотки. Тобто, позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в 2017 році до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] . Такими діями кредитор (позивач) на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який частково задовольнив позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18). За таких обставин, оскільки рішенням суду від 15 січня 2018 року з відповідача [PERSON] вже стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором та відсотками за користування кредитом, нарахованими в межах строку дії кредитного договору, а вимог про стягнення з відповідача встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України позивач не заявляв, то відсутні підстави для задоволення позову щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 102 709,50 грн., яка складається з: 101 159,88 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 1 549,62 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed