Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В березні 2015 року Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей (далі - Служба) в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON], матері дитини, в якому просить позбавити останню батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON], 2010 р.н., передати на опікування дитину позивачу, направити копію рішення суду до відділу реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві та накласти заборону на квартиру [ADDRESS], про що повідомити нотаріуса за місцем помешкання, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень представника позивача в судовому засіданні наступним. Представник позивача зазначає, що «знайомство» Служби з відповідачем відбулося в квітні 2014 року через отримання інформації від міліції про неналежне ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, малолітню [PERSON], 2010 р.н., декілька разів на той момент у віці 2,5 роки знаходили на дитячому майданчику біля будинку, де вона проживає, одну без супроводу дорослих, у зв`язку з чим складалися відповідні протоколи, а в подальшому і виносилися постанови суду про притягнення її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Більше того, дитину знаходили і приводили додому матері, яка в той час спала і казала, що не бачила, як донька прокинулася, відкрила двері і вийшла на вулицю. В подальшому дитину взагалі було знайдено одну на залізничній станції в с. Загальці Бородянського району Київської області, вона була у дуже неохайному вигляді, вдягнена на 31 жовтня не «по погоді», з довгим волоссям, в подальшому поставлений діагноз «педикульоз», довгими не підстриженими нігтями і брудом під ними, з наявним захворюванням «нічний енурез», внаслідок того, що дитина тривалий час перемерзала, з розладом психічного розвитку, розладом експресивної мови, що, на думку представника позивача, свідчить про те, що відповідач зовсім не приділяла уваги ні фізичному, ні психічному розвитку дитини, встановлено дискінезію жовчовивідних шляхів. Стверджувала, що відповідач з дитиною і ще однією неповнолітньою особою втрьох проживали з червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року в будинку в садовому товаристві «Колос» в с. Загальці Бородянського району Київської області, де відсутні взагалі умови для проживання, не кажучи вже про можливість перебування там дитини, оскільки ні води, ні каналізації, ні можливості приготувати їду чи обігрітися там не було, оскільки там відсутнє також світло і газ, будинок не опалюється. Відповідача також було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.180 КУпАП за доведення цієї неповнолітньої до стану алкогольного сп`яніння і знову за ст.184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Представник позивача стверджує, що відповідач за місцем проживання характеризується негативно, за інформацією, наданою дільничним інспектором від 16.02.2015 року, відповідач постійно вживає алкогольні напої, веде асоціальний спосіб життя, не приділяє належної уваги вихованню доньки, у нічний час гуляє та часто повертається додому під ранок у стані алкогольного сп`яніння, не працює, більше того, не робить жодних спроб для того, щоб працевлаштуватися, невідоме її джерело доходів. Умови, які вона створила для проживання своєї доньки є, м`яко кажучи, антисанітарними. Так, представник позивача зазначає, що відповідач є одинокою матір`ю малолітньої [PERSON], 2010 р.н., з якою вона зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS]. Окрім відповідача і дитини в квартирі зареєстровані та проживають мати відповідача, брат відповідача та дід відповідача. Квартира має три кімнати, в одній з яких мешкають відповідач з донькою. Також в квартирі тримають кішку та собаку. Представник позивача зазначає, що умови, які мати створила є непридатними для проживання, оскільки в квартирі дуже брудно, обідрані шпалери, відчувається неприємний запах, спальне місце дитини застелено брудною білизною, скрізь розкидані речі. Посеред коридору стоять різні коробки, які заважають вільному проходу. Представник позивача стверджує, що Служба неодноразово навідувалася до родини [PERSON], проте ситуація з покращення побутових умов і створення належних умов саме для проживання малолітньої [PERSON], 2010 р.н., відповідачем створені не були. Більше того, представник позивача наполягає на тому, що у відповідача навіть не було такого бажання. Декілька разів під час своїх відвідувань представники Служби бачили відповідача в стані алкогольного сп`яніння, до цього висновку вони прийшли тому, що відчували запах алкоголю від неї. Були і випадки, коли відповідач взагалі не впускала до квартири, кричала на представників Служби. Представник позивача акцентує увагу суду на тому, що наведені нею обставини свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Спочатку малолітню дитину знаходили без супроводу матері у дворі будинку, де вони проживають, а в подальшому виявили саму і на залізничній станції в іншому населеному пункті. Після виявлення дитини співробітниками міліції 31.10.2014 року, останню було поміщено в дитячу клінічну лікарню №3 Солом`янського району м. Києва для медичного обстеження, після чого 28.11.2014 року за направлення Служби влаштовано до відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де вона і перебуває о цього часу. Виявлені ж у дитині захворювання, на думку представника позивача, свідчать про неналежне ставлення відповідача і до стану здоров`я власної доньки. Представник позивача зауважує, що це перший випадок, коли Служба декілька разів збиралася на засідання комісії з питань захисту прав дитини з приводу ситуації, яка сталася навколо малолітньої [PERSON], 2010 р.н., кожного разу запрошувала відповідача, декілька разів звертала увагу останньої на необхідність і приведення помешкання у придатний для проживання і зростання дитини стан, і на вчинення спроб працевлаштуватися, щоб матеріально забезпечувати доньку, поставити дитину на електронну чергу в дитячий садок. Проте, навіть соціально-педагогічні бесіди з відповідачем спеціалістів районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі - Центру), які неодноразово відвідували родину [PERSON], щодо підвищення батьківської відповідальності позитивних наслідків не дали. Відповідач з усім погоджувалася, проте рекомендації не виконувала, до Центру не зверталася, на телефонні дзвінки не відповідала і саме спілкування з нею відбувалося лише з ініціативи Центру. Жодних спроб звернутися за допомогою навіть «повернути» собі дитину відповідач не робила. Після того, як дитину помістили в дитячий будинок під час проведення профілактичного рейду «Діти вулиці» 13 лютого 2015 року працівники Служби спільно з представниками Центру та відділу кримінальної міліції у справах дітей Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві вкотре здійснили обстеження житлово-побутових умов родини [PERSON], проте нічого не змінилося, в квартирі як і раніше відчувався неприємний запах, було не прибрано, всюди розкидані речі, в кухні багато брудного посуду, в кімнаті, де зі слів матері мала б проживати після повернення їй на виховання дитина, окремого спального місця вже не було, обідрані шпалери, брудна підлога, на ліжку, де спить відповідач, брудна білизна. При цьому, сама відповідач поводила себе зухвало та зневажливо по відношенню до присутніх. Представник позивача зауважує, що відповідач незважаючи на те, що має багато вільного часу, тому що не працює і суспільно корисною працею не займається, відвідує доньку в будинку дитини лише приблизно 2 рази на місяць, спроб «забрати» дитину не робить, оскільки до Служби не звертається. Таким чином, представник позивача зазначає, що Службою вчинені всі спроби для того, щоб у дитини залишилася мати, але сама ця мати зовсім самоусунулася від її виховання, продовжує жити «для себе», свідомо нехтуючи інтересами дитини, і саме тому Служба обрала виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісну матір, звернувшись до суду із даним позовом (а.с.2-6) Прокурор просив суд встати на захист інтересів малолітньої [PERSON], 2010 р.н., та задовольнити позов у повному обсязі. Представник Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до положень ст.74 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, проте визнала, що в 2014 році декілька разів дитину приводили додому сторонні люди, які знаходили її саму на вулиці, один раз, пам`ятає відповідач, це було рано вранці, коли вона ще спала і нічого не чула як дитина сама встала і вийшла на вулицю, ще пам`ятає, що одного разу вона готувала їсти і не помітила як зникла дитина. З приводу перебування разом з дитиною і ще однією неповнолітньої в садовому товаристві «Колос» в с. Загальці, зазначала, що у її неповнолітньої подруги були «проблеми» із її власною матір`ю, тому вона взяла малолітню доньку і вони всі разом поїхали з Києва. Щодо умов проживання, заявила, що їй допомагали сусіди, гарячу ж воду вона ходила інколи просила в магазині. З приводу захворювань дитини, категорично заперечувала, що це сталося через те що дитина перемерзала і що вона не приділяла їй увагу, вважала, що ці захворювання вона здобула в дитячому будинку. Щодо педикульозу зазначала, що декілька разів збиралася скупати дитину, підстригти їй волосся і нігті, але їй не вистачало часу. Щодо зловживання спиртними напоями пояснювала, що дозволяє собі інколи випити пива, пила вона пиво і коли була разом з дитиною і неповнолітньою подругою в садовому товаристві протягом червня - жовтня 2014 року, але не вважає це своїм недоліком, оскільки таким чином вона розслаблюється. Від себе вона «перегару» ніколи не відчувала і вважала цього достатньо щоб перебувати разом з дитиною. Роботу вона знайти намагається, але в неї нічого не виходить. Деякий час їй обіцяла мати влаштувати її помічником вихователя у дитячий садок, але нічого не вийшло. На запитання суду, чому вона не скористалася тими пропозиціями, які пропонують супермаркети, наприклад, робота продавцем, то відповідач заявила, що з останнього місця роботи в одному з таких супермаркетів її вигнали за крадіжку. Щодо умов проживання в Києві також не вважала їх антисанітарними, стверджувала про упереджене ставлення до неї з боку працівників Служби. Пояснити ж чому її сусіди і дільничний інспектор дали також їй негативну характеристику не змогла. З приводу рідких побачень з дитиною протягом останніх 10 місяців зазначала, що вона зайнята і не може їздити частіше, крім того, такі поїздки їй обходяться дуже дорого. Щодо звинувачень в тому, що вона не розвиває свою дитину і в дитини наявне психічне відставання від однолітків пояснювала, що дитина ще маленька і вона не розуміє як її розвивати. З приводу того, чому вона не зверталася до соціальних служб по допомогу «навчитися» виховувати доньку, якщо є таке бажання, відповіді не надала. Враховуючи вік малолітньої [PERSON], 2010 р.н., рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та те, що особиста участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ч.1 ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин , чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Так, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) Згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві від 03.06.2014 року №5050/03/02-15 відомості про батька [PERSON], 2010 р.н., були внесені на підставі заяви матері від 05.08.2010 року, реєстрація народження була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.8) Згідно довідки Центру обслуговування споживачів №1 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 27.11.2014 року №3100 [PERSON] разом з малолітньою [PERSON], 2010 р.н., та матір`ю [PERSON], братом [PERSON], 1997 р.н., дідом [PERSON], 1935 р.н., зареєстровані та проживають в трикімнатній квартирі [ADDRESS] (а.с.11) Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Так, згідно листа Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 14.04.2014 року №50/2057 Службу у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації було поінформовано про те, що працівниками ВКМСД Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою [ADDRESS], була виявлена [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON], 2010 р.н. В квартирі брудно, кімната хаотично загромаджена речами, малолітня [PERSON], 2010 р.н., спить разом з матір`ю, власного спального місця не має, на дивані відсутня постільна білизна, в кухні брудно, купа немитого посуду. [PERSON] на момент візиту спала, а малолітня [PERSON], 2010 р.н., гуляла та перебувала у неохайному вигляді. Зі слів [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що [PERSON] не приділяє належної уваги дитині, у нічний час гуляє та часто повертається додому під ранок у стані алкогольного сп`яніння, ніде не працює (а.с.14) Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2013 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON], 2010 р.н., яке проявилося в тому, що 08.06.2013 близько 17.30 годин дитина знаходилася у дворі будинку [ADDRESS] без нагляду дорослих. В постанові також зазначено, що [PERSON] свою вину визнала та пояснила, що дитина самостійно відкрила двері та вийшла на вулицю (а.с.91, 100) Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 03.07.2013 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON], 2010 р.н., вчинене повторно протягом року, яке проявилося в тому, що дитину 09.06.2013 приблизно о 08.40 годин було виявлено на дитячому майданчику без супроводу дорослих (а.с.92) Згідно рапорту ДІМ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві [PERSON] за 2014 рік двічі притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей, та за ст.180 КУпАП - доведення неповнолітнього до стану сп`яніння (а.с.15 на звороті) Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2014 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON], 2010 р.н., яке проявилося в тому, що з червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року [PERSON] за місцем свого проживання в с. Загальці Бородянського району Київської області, садове товариство «Колос» неналежно виконувала батьківські обов`язки до малолітньої [PERSON], 2010 р.н., що виразилося в тому, що [PERSON] не створила належних умов для проживання та нормального розвитку доньки (а.с.93, 110) Згідно висновку по ЖЄО №47933 від 31.10.2014 року за підписом ст. о/у ВКМСД Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві Квітко Ю.В. з червня по 31 жовтня 2014 року [PERSON] разом з малолітньою [PERSON], 2010 р.н., перебували на дачі, де не створені належні умови для проживання малолітньої дитини, а саме в будинку відсутнє електропостачання, опалення, відсутня кімната для підтримання гігієни дитини, відсутні умови для приготування їжі дитині, сама [PERSON], 2010 р.н., мала неохайний вигляд (а.с.103) Допитана в якості свідка [PERSON], о/у відділу кримінальної міліції, підтвердила, що ініціатива «шукати» [PERSON] восени 2014 року виникла тоді, коли мати її неповнолітньої подружки [PERSON], 2000 р.н., подала до них заяву про зникнення своєї дитини. Так, оперативними заходами вдалося розшукати всіх трьох. Коли, зокрема, була виявлена дитина, вона знаходилася на залізничній станції одна без супроводу дорослих, була вдягнена не «по погоді», мала довге нерозчесане та засмічене волосся, були наявні всі ознаки педикульозу, також мала дуже грязні руки і нігті. Щодо неповнолітньої [PERSON] пояснила, що у відношенні [PERSON] було складено адміністративний протокол у зв`язку з тим, що остання її схиляла до вживання алкогольних напоїв. Свідок [PERSON] категорично заявила про те, що дитина не тільки погано виглядала, про що суд описував вище, але й дуже хотіла їсти. [PERSON] зазначала, що опитані сусіди в с. Загальці казали про те, що [PERSON] час від часу приходила просила стаканчик кип`ятку. Більше того, [PERSON] стверджувала, що більше всього її вразило те, що [PERSON] зовсім не вважала себе винною в тому, що її донька опинилася в такому стані. В неї було відсутнє почуття відповідальності за власну дитину. Сама [PERSON] також підтвердила ті пояснення, які вона надавала письмово 31.10.2014 року о/у ВКМСД Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві Квітко Ю.В. про те, що останній раз вона мила доньку 26.10.2014, що будь-які умови в будинку в с. Загальці для проживання не створені, що вона дозволяла собі в присутності дитини випивати пиво та палити тютюнові вироби. Казала про те, що їсти вони готували на мангалі на вулиці (а.с.104) Як вбачається з письмових пояснень неповнолітньої [PERSON], 2000 р.н., 31.10.2014 близько 11.00 години вони з [PERSON] та її донькою пішли проводжати друга [PERSON] на залізничну станцію, коли друг поїхав, то [PERSON] сама відійшла, щоб купити пива «Оболонь» собі і їй (а.с.108) [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що так, представники кримінальної міліції могли знайти її доньку саму за викладених [PERSON] обставин, відтак не наполягала на виклику і допиті свідка [PERSON]. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31.10.2014 року о/у ВКМСД Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві [PERSON] в присутності понятих, представника Служби , лікаря склали цей акт про те, що 31.10.2014 о 12.40 на залізничній станції с. Загальці Бородянського району Київської області виявлена дитина жіночої статі без супроводу дорослих. Через свій вік дитина нічого пояснити не змогла (а.с.19) Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про те, що відповідач не тільки не виконує належним чином свої батьківські обов`язки по створенню умов для нормального фізичного навіть не зростання, а просто існування дитини, не забезпечує необхідним для віку дитини харчуванням, зокрема, гарячою їжею, вона своєю вищезазначеною поведінкою спотворює формування у дитини моделі «нормальної» поведінки жінки в суспільстві. В жодному із своїх пояснень чи коментарів суду відповідач не сказала про те, що вона любить свою дочку і хоче жити і бути із нею. Судом також встановлено, що відповідач навіть не намагалася сприяти загальнокультурному розвитку дитини. На питання, як вона із дитиною проводила свій досуг, відповідач заявила, що водила дитину дивитися на озеро. Згідно висновку про стан здоров`я та розумовий розвиток дитини від 17.02.2015 року Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького психіатр поставив діагноз розладу психологічного розвитку, розлад експресивної мови, нічний енурез, педіатр - дискенезію жовчовивідних шляхів, фізичний розвиток середній (а.с.12) Згідно відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» на прийом до лікарів мати з дитиною не ходить, у зв`язку із чим з [PERSON] була проведена бесіда про необхідність диспансерного огляду дитини лікарями-спеціалістами. При відвідуванні вдома двері не відчиняють, незважаючи на запрошення, в поліклініку мати з дитиною не приходить (а.с.18) Зазначене свідчить про те, що відповідач не переймається станом здоров`я дитини. В даному випадку можна казати про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків тим, що вона не забезпечувала медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Доводи про те, що дитина могла захворіти на нічний енурез саме в дитячому будинку суд відхиляє, оскільки судом було достовірно встановлено, що дитина протягом 6 місяців, 2 з яких осінніх, проживала в будинку, де ні газу, ні води, ні опалення немає. Також в даному випадку суд не може погодитися із відповідачем, яка на запитання, чому ви не лікували педикульоз власної дитини, для чого щонайменше необхідно було хоча б помити волосся доньці і його підстригти, заявила, що вона купила спрей) Відсутність постійної зайнятості, зловживання спиртними напоями у своїй сукупності з вищенаведеним, за переконанням суду свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої доньки. Згідно наказу від 14.05.2014 року №35-с Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON], 2010 р.н., поставлено на облік на підставі того, що дитина проживає в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.10) Як вбачається з довідки ДІМ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві за місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, з сусідами не спілкується, веде антигромадський спосіб життя (а.с.16) Згідно пояснень сусідів, які містяться в матеріалах перевірки Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві [PERSON] за своєю малолітньою дитиною зовсім не доглядає, часто дома не ночує, додому повертається зранку. Сусіди зазначають, що [PERSON], 2010 р.н., часто роздягнена вибігає на вулицю, мати за нею зовсім не доглядає та не піклується (а.с.16 на звороті, 17) Згідно наявних в матеріалах вищезазначеної перевірки пояснень самої [PERSON], які вона підтвердила в судовому засіданні, в неї був «трошки перегар», оскільки напередодні вона дозволила собі випити. Станом на 09.12.2014 року вона перебуває в пошуках роботи і саме для цього проходить медичний огляд (а.с.17 на звороті) В матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи представника позивача про те, що представники Служби неодноразово відвідували сім`ю [PERSON] за місцем проживання з метою обстеження умов проживання дитини, і кожного разу за наслідками таких відвідувань акцентували увагу на необхідності приведення помешкання у придатний для проживання дитини стан: -20.05.2014 відповідач в категоричній формі відмовилася впускати представників Служби у квартиру для обстеження умов проживання дитини (а.с.22) -21.05.2014 представники Служби зазначили, що квартира потребує ремонту, речі розкидані, брудно, на підлозі сміття, матері дитини дома не виявилося (а.с.21) -12.08.2015 - в квартиру не впустила мати відповідача і повідомила, що [PERSON] перебуває за межами міста (а.с.23) -19.09.2014 - до квартири відповідача представників Служби не впустили (а.с.24) -05.11.2014 - представники Служби зазначили у акті про те, що квартира, де проживає відповідач потребує ремонту, в квартирі розкидані речі, відчувається сморід, в кімнаті, яка предназначена для дитини обідрані шпалери, дитячі речі лежать на стільчику, вони старі й вицвілі, умови для проживання дитини не створено (а.с.25) -05.12.2014 - квартира потребує ремонту, обідрані шпалери в кухні брудно, в квартирі - неприємний запах у зв`язку із поганим доглядом за домашніми тваринами (кіт і собака), велика кількість брудного посуду, речі розкидані, недостатня кількість дитячого одягу (а.с.26) -19.01.2015 - квартира у вкрай незадовільному стані, потребує термінового ремонту, в кухні брудна підлога, посуд, який не миється значний проміжок часу, брудні банки, дитина не має спального місця, брудний одяг, який належить дівчинці, немає достатньої кількості іграшок, в кімнаті відчувається неприємний запах (а.с.27) -31.01.2015 - квартира потребує ремонту, відчувається неприємний запах, коридор заставлений коробками та сумками з речами так, що зовсім немає проходу, дитині спальне місце не об лаштоване (а.с.28) -13.02.2015 - в квартирі розкидані речі, взуття, відчувається неприємний запах, брудно, в кімнаті, де має жити дитина не прибрано, брудно, обідрані шпалери (а.с.29) -08.09.2015 - найсвіжіший акт перевірки умов проживання дитини - помешкання перебуває в незадовільному санітарному стані, брудно, речі розкидані та зваляні на дну кучу, є таргани, косметичний ремонт квартири не виконувався дуже давно (а.с.90) Що характерно, в жодному з актів відповідач ніяких зауважень не виклала. З приєднаних до справи пояснень [PERSON], які вона надавала представникам Служби вбачається, що вона визнає, що в квартирі, де мешкає вона і зареєстрована її дитина брудно, що квартира потребує ремонту, але як також вбачається з чергового наступного акту нічого не змінюється. Крім того, [PERSON] зобов`язується перед представниками Служби кожний раз - не вживати алкогольні напої та працевлаштуватися до матері в дитячий садочок помічником вихователя (а.с.30-38) Згідно відповіді ДНЗ №2 відповідач у них не працює станом на 21.09.2015 року і ніколи не працювала. В ДНЗ №2 працює тільки її мати - [PERSON] (а.с.111) Будь-яких доводів чи доказів своєї зайнятості відповідач суду не заявила і не представила, окрім того, що вона отримувала «дитячі кошти» і їй гроші надає її мати. Допитаний в якості свідка дільничний інспектор Герасименко Р.А. засвідчив, що відповідач досить часто гуляє біля свого будинку із пляшкою пива, палить, проте протоколи відповідні він не складав, кожного разу обмежувався попередженням. Разом із дитиною він ніколи не бачив на вулиці відповідача, лише із «друзями». Також в судовому засіданні свої свідчення надавала [PERSON], начальник відділу соціальної роботи Центру, яка заявила, що родину [PERSON] вона знає з 2014 року по поданню Служби. Відповідач зовсім не проявляє інтерес спілкуватися з Центром з приводу можливості повернення своєї доньки матері. Також зазначила, що тільки завдяки Центру малолітня [PERSON], 2010 р.н., була поставлена в електронну чергу в дитячий садочок. Також зауважувала, що пропонувала відповідачу влаштувати останню в так звану «школу батьківства», проте вона на «контакт» не йшла. Щодо умов проживання стверджувала, що квартира «викликає тоску», брудно та неохайно, неприємний запах. Згідно відповіді Центру відповідач ніколи не виконувала рекомендації Центру працевлаштуватися, прибрати в квартирі чи кімнаті, де вона проживає і де має проживати маленька дитина, створити для цього належні умови. Більше того, відповідач перестала відповідати на телефонні дзвінки. Спілкування з відповідачем Центру було виключно за ініціативою Центру і то напередодні засідань комісії з питань захисту прав дітей, будь-якого бажання остання не проявляла (а.с.20) Вищенаведене свідчить про те, що сама відповідач ніколи не була зацікавлена у підвищенні своєї батьківської відповідальності за дитину, яка в неї на рівні, наближеному до мінімального, достатньому аби підтримувати життєдіяльність останньої, не більше. Київський міський будинок дитини ім. М.М. Городецького направив листа, з якого вбачається, що відповідач свою малолітню доньку відвідує рідко, приблизно 2 рази на місяць (а.с.43, 89). Що ж заважає відповідачу частіше відвідувати дитину, відповідач так і не змогла визначитися, або нестача коштів, або нестача вільного часу, що в контексті відсутності в неї роботи, дозволяє суду кваліфікувати це твердження як неспроможне. Згідно висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, враховуючи те, що відповідач не виконала жодних зобов`язань, направлених на усунення перешкод для повернення доньки їй на виховання, повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 03.03.2015 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], 2010 р.н. (а.с.39-40) Суд погоджується із цим висновком. Представлені позивачем докази в повній мірі свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, маючи реальну можливість для цього, навпаки, шкодить своєю поведінкою інтересам дитини. Будь-яких поважних причин невиконання своїх батьківських обов`язків відповідач суду не представила. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлені виключні обставини, які дають підстави дійти висновку про необхідність застосування крайніх заходів впливу - позбавлення батьківських прав щодо дитини, оскільки це викликано необхідністю. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.243 СК України опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Відповідно до ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Зважаючи на те, що на час розгляду справи відсутні подання про призначення опікуном дитини будь-кого з родичів дитини, вимога про передачу [PERSON], 2010 р.н., на опікування органу опіки та піклування підлягає задоволенню. Щодо вимоги про накладення заборони на квартиру [ADDRESS], то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки положення ст.177 СК України стосується виключно майна дитини, а згідно довідки відділу приватизації державного житла зазначена квартира приватизована на 5 осіб, серед яких малолітня [PERSON], 2010 р.н., відсутня (а.с.13) Окремо суд акцентує увагу відповідача на положеннях ст.169 СК України, згідно яким мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved