Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона та Відповідач є співвласниками домоволодіння [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 08.12.2015 року Позивач має ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Власником іншої частки, а саме ? частки домоволодіння є Відповідач. Позивач звернулася до відповідача з пропозицією надати згоду на виділ в натурі її частки житлового будинку, як об'єкту права спільної часткової власності. Однак, відповідач не виявила бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин. Оскільки сторони не змогли дійти згоди щодо виділу в натурі частки домоволодіння, що позбавляє Позивача, як власника, можливості здійснювати свої права щодо володіння та користування цим майном, просить виділити в натурі належну їй частку домоволодіння по [ADDRESS], що є у спільної частковій власності, а саме, приміщення житлового будинку літ. А, А1 загальною площею 41,5 кв.м., що складається з: 2-1 - коридор площею 5,5 кв.м.; 2-2 - коридор площею 6,3 кв.м.; 2-3 - кімната площею 7,0 кв.м.; 2-4 - кімната площею 7,3 кв.м.; 2-5 - кімната площею 11,3 кв.м.; 2-6 - кухня площею 4,1 кв.м. Також просить виділити в натурі надвірні узаконені господарські будівлі: літ. Б - літня кухня площею 33,5 кв.м.; Е - сарай площею 10,2 кв.м.; Н - вбиральня площею 1,0 кв.м.; П - сарай площею 4,7 кв.м.; Р - навіс площею 10,3 кв.м.; б1 - тамбур до літньої кухні площею 5,0 кв.м. Також позивач просить припинити для неї право спільної часткової власності на ? будинку [ADDRESS]. 06.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в кому просила прийняти позов до спільного розгляду разом з первісним позовом та винести рішення, яким виділити із спільної часткової власності у домоволодінні [ADDRESS], належну їй на праві приватної власності ? частину домоволодіння згідно часткам. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в останнє судове засідання не зявилася, надала заяву про перенесення судового засідання, проте жодних доказів на підтвердження причин неявки суду не надала. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Право власності [PERSON] на ? частину житлового будинку по [ADDRESS] підтверджується договором забудови від 06.02.1959 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою, р.№3-369 (зареєстрованого БТІ 23.09.1982 р.) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 08.12.2015 року. У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.1982 року, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, який розташований в [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту, [PERSON] належить житлове приміщення, а саме: квартира №2 домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 41,5 кв.м., що складається з: 2-1 - коридор площею 5,5 кв.м.; 2-2 - коридор площею 6,3 кв.м.; 2-3 - кімната площею 7,0 кв.м.; 2-4 - кімната площею 7,3 кв.м.; 2-5 - кімната площею 11,3 кв.м.; 2-6 - кухня площею 4,1 кв.м., а [PERSON] належить житлове приміщення, а саме: квартира №1 домоволодіння [ADDRESS] загальною площею 50,0 кв.м., що складається з: 1-1 - кухня площею 7,8 кв.м.; 1-2 - кімната площею 7,6 кв.м.; 1-3 - кімната площею 6,2 кв.м.; 1-4 - кімната площею 15,0 кв.м.; 1-5 - кімната площею 7,2 кв.м.; 1-6 - санвузол площею 3,3 кв.м.; 1-7 - тамбур площею 2,9 кв.м. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 25.12.1992 р. № 13, при вирішенні спорів про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру). Згідно положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна № 127 від 24.05.2001 р. зі змінами та доповненнями, квартирою є сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід. Виділ в натурі можливий при умові ізолювання часток і наявності мінімального складу приміщень. Відповідно до норм ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові споруди. Основні положення», п. 2.22. - в квартирах слід облаштовувати житлові кімнати та підсобні приміщення: кухню (не менше 7 кв.м. з природнім освітленням та вентиляцією); вбиральню (0,8 х1,22 м.), ванну кімнату та коридор. Згідно висновку судового експерта Лесків С.А. № 125-063 судової будівельно - технічної експертизи від 11.09.2017 р., проведеною за ухвалою суду, експертом був запропонований один варіант поділу домоволодіння між співвласниками по порядку користування, що склався з визначенням реальних часток з урахуванням побажань співвласників, а саме: - співвласнику [PERSON] пропонується виділити частину житлового будинку літ. «А-1», «а», а саме: квартира №2., що складається з: 2-1 - коридор площею 5,5 кв.м.; 2-2 - коридор площею 6,3 кв.м.; 2-3 - кімната площею 7,0 кв.м.; 2-4 - кімната площею 7,3 кв.м.; 2-5 - кімната площею 11,3 кв.м.; 2-6 - кухня площею 4,1 кв.м. Разом по квартирі №2 загальна площа 41,5 кв.м. Надвірні узаконені господарські будови: літ. Б, б1 - літня кухня з тамбуром площею 33,5 кв.м., 5,0 кв.м.; Е - сарай площею 10,2 кв.м.; Н - вбиральня площею 1,0 кв.м.; П - сарай площею 4,7 кв.м.; Р - навіс площею 10,3 кв.м.; водяний колодязь; водяна колонка; ? частина №10,11,12,13,14,15 - огорожа; III -замощення. - співвласнику [PERSON] пропонується виділити частину житлового будинку літ. «А-1», «а», а саме: квартира №1., що складається з: 1-1 - кухня площею 7,8 кв.м.; 1-2 - кімната площею 7,6 кв.м.; 1-3 - кімната площею 6,2 кв.м.; 1-4 - кімната площею 15,0 кв.м.; 1-5 - кімната площею 7,2 кв.м.; 1-6 - санвузол площею 3,3 кв.м.; 1-7 - тамбур площею 2,9 кв.м. Разом по квартирі № 1 загальна площа 50,0 кв.м. Надвірні узаконені господарські будови: літ. Д - вбиральня площею 1,0 кв.м.; Л - навіс площею 11,5 кв.м.; М - сарай площею 8,7 кв.м.; О- літня кухня площею 18,7 кв.м.; №9 - водяні колодці; ? частина №10,11,12,13,14,15 - огорожа; № IV, II - замощення. Квартира [PERSON] є ізольованою частиною житлового будинку, при цьому які-небудь роботи по переобладнанню не потрібні. Кожна із сторін по справі, а саме, як [PERSON], так і [PERSON], мають свою відокремлену частину, оскільки житлові приміщення, що належать сторонам, ізольовані одно від одного та сторони мають самостійні входи до цих приміщень. У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ч. 1 цього Кодексу передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Частиною 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності (а не відповідно до норм житлової площі на одного мешканця відповідно до положень ЖК України). Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). З висновком експертизи стосовно можливості виділу в натурі частки житлового будинку, що належить позивачеві , відповідачка жодних заперечень не надала , технічна можливість виділу в натурі частки спільного майна повністю доведена висновком судової будівельно-технічної експертизи. За такого, суд приходить до висновку, що можливо провести виділ в натурі частки домоволодіння , що належить сторонам пор справі за запропонованим варіантом Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 125-063 від 11 вересня 2017 року , як такому, що відповідає часткам співвласників та не суперечить діючим будівельним, протипожежним і санітарним нормам та правилам, не порушує прав співвласників. За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved