Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом, в якому просять стягнути з\~ [PERSON] заборгованість за договором кредиту в розмірі\~20138,22 гривень та судові витрати в розмірі 1921,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № б\\н\~від 18\~листопада 2009\~року отримала\~кредит у\~розмірі 500\~гривень у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на платіжну\~картку зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі 30%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки. Відповідно до умов договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання сплачувати кредит, відсотки за користування ним і повністю погасити заборгованість. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті\~www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 30 жовтня 2019 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 20138,22 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 469,21 гривень, \~заборгованість по процентах\~за користування\~кредитом 14972,80 гривень; заборгованість за пенею 3261, 06; а також штрафи: 500 грн - фіксована частина; 935,15 - процентна складова.\~Зважаючи на зазначене просили стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк»\~20138,22 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1921,00 гривень. Ухвалою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання АТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направили, проте подали суду письмову заяву, у якій просили проводити розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримали із зазначених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити повністю. Відповідач була належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до таких висновків. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Частиною 2 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 18 листопада 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит\~у розмірі\~500\~гривень у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на платіжну\~картку зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі 30%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки (аркуш справи 10). Відповідно до умов договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання сплачувати кредит, відсотки за користування ним і повністю погасити заборгованість. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Цього ж\~дня відповідач\~своїм підписом\~посвідчила ознайомлення\~з довідкою\~про умови\~кредитування за\~карткою «Універсальна»\~55\~днів пільгового\~періоду (аркуш справи 11). Разом з тим, суд зазначає, що підписана відповідачем анкета-заява у полі бажаного клієнтом кредитного ліміту будь-якого цифрового значення не містить. Анкета-заява містить лише погодження про укладення договору банківських послуг, однак не містить жодних даних про відкриття карткового рахунку та видачу відповідачу кредитної картки, її виду та терміну дії. Сама по собі підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду не підтверджують факту надання Банком і отримання відповідачем даного виду кредитної картки та відповідного кредитного ліміту. З наданого Банком розрахунку заборгованості також неможливо встановити отримання та використання відповідачем кредитних коштів, а також у якому порядку (черговості) здійснювалось погашення складових кредитної заборгованості за рахунок внесених відповідачем коштів і дати виникнення прострочених платежів. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 жовтня 2019 року заборгованість за кредитним договором становить 20138,22 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом 469,21 гривень, \~заборгованість по процентах\~за користування\~кредитом 14972,80 гривень; заборгованість за пенею 3261, 06; а також штрафи: 500 грн - фіксована частина; 935, 15 - процентна складова\~(аркуш справи 6- 9). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку із цим та через відсутність підстав вважати складовими кредитного договору додані до позову витяг з Тарифів, а також Умови та Правила надання банківських послуг, здійснення позивачем нарахувань за процентами, пенею і штрафами свого належного підтвердження під час розгляду справи не знайшло. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду України (постанова від 03 липня 2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: «роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також матеріали справи не містять доказів про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах справи, визнавались відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, більш того зазначені документи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 листопада 2009 року шляхом підписання анкети-заяви та підписання довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки кредитка. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Беручи до уваги вищевказаний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, слід дійди до висновку про те, що відповідач фактично отримала та використовувала кошти надані банком на кредитну картку, але не повернула їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми кредитних коштів, яка на час розгляду справи не повернута відповідачем. Таким чином суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача отриманого ним та непогашеної суми кредиту. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 1921, 00 гривень. Оскільки позов задоволено на 2,3 % (469, 21 грн. х 100 % : 20138,22 грн.), то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 44,18 грн. (2,3 % х 1921,00 грн. : 100 %). На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 629, 634, 1054 ЦК України та

Outcome: partial