Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду з поважних причин та поновити строк, стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради на її користь 6706,81 грн. збитків та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 14 липня 2010 року сталася злива в результаті якої була залита її квартира, а саме залита кімната (стеля та шпалери), спальня (стеля, вугол та шпалери), крім того, була залита площадка сходів. Вказане залиття сталось через протікання покрівлі даху будинку у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків по утриманню будинку. Так, з часу побудови будинку в 1960 році, жодного разу капітального ремонту стін, даху не було. У жовтні 2009 року мешканцями будинку був написаний лист на ім'я начальника міського Комунального підприємства «Зеленстрой», на начальника головного Управління МЧС та на начальника ЖЕКа «Південне» із проханням вирішити питання по обрізанню дерев, які розрослись гілками над дахом та наносили пошкодження шиферній покрівлі даху. Під час дощу дах протікає з третього поверху до першого, стіни квартир заливає водою, що призводить до сирості та цвілі. На їхні неодноразові звертання міри не вживались і тільки після звернення до міського голови, більш ніж через три роки були зрізані гілки дерева над дахом будинку. Після затоплення квартири позивачки, вона та мешканці будинку неодноразово звертались з питанням ремонту покрівлі даху будинку. 23 жовтня 2014 року позивачка за свої власні грошові кошти купила необхідні матеріали на суму 6706,81 грн. та самостійно здійснила ремонт покрівлі даху. 23 січня 2015 на адресу відповідача вона направила рекомендованого листа з пропозицією зарахування вартість здійсненого ремонту в рахунок квартплати. Станом на 10.03.2015 року відповіді не отримано. Тому, позивачка вважає, що їй відмовлено. Позивачка на протязі трьох років намагалася добровільно врегулювати спір, однак так і не змогла цього зробити з вини відповідачів, які посилалися то на відсутність коштів для ремонту, то на відсутність роз'яснень щодо проведення взаєморозрахунку заборгованостей. Стосовно строків на звернення до суду вказала, що квартиру затоплено 24.07.2010 року, до суду звернулася 12.03.2015 року, однак просила звернути увагу на зазначені неодноразові звернення мешканців будинку, у тому числі за її підписом у жовтні 2009 року, 19 липня 2010 року, 12 жовтня 2011 року, 11 грудня 2012 року та 11 грудня 2014 року до відповідача для запобігання ситуації яка сталась, а зараз вже за відшкодуванням завданих збитків. Тому, просила визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду з поважних причин та поновити строк. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради Ковальчук Д.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив їй відмовити. При цьому, вказав, що позивачкою пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду, а також те, що відповідач не заподіював збитків позивачці внаслідок залиття її квартири 14.07.2010 року, оскільки житловий будинок № 24 по вул. Криворізькій в м. Дніпропетровську не знаходився на балансі відповідача і ним не здійснювалося обслуговування даного будинку. Акт про залиття квартири від 20.07.2010 року був складений працівниками ЖЕК № 4 Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне», тобто підприємством, що здійснювало утримання даного будинку на той час. Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» надає споживачам послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій лише з 01.03.2012 року. Відповідач не є правонаступником прав та обов'язків КЖЕП «Південне», і відповідно, не зобов'язаний нести відповідальність за зобов'язаннями даного підприємства. Будь-яких договірних зобов'язань між позивачкою та відповідачем станом на даний час не має, договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не укладено. Відповідно є безпідставними посилання позивачки на невиконання умов даного договору відповідачем, яка надає право кредитору виконати роботу власними силами у разі невиконання боржником певної роботи для нього. Крім того, позивачка не надала належних доказів розміру заподіяного їй збитку. Договорів підряду на виконання робіт з влаштування покрівлі нею не надано, відповідно не доведено факт виконання таких робіт та використання матеріалу, що вказаний в наданих нею квитанціях. Висновок експерта також відсутній. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що в липні 2010 року була залита належна позивачці квартира [ADDRESS] (а.с.16), що підтверджується Актом комісії ЖЕК № 4 Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» від 20.07.2010 року, в якому зазначено, що в наслідок обстеження встановлено наступне: залита кімната (стеля 18 кв.м. та шпалери), спальня 11 кв.м. (стеля, вугол та шпалери), залита площадка сходів 15кв.м. Крім того, у вказаному акті вказано, що залиття сталося через протікання даху (а.с.17). Позивачка зверталася до начальника ЖЕК № 4 Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» з заявою про здійснення ремонту даху (а.с.19), який зі слів позивачки відмовив. Зі слів позивачки, 23 жовтня 2014 року вона за свої власні грошові кошти купила необхідні матеріали на суму 6706,81 грн. та самостійно здійснила ремонт покрівлі даху над її квартирою, на підтвердження чого надала копії товарного чеку № 2310-2 від 23.10.2014 року та рахунку № 2310-2 від 23.10.2014 року (а.с.23-24). Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, як вже було встановлено судом вище, залиття квартири позивачки сталося в липні 2010 року, коли будинок № 24 по вул. Криворізькій в м. Дніпропетровську знаходився на обслуговуванні Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне». Проте, позивачкою не доведено суду належними доказами, що Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради є правонаступником всіх обов'язків Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне», після ліквідування останнього. При цьому, Комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради утримує вищевказаний будинок та його прибудинкову територію лише з 01.03.2012 року, на підставі наказу Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради від 20.02.2012 року «Про впорядкування взаємовідносин між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» Дніпропетровської міської ради та Комунальним підприємством «Жилсервіс-1». Крім того, позивачкою не надано суду доказів того, що матеріали, які вказані в товарному чеку № 2310-2 від 23.10.2014 року та рахунку № 2310-2 від 23.10.2014 року, дійсно були використані для ремонту даху над її квартирою та що вони дійсно встановлені. А також, крім всього вищевказаного, згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В порядку ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник відповідача просив застосувати строк позовної давнини для звернення до суду та відмовити позивачці в задоволенні її вимог, у зв'язку із пропуском строку звернення до суду, у відповідності до ст. 257 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи зміст норми ст. 267 ЦК України, суд вважає, що до поважних підстав пропуску строку слід відносити лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом. Суд прийшов до висновку, що вказані позивачкою обставини, а саме її звернення до різних органів та установ щодо врегулювання спірного питання, не є поважними причинами для поновлення їй строку звернення до суду. Так, звернення з листом на ім'я начальника міського Комунального підприємства «Зеленстрой», на начальника головного Управління МЧС та на начальника ЖЕКа «Південне» із проханням вирішити питання по обрізанню дерев, які розрослись гілками над дахом та наносили пошкодження шиферній покрівлі даху, було здійснено ще 19.10.2009 року та предмету спору не стосується, а звернення до начальника ЖЕК № 4 Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» з заявою про здійснення ремонту даху було здійснено ще 19.07.2010 року. Таким чином, твердження позивачки не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи. А посилання позивачки на зобов'язання відповідача по типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які мають укладатися між мешканцями їхнього будинку та Комунальним підприємством «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради, є безпідставними, оскільки позивачка такого договору не укладала з відповідачем та доказів іншого не надала. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. Крім того, оскільки позивачці відмовлено в задоволенні її позовних вимог, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь судових витрат, задоволенню також не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed