Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.06.2011 відповідач отримав кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Одночасно, п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповiдно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованiсть за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% вiд суми позову. Вiдповiдач не надавав своєчасно Банку грошовi кошти для погашення заборгованостi вiдповiдно до умов договору, тобто зобов'язання за вказаним договором не виконав. У звязку з порушенням своїх зобовязань, відповідач станом на 24.09.2018 має заборгованість 18359 грн. 17 коп., з яких: 15411 грн. 55 коп. нараховані відсотки; 7593 грн. 90 коп. нарахована пеня; 1350 грн. 44 коп. заборгованість по судових штрафах. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в розмірі 18359 грн. 17 коп., а також судові витрати. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 14.11.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. ЇЇ розгляд здійснюється в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвала сторонами отримана. Відзиву, заяв чи клопотань відповідач до суду не направив. В перше судове засідання, призначене на 05.12.2018 сторони не зявились. 05.12.2018 судом було постановлено ухвалу про відкладення судового засідання на 18.12.2018 та визнано обовязковою участь представника позивача. Дане рішення обґрунтовано необхідністю отримати пояснення представника позивача через неможливість суду самостійно встановити, що із суми заборгованості в розмірі 18359 грн. 17 коп. є відсотками, пенею та штрафами. 06.12.2018 о 16 год. 12 хв. ухвала доставлена на електронну адресу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», зазначену в заяві про отримання процесуальних документів в електронному вигляді. Представник позивача в судове засідання не зявився. Заяв чи клопотань від представника банку до суду не надходило. В матеріалах позовної заяви міститься згода на заочний розгляд справи (а.с. 37). Відповідач в судове засідання також не зявився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законодавством порядку. За вказаних умов, суд не вбачає законних підстав для відкладення судового розгляду, враховуючи що сторони користуються своїми процесуальними правами на власний вибір. Крім того, суд вважає за можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновків, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що 29 червня 2011 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Підписавши заяву, відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 10). Також [PERSON] отримав кредитну картку, що підтверджується довідкою від 01.11.2018. Строк дії кредитної картки вказано до 07/18. (а.с.47). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання, а саме - в порядку передбаченому договором надавав відповідачу кредитні кошти на платіжну картку відповідно до встановленого розміру кредитного ліміту, що підтверджується, зокрема, випискою з кредитного рахунку [PERSON] та довідкою про зміну умов кредитування (а.с. 47-51). Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, станом на 24.09.2018 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 18359 грн. 17 коп., з яких: 15411 грн. 55 коп. нараховані відсотки; 7593 грн. 90 коп. нарахована пеня; 1350 грн. 44 коп. заборгованість по судових штрафах (а.с. 7-9). Суд встановив, що вказана в розрахунку банку сума нарахованих відсотків, пені та судових штрафів відповідача разом складає 24\~355 грн. 89 коп., а не 18359 грн. 17 коп., про які заявляє позивач. Позивач не\~обґрунтував,\~що із заявленої суми заборгованості в розмірі 18359 грн. 17 коп. є відсотками, що пенею, а що штрафами, та який їх точний розмір. Суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, в порядку ч. 5 ст. 12 ЦПК України сприяв позивачу у реалізації його прав шляхом постановлення ухвали 05.12.2018. Однак вимоги та розяснення суду були проігноровані. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає,\~що позивач не довів обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема точної суми заборгованості та її складових. Крім того, варто зазначити, що вимога акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» стягнути з відповідача одночасно нараховані пеню та штрафи також не може бути задоволена. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане підтверджується правовою позицією ВСУ у постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017. Тому вимога про стягнення штрафу з відповідача, на думку суду, задоволенню не підлягає. Враховуючи, що з доказів, наявних в матеріалах справи не можливо чітко встановити суму нарахованих відсотків та пені, які підлягали б стягненню з [PERSON], відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed