Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 14 травня 2009 року між банком та [PERSON] , відповідно до якого остання отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого згодом було збільшено до 8000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. [INFO] позичальниця [PERSON] померла. Станом на дату смерті позичальниці заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2009 року становила 7673 гривні 68 копійок. Спадкоємицею померлої [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальниці та відповідачки, де в якості адреси реєстрації зазначено: [ADDRESS] . 13 лютого 2019 року позивачем відповідно до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України до Костянтинівської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, на яку отримано відповідь від 01 вересня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Позивач просить: - стягнути з [PERSON] на корисить позивача заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2009 року у розмірі 7673 гривні 68 копійок. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд спарви за її відсутності, в якій зазначила, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнає. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 14 травня 2009 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.15). Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, [PERSON] погодилась з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальниця ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.15,16, 17-26). За кредитним договором від 14 травня 2009 року [PERSON] було видано кредитні картки № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.27). Зі змісту заяви від 14 травня 2009 року вбачається, що [PERSON] було встановлено розмір кредитного ліміту у розмірі 1700 гривень 00 копійок, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент укладення договору - 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с.15). Як вбачається з довідки позивача по справі (а.с.14), за кредитним договором від 14 травня 2009 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1700 гривень 00 копійок, розмір якого неодноразово змінювався банком і станом на 10 липня 2014 року становив 4600 гривень 00копійок. [PERSON] скористалась кредитними коштами за договором від 14 травня 2009 року, про що свідчить виписка по рахунку (а.с.10-13). Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобов`язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.32). Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 31 серпня 2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 14 травня 2009 року становить 7673 грвні 68 копійок та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4155 гривень 53 копійки та заборгованості за відсотками в розмірі 3518 гривень 15 копійок (а.с.7-9). З наданого позивачем розрахунку неможливо визначити розмір забргованості за кредитним договором від 14 травня 2009 року станом на дату смерті позичальниці [PERSON] - [INFO] . З розрахунку вбачається, що станом на 31 січня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 14 травня 2009 року за тілом кредиту становила 4155 гривень 53 копійки, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3189 гривень 63 копійки (а.с.7-9). Листом від 21 травня 2021 року № 368 КП «Служба єдиного замовника» повідомило суд про неможливість виконання ухвали суду від 09 квітня 2021 року про витребування доказів в частині надання довідки про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] (а.с.87). Відділ реєстрації Костянтинівської міської ради листом від 19 квітня 2021 року № 1330/09 повідомив суд про відсутність інформації про осіб, які станом на 10 лютого 2015 року проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с.82). Реєстрація відповідачки по справі [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується копіями паспортів, наявних в матеріалах справи (а.с.28-29, 30-31). 13 лютого 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Костянтинівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги - заборгованості за кредитним договором в розмірі 7673 гривні 68 копійок до спадкової маси після смерті [PERSON] (а.с.34-35). Листом від 19 лютого 2019 року № 431/01-16 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про відсутність спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.35). На запит суду Костянтинівська державна нотаріальна контора листами від 20 квітня 2021 року № 750/01-09, № 751/01-16 також повідомила про відсутність спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.83-85). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка по справі є спадкоємицею померлої [PERSON] . Сам по собі факт реєстрації відповідачки за однією адресою із спадкодавицею на момент смерті останньої, за відсутності доказів спорідненості або заповіту не свідчить про те, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів на підтвердження успадкування [PERSON] будь-якого майна після смерті [PERSON] . Позивачем по справі не надано доказів ані на підтвердження належності [PERSON] певного майна, ані на підтвердження успадкування майна після смерті останньої відповідачкою по справі та його вартості. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проте, відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , а також докази отримання відповідачкою у спадщину будь-якого майна після смерті останньої та його вартості. Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачка є спадкоємицею померлої [PERSON] , спадкувала певне майно після її смерті та не надано доказів на підтвердження вартості успадкованого майна. Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed