Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору № CL-250632 від 24.12.2019 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , останній отримав кредит на суму у розмірі 101000,00 грн. зі строком кредитування до 23.12.2024 року, на поточні потреби відповідача зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Згідно з п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього. Вказує, що на підставі п. 6.9. Кредитного договору Банк, у випадках передбачених п. 3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте відповідач 1 в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 19.07.2021 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 107198,53 грн, з них 96171,40 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11027,13 грн - заборгованість за відсотками. Оскільки в Анкеті-заяві № CL-250632 зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю відповідача 1 з [PERSON] (відповідачем 2), посилаючись на практику Верховного Суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 року, вважає, що обов`язки за вищевказаним кредитним договором виникли в обох з подружжя. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № CL-250632 від 24.12.2019 р. у розмірі 107198,53 грн., 2270 грн. - судового збору, 10719,853 грн. - витрат на оплату професійної правничої допомоги. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 13.08.2021 року відповідачам був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідачі повідомлялися належним чином, про що свідчать конверти, які повернулися на адресу суду із зазначенням причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідачі у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № CL-250632 від 24.12.2019 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 101000,00 грн. зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 23.12.2024 року (п.п. 2.1 - 2.3 Кредитного договору). Відповідно до п. 1 Кредитного договору № CL-250632 від 24.12.2019 року банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Згідно з п. 2.4. Кредитного договору № CL-250632 кредитні кошти надано на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 39316,05 грн. та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості відповідача 1 перед АТ «Банк Кредит Дніпро» по кредитному договору 22031000159637 від 06.09.2019 року, в сумі 61683,95 грн. Як вбачається з п.п. 4.1., 4.2. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних; проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у пункті 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі; якщо інше не випливає із умов цього кредитного договору. У відповідності до приписів п. 6.1 та п. 6.2 Договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього; погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку платежів (Додаток №1 до Договору). Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши відповідачу 1 кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п. 2.4. Кредитного договору, що підтверджується даними меморіальних ордерів № 73813053 та № 73813078 від 24.12.2019 року. Відповідач 1 [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав і станом на 19.07.2021 року виникла заборгованість у сумі 107198,53, з яких 96171,40 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 11027,13 грн. - заборгованість за відсотками. 22.04.2021 року відповідачу 1 на адресу його місця реєстрації направлялася досудова вимога, у якій роз`яснено про стан його заборгованості та вимога сплатити на рахунок АТ «Кредобанк» заборгованість в розмірі 101000,00 грн. протягом 30 календарних днів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Сума боргу за кредитним договором та за відсотками відповідає умовам кредитного договору CL-250632 від 24.12.2019 року. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач 1 порушив умови кредитного договору CL-250632 від 24.12.2019 року року та має понести відповідну відповідальність, визначену нормами чинного законодавства та умовами договору. Таким чином, судом встановлено, що відповідач 1 належним чином не виконував умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача 2 [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-250632 від 24.12.2019 року, то суд приходить до переконання, що у їх задоволенні необхідно відмовити, зважаючи на наступне. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Разом з тим, судом встановлено, що договору поруки відповідач 2 не підписувала, доказів того, що Кредитний договір № CL-250632 від 24.12.2019 року був укладений в інтересах сім`ї матеріали справи не містять. Посилання позивача на судову практику, висловлену у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 205/5882/18 суд не бере до уваги, оскільки у кредитному договорі зазначено ціль кредиту - на поточні потреби та погашення кредитної заборгованості позичальника, тобто відповідача 1, що не підтверджує того, що указаний кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї відповідачів. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що відповідач 2 погодилася взяти на себе солідарне зобов`язання перед АТ «Кредобанк», а тому підстави для задоволення позову АТ «Кредобанк» у частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача 2 відсутні. Таким чином, в задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача 2 слід відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10719,853 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем до позовної заяви додано копію ордеру серії КС № 573217, копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531 та копію посвідчення адвоката України. Разом з тим, жодних відповідних доказів оплати витрат з надання правничої допомоги та доказів обсягу наданих послуг позивачем надано не було, тому вимога щодо стягнення з відповідачів витрат на здійснення правничої допомоги у розмірі 10719,853 грн. не підлягає до задоволення. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, на користь позивача з відповідача 1 підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 2270 грн.

Outcome: partial