Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] та Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання заповіту, складеного 04.03.2014 року [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], посвідченого секретарем Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4, нікчемним, посилаючись на те, що остання, як посадова особа органів місцевого самоврядування не була належним чином уповноважена на вчинення нотаріальних дій, що є підставою для задоволення даного позову. Така позиція позивача ґрунтується на положеннях ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 10.02.2016 року у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02.12.2015\~року у справі №673/1924/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання заповіту недійсним, в якій також міститься пряме посилання на нікчемність заповіту від 04.03.2014 року, посвідченого секретарем Копачівської сільської ради. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судового засідання, до суду не прибули та в наданих суду письмових заявах позову не визнали, зазначивши при цьому, що ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування його вимог, не знайшли свого підтвердження, оскільки оспорюваний заповіт був вчинений відповідно до закону, тому в задоволенні позову слід відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, 15.03.2014 року помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], родинні відносини між якими, зокрема, підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ-БВ № 443335 від 19.09.1985 року. У вересні 2014 року, з метою оформлення спадщини, що відкрилась після його батька, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу [PERSON], яка листом від 25.09.2014 року за №654/01-16 повідомила йому, що згідно посвідченого секретарем Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області [PERSON] 04.03.2014 року заповіту за реєстровим номером №4, [PERSON] не являється спадкоємцем, в звязку з чим у видачі свідоцтва про спадщину йому було відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] заповів відповідачці [PERSON] житловий будинок, розташований в с. Копачівка, вул. Миру, 118, а відповідачу [PERSON] - автомобіль марки HYUNDAI, реєстраційний номер [NUMBER] та земельні ділянки на території Копачівської сільської ради, які належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на землю, виданих Копачівською сільською радою: серія ІІ-ХМ №033712 від 23.08.1999 р., серія ІІ-ХМ №033713 від 23.08.1999 р., серія РІ №825591 від 18.04.2002 р. Так, відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Разом з тим, розпорядженням № 37 Копачівського сільського голови від 19.11.2010 року, секретаря сільської ради [PERSON] було призначено відповідальною особою за виконання нотаріальних дій, що суперечило чинній на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року за N 22/5 (яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5), пунктом 2 Розділу 1 якої було визначено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виключно виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Крім того, суд враховує, що жодним нормативно-правовим актом України, в тому числі й Законом України «Про місцеве самоврядування», не передбачено такого повноваження сільського голови, як уповноваження посадових осіб органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій. Таким чином, на переконання суду, секретар Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області [PERSON] не була в передбаченому законодавством порядку уповноважена на вчинення нотаріальних дій, а отже не мала права посвідчувати спірний заповіт від 04.03.2014 року, який при таких обставинах його укладення, являється нікчемним. Вказані обставини також беззаперечно встановлені ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10.02.2016 року у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02.12.2015\~року у цивільній справі № 673/1924/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання заповіту недійсним. Зокрема, апеляційним судом Хмельницької області було встановлено, що заповіт від 04.03.2014 року, посвідчений секретарем Копачівської сільської ради, яка не мала на це права, є нікчемним. Водночас, апеляційним судом було розяснено позивачеві його право звернутися до суду з окремим позовом саме про визнання правочину нікчемним. Так, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Разом з тим, ч. 2 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). При ухваленні рішення в даній цивільній справі, суд також враховує п.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», яким розяснено, що у разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом. Посвідчення заповіту не повноважною особою, тобто посадовою, службовою особою, яка відповідно до норм статей 1251 - 1252 ЦК України не уповноважена посвідчувати заповіти, має мати наслідком нікчемність заповіту (ч. 1 ст. 1257 ЦК України). Посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норм ст. 1251 ЦК України, є підставою нікчемності заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Разом з тим, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. З огляду на викладене, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити та визнати заповіт, складений 04.03.2014 року [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON], посвідчений секретарем Копачівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4, нікчемним. На підставі викладеного та

Outcome: approved