Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

В березні 2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням від 31.07.2014р. позовні вимоги були задоволені. Ухвалою від 25 листопада 2014 року заочне рішення було скасоване. В подальшому Відповідачем було заявлено зустрічний позов, проте ухвалою від 12 березня 2015 року зустрічний позов було залишено без розгляду. Позивач посилається на те, що 14 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого був ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2608/0907/64-040, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит в сумі 30000,00 доларів США строком до 13.09.2012 року зі сплатою процентів за ставкою у 13,5 % річних. Відповідно до умов укладеного договору банк зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та платити проценти за користування ним. Позивач вказує, що банк свої зобов'язання перед [PERSON] виконав у повному обсязі, а Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував, і станом на 12 травня 2015 року мав заборгованість за кредитним договором в розмірі 41342,36 доларів США, з яких: - заборгованість за кредитом - 19514,00 доларів США; - заборгованість за відсотками - 15186,89 доларів США; - пеня - еквівалент 6641,47 доларів США. Позивач вказує, що на підставі Договору факторингу від 02.02.2012 року він отримав право вимоги за кредитним договором №2608/0907/64-040 від 14 вересня 2007 року, укладеного з [PERSON] Представник Позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. В матеріалах справи наявні письмові заперечення [PERSON] проти позову, в яких він наполягає на тому, що ТОВ «Вердикт Фінанс» не набуло прав кредитора за кредитним договором, розрахунок заборгованості наданий Позивачем не відповідає законодавству. Крім того, Відповідача подав заяву про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи та наявні докази суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та постановлення повторного заочного рішення згідно з положеннями ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого став ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2608/0907/64-040, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит в сумі 30000,00 доларів США строком до 13.09.2012 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 13,5 % річних. Відповідно до умов Договору факторингу від 02.02.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило, а ТОВ «Вердикт Фінанс» отримало право вимоги за кредитним договором №2608/0907/64-040 від 14 вересня 2007 року, укладеного з [PERSON] Правомірність заміни сторони кредитора у даному зобов'язанні підтверджена ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2014 року в справі за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (автомобіль). (а.с. 106-110) Згідно з п. 8.1 Кредитного договору, у разі несвоєчасного повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. Встановлено, що [PERSON] належним чином свої зобов'язання з повернення кредиту та виплати процентів не виконував, що стало підставою для позивача звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави (автомобіль). З рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області вбачається, що заборгованість Відповідача станом на 31.07.2013р. становила 41997,13 доларів США. На погашення зазначеної заборгованості було звернуто стягнення на належний Відповідачу автомобіль, і суму від його реалізації в розмірі 9780 доларів США було зараховано в погашення пені, заборгованість за якою на момент реалізації автомобіля (18.02.2014р.) становила 10580,26 доларів США. В останній редакції позовних вимог від 13 травня 2015 року Позивач обмежу є свої вимог щодо стягнення пені лише останніми 12 місяцями її нарахування перед поданням уточненого позову, вимагаючи стягнення пені в сумі 6641,47 доларів США, а тому заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені суд залишає без уваги. В той же час пеня не може бути стягнута в іноземній валюті, у зв'язку з чим розмір підлягає перерахунку згідно з офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення судового рішення (1 долар США = 21,76 гривень). Розрахунок заборгованості по тілу кредиту (19514,00 доларів США) та нарахованим процентам (15186,89 доларів США) наданий суду, відповідає вимогам закону. Відповідач альтернативного розрахунку заборгованості на надав, обґрунтованих заперечень щодо наявного розрахунку також не підготував, а тому суд вважає можливим покласти в основу рішення саме розрахунок заборгованості, наданий Позивачем. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості в загальному розмірі 34700,89 доларів США та 144518,39 гривень. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в також підлягає судовий збір в розмірі 3419,90 гривень.

Outcome: approved