Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» 04.03.2019р. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.11.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, станом на 06.02.2019 року у відповідача існує заборгованість за кредитом у розмірі 20442,08 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні визнала вимоги частково та зазначила, що спочатку зняла 3600 грн. з карткового рахунку, там залишилось 600 грн., потім вона ще знімала кошти, погашала заборгованість до 2015р., в 2016р. півроку була вдома, не працювала, в липні 2018р. влаштувалась прибиральницею в аптеку, отримує зараз заробітну плату в розмірі 3500 грн, а тому просила зменшити розмір заборгованості та штрафних санкцій. Вислухавши пояснення [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 30.11.2012 року [PERSON] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримала кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом до «25» числа кожного місяця. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та овердрафту), оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6 Умов). Згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір встановлено тарифами договору. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає оплаті в зазначені банком терміни (п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг). У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, відповідно до розрахунку станом на 06.02.2019 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 20442,08 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5953,20 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту -4789,19 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 7363,21 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 886,86 грн. а також штрафів: 500,00 грн.- фіксована частина та 949,62 грн.- процентна складова (а.с.7). Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вказану норму вимога про стягнення штрафу є безпідставною, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, проте, в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до загального правила період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у реалізації їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція Верховного Суду України, що викладена у постанові від 03 вересня 2014 року по справі №6-100цс14). Як встановлено судом, АТ КБ «Приват Банк» за умовами договору, зокрема п. 2.1.1.12.6.1 при непогашенні відповідачем суми простроченого кредиту на суму від 100 гривень нарахувало відповідачу пеню відповідно до встановлених тарифів, що діяли на дату нарахування відсотків за кредитом, в розмірі 886,86 грн. за прострочене зобов`язання - 7363,21 грн., а також штрафні санції згідно п.2.1.1.7.6 Умов - 1449,62 грн.(500+949,62). Разом з тим, сума боргу по нарахованих відсотках, як зазначає позивач - 0 грн. Встановлення вказаних обставин вказує на те, що нарахований розмір пені значно перевищує розмір збитків, які просить стягнути позивач. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені до 500 гривень, що буде відповідати принципу добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 1762,00 грн..

Outcome: partial