Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Комунального підприємства «Водоканал» Запорізької міської ради в якому просив зобов'язати Комунальне підприємство «Водоканал» Запорізької міської ради здійснити перерахунок платежів за спожиту холодно воду, які були нараховані йому за нормами споживання, відповідно показів засобу вимірювальної техніки холодної води. Просив стягнути з відповідача 150 грн. на відшкодування витрат на повірку засобу вимірювальної техніки холодної води та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2007 року між позивачем та відповідачем за цим позовом було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, який чинний на день розгляду справи. Укладений між сторонами договір є типовим договором, форма його затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» («надалі - постанова №630»). 23.11.2015 року позивачем за цим позовом було отримано лист КП «Водоканал» про необхідність пройти повірку засобу вимірювальної техніки (лічильника холодної води) до 21.11.2015 року. У листі зазначалось, що в разі якщо повірку лічильника не буде пройдено з 22.11.2015 року позивачу буде нараховуватись оплата згідно норм споживання холодної води на одну особу. В подальшому плата за споживання холодної води проводилася за нормами споживання холодної води на одну особу. Оскільки, відповідачем порушено процедуру інформування позивача про необхідність надання засобу вимірювальної техніки на повірку, позивач не мав можливості вчасно надати лічильник на повірку у строки які зазначено в листі, тобто до 21.11.2015 року. Порушення міжповірочного періоду лічильників холодної води у позивача сталося з вини відповідача, який, як на думку позивача, не спромігся організувати своєчасну повірку лічильників за свій рахунок, як це передбачено вищенаведеними нормами законодавства. Позивач зазначає, що між сторонами велася переписка, так листом від 05.02.2016 року позивач [PERSON], звернувся до КП «Водоканал» з питанням проведення періодичної повірки засобу обліку. На що отримав відмову, про що зазначено в листі від 04.03.2016 року. Вважаючи таку відмову незаконною, позивачем самостійно проведено повірку засобу вимірювальної техніки у ТОВ «Сервістехнологія», вартість зазначеної послуги склала 150 грн. При цьому повірка засобу вимірювальної техніки здійснювалось без його демонтажу та пошкодження пломби. На підтвердження того, що засіб вимірювальної техніки є повністю справним, ДП «Запоріжжястандартметрологія» було видано свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки №2-060 10031600. За вказаних обставин, зокрема, за відсутності відомостей, що спірний вимірювальний засіб мав якість технічні неполадки, позивач вважає неправомірним нарахування йому платежів за спожиту холодну воду за нормами споживання, оскільки, відповідно до п.п.2 п.15 Постанови №630 на період повірки засобів обліку води і теплової енергії споживач зобов'язаний оплачувати відповідні послуги згідно із середньомісячними показаннями. Оскільки, йому довелося самостійно за власний кошт проводити повірку водоміра, понесені витрати, вважає, має нести відповідач так, як законом встановлений обов'язок відповідних суб'єктів господарювання власним коштом здійснювати періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки. На обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, позивач зазначив, що зазнав моральної шкоди, що полягала в душевних хвилюваннях внаслідок вчинення протиправних діянь відповідача. Позивач повинен був витрачати особистий час та кошти на вирішення цього питання, здійснювати повірку лічильника, оформляти документи, писати листи відповідачу, дзвонити, звертатися за юридичною допомогою та інше. Спричинену моральну шкоду позивач оцінив в 2 000 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, додатково зазначивши, що відповідачем так і не вказано норми закону, які б передбачали можливість здійснювати нарахування за спожиті послуги саме відповідно норм споживання. Представником відповідача подані письмові заперечення на позовну заяву суть яких зводиться до наступного. Оскільки, позивач не провів повірку засобу обліку води у встановлені чинним законодавством строки, облік спожитих ним послуг починаючи з 22.11.2015 року провадиться відповідно до закону на підставі встановлених норм і тарифів. КП «Водоканал» також не може нести витрати на повірку засобів обліку води, оскільки вони не були внесені до тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення. При цьому посилання позивача на положення п.2 Постанови КМУ №474 від 08.07.2015 року «Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», вважають неправомірними, оскільки дана постанова набрала чинності одночасно із Законом України від 05.06.2014 року №1314-УІІ «Про метрологію та метрологічну діяльність. А згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, Закон набирає чинності лише з 01.01.2016 року. Відповідачем також заперечено проти задоволення і вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки ні факт її завдання, ні підстави її обчислення позивачем не підтверджені. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, 29.12.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення (а.с.9-13). Укладений договір є типовим договором, форма його затверджена Постановою №630. Позивачем не було вчасно, до 21.11.2015 року проведено повірку засобу вимірювальної техніки (лічильника холодної води). Повідомлення з цього приводу направлялось на його адресу та було ним отримано 23.11.2015 року (а.с.13). Облік спожитих позивачем послуг починаючи з 22.11.2015 року провадиться відповідно до встановлених норм і тарифів. В березні 2016 року позивач самостійно провів повірку лічильника, уклавши відповідний договір з спеціалізованим Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервістехнологія» (а.с.20), за результатами повірки встановлено, що втручань в сантехнічне обладнання не здійснювалось (а.с.19). За результатами повірки позивачу видане Свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, відповідно до якого, на підставі результатів повірки, лічильник води визнано придатним до застосування (а.с.18). За проведення вимірювань товариством від позивача прийнято 150 грн. (а.с.21). Відповідно до п.10 Постанови №630, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Відповідно до цього пункту споживач в установленому порядку може проводити позачергову повірку квартирних засобів обліку за власні кошти у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань, про що інформує виконавця. Відповідно до п.15 Постанови №630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. За вказаних обставин, за відсутності встановлених фактів несправності засобу обліку холодної води, що встановлений у квартирі позивача, облік спожитих позивачем послуг починаючи з 22.11.2015 року відповідно до встановлених норм і тарифів проведений відповідачем без достатніх правових підстав. При цьому відповідачем не вказано інших норм, які б дозволяли проводити облік у даній ситуації на підставі нормативів (норм) споживання. Як наслідок суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а платежі за спожиту холодну воду, які були нараховані за нормами споживання [PERSON] підлягають перерахунку. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 150 грн. на відшкодування витрат на повірку засобу вимірювальної техніки задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Повноваження по встановленню тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках належать Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Постановою Комісії №2159 від 13.08.2015 року «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення» КП «Водоканал» (м. Запоріжжя)» встановлені тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, відповідно до якої витрати на повірку засобів обліку води до нього не внесені. В той же час Постановою Комісії №970 від 31.03.2015 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) ПАТ «Акціонерна компанія «Київ водоканал» встановлюються тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення в м. Києві. Згідно п. 3.4 Додатку до вищезазначеної постанови, в тариф внесені матеріальні витрати на обслуговування квартирних засобів обліку (у тому числі на періодичну повірку). Отже, основоположним елементом при визначенні особи, на яку покладається обов'язок проведення повірки засобів обліку води, є наявність внесених витрат на такі заходи в тариф чи навпаки. КП «Водоканал» не несе витрати на повірку засобів обліку води, оскільки вони не були внесені до тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України встановлено, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, витрати на періодичну повірку засобів обліку, які не є власністю відповідача, має нести споживач, який і є власником приладів обліку, а відтак оплачує метрологічні роботи на підставі госпрозрахункового договору з метрологічними центрами. При цьому посилання позивача на «Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 року №474 є неналежним, оскільки Відповідно п.2 цієї постанови, остання набирає чинності одночасно із Законом України від 05.06.2014 року №1314-VІІ «Про метрологію та метрологічну діяльність». Згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», даний закон набрав чинності лише 01.01.2016 року. А відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Витрати по проведенню повірки, оскільки вони не включалися до тарифу послуг з централізованого постачання холодної води, а відповідно позивач не оплачував зазначені послуги в складі відповідних тарифів, до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 року №474 має нести споживач послуг, власник вимірювальних приладів. Відповідно до ст.1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 із змінами від 25.05.2001 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні з'ясовувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх з тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Проте, позивачем не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та не надано належних доказів. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, в розмірі 2000 гривень, є необґрунтованими, оскільки між сторонами склалися договірні відносини, які регулюються зобов'язальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди. Отже позовні вимоги в цій частині, не підлягають задоволенню Розглянувши дану цивільну справу у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в межах зобов'язання відповідача здійснити перерахунок платежів за спожиту холодну воду позивачем відповідно показів засобу вимірювальної техніки холодної води, а не норм споживання, як це було здійснено відповідачем без належних на те підстав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» в редакції закону, що діяла на момент звернення до суду, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню сума судового збору 243,6 грн.

Outcome: partial