Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 21.07.2015 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач зобовязання за вказаним договором не виконувала належним чином і станом на 21.06. 2018 у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 13 673 грн. 99 коп., а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Згідно довідки Укрпошти, судова повістка про день розгляду справи, повернена на адресу суду в звязку з відмовою отримання адресатом даної повістки. Як вбачається з повідомлення Мякотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 363/02-26 від 10.09.2018 року, місце реєстрації [PERSON] у [ADDRESS]. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 21.07.2015 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір між сторонами був укладений у виді заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів банку. Відповідач дав свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складає між сторонами договір, що підтверджується його підписом у заяві. Проте, [PERSON] взяті на себе зобовязання за договором не виконувала. А тому, станом на 21.06.2018 у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 13673,99 грн., з яких: 2299,63 грн. тіло кредиту; 3283,97 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 6963,06 грн. - нараховано пені; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 627,33 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобовязання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 21.07.2015 в розмірі 13673,99 грн. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved