Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

В березні 2018 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення юридичного факту спільного проживання. В заяві він вказав, що 28 грудня 2016 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва загальною площею 1,15 га, яка розташована на території Капустинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Відповідно до закону [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, адже постійно проживав разом із спадкодавцем на час смерті. Для оформлення спадщини заявник звернувся до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON], однак належним чином оформити спадкове майно у нього немає змоги, так як відсутні документи, які б підтвердили його право претендувати на вищевказане спадкове майно. Тому нотаріус усно розяснила про необхідність встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Те, що він постійно проживав разом з померлою [PERSON] свідчить акт опитування сусідів від 12.03.2018 року, а також даний факт можуть підтвердити свідки. Від представника заявника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі та участі заявника, заяву підтримує, просить задовольнити. Від заінтересованої особи Капустинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області надійшла заява про слухання справи за відсутності представника, заінтересована особа не заперечує щодо задоволення заяви. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних мотивів. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 215841, виданого Капустинською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, 28 грудня 2016 року в с. Капустинці Чортківського району Тернопільської області померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 2. Свідоцтвами про народження серії І-ИД № 279614, ЯЭ № 691409 підтверджується, що [PERSON] була бабою заявника [PERSON] Із заповіту, складеного 25 травня 1995 року в с. Капустинці Чортківського району і посвідченого секретарем виконавчого комітету Капустинської сільської ради народних депутатів Чортківського району, вбачається, що [PERSON] на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, заповіла у власність [PERSON]. У відповідності із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 024533, який виданий 10.11.2003 року Чортківською районною державною адміністрацією, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,15 га у межах згідно з планом на території Капустинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно акту опитування сусідів (свідків) померлої [PERSON] № 105/2-14 від 12.03.2018 року в результаті опитування виявлено наступне: [PERSON], [INFO], жителька с. Капустинці Чортківського району Тернопільської області до дня своєї смерті, 28 грудня 2016 року, проживала в одному господарстві із [PERSON], який проживав у ньому з 2000 року в с. Капустинці Чортківського району та вів разом з нею спільне господарство, так як [PERSON] довгий час хворіла, потребувала стороннього догляду. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт постійного проживання з 2000 року [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] до часу смерті останньої, тобто до 28 грудня 2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що заявник [PERSON] дійсно проживав із померлою [PERSON] на час відкриття спадщини. Отже, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

Outcome: approved