Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованостіза кредитним договором б/н від 24.06.2009 року в розмірі 8651, 02 грн., з яких: 8038, 16 грн. - тіло кредиту, 562, 86 грн. - проценти за користування кредитом, 50 грн. - пені, та судові витрати у розмірі 1921 грн. В обгрунтування позову зазначав, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 24.06.2009 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківські сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [INFO] позичальник, [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 24.06.2009 року становить 8651,02 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 8038,16 грн. - тіло кредиту; 562,86 грн. - процентів за користуванням кредитом; 50 грн. - пені. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Згідно відповіді Четвертої полтавської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] заведено спадкову справу. Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 09.01.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано, тому звернулись до суду. Ухвалою суду від 22.03.2019 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 02.10.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено жо судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без участі представника банку, що позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що на підставі заяви б/н від 24.06.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с.10). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.07.2016 року Октябрським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, позичальник [PERSON] помер [INFO] (а.с. 47). 03.12.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Другої полтавської державної нотаріальної контори претензію кредитора, у якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8651,02 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а ткож які вже прийняли спадщину (а.с. 49). Дану претензію було пере направлено до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори ( а.с.52). Згідно листа Четвертої полтавської державної нотаріальної контори за вих. № 1692/02-14 від 28.12.2016 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що у Четвертій полтавській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 215/2016 рік до майна померлого [INFO] [PERSON] . При зверненні спадкоємців ізаявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їм буде повідомлено про обов`язок спадкодавця. У разі видачі свідоцтва про право на спадщину на адресу банку буде направлено повідомлення ( а.с.53). Позивач посилається на те, що [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вбачається із записів про місце реєстрації в паспортах громадян України спадкодавця та спадкоємця, а також те, що [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлялась, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину. Тому, 11.12.2018 АТ КБ «ПриватБанк» направив [PERSON] лист-претензію про необхідність сплати заборгованість за кредитним договором від 30.06.2009, укладеного між банком та [PERSON] (а.с. 54). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов`язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Належних доказів отримання відповідачем [PERSON] після смерті [PERSON] будь-якого рухомого чи нерухомого майна, позивач суду не надав. Клопотань про витребування спадкової справи до суду не надходило. Матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті [PERSON] , в межах вартості якого вона зобов`язана задовольнити вимоги кредитора - АТ КБ «Приват Банк». Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, позивач не довів, що відповідач за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наданих позивачем документів не можливо беззаперечно встановити, що на час відкриття спадщини позичальник та відповідач проживали разом за адресою: [ADDRESS] , оскільки згідно відповідно до відповідей управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20.02.2019 року, за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.71). Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. АТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, представництво інтересів якого в суді здійснюють особи, які мають юридичну освіту, що передбачає знання ними своїх прав та обов`язків у цивільному процесі, якими вони користуються на власний розсуд. Зазначені вище правові висновки містяться у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 336/5443/16 від 13.02.2019 провадження № 61-34319 св 18 щодо застосування вказаних норм права. Суд, дотримуючись принципу диспозитивності, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин, на які особа посилається як на підставу своїх вимог, покладається саме на цю особу. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed