Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 02.07.2015 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №2620995, про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до вказаного договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. з відсотковою ставкою 24% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадків користування коштами протягом Грейс-періоду. Позивачем всі зобов`язання за кредитним договором виконані у повному обсязі, але відповідач належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 16760,55 грн., яка складається з: 9992,62 грн. - загальна сума основної заборгованості; 5036,00 грн. - загальна сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 06,00 грн. - загальна сума заборгованості за РКО; 189,86 грн. - сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 908,78 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків; 225,04 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 402,25 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також сплачену суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилась. Про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення за адресою реєстрації судової повістки, телефонограми, а також за допомого оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи що представник позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із зобов`язального права, у зв`язку з порушенням умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Згідно вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 02.07.2015 року, між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір №2620995, про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до підпунктів 1.1.1, 1.1.2 пункту 11.1 Договору, Банк на підставі наданих відповідачем документів, відкрив поточний рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний» та надав відповідачу платіжну картку типу Visa Electron 0 грн. Згідно до заяви на встановлення кредитного ліміту від 02.07.2020 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено додатковий договір, про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно з пп.1.1 п.1 додаткового договору, банк встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 10000,00 грн. на строк дії картки, з можливістю продовження строку дії та відсотковою ставкою в розмірі 24% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Але у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого розмір заборгованості становить 16760,55 грн., яка складається з: 9992,62 грн. - загальної суми основної заборгованості; 5036,00 грн. - загальної суми заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 06,00 грн. - загальної суми заборгованості за РКО; 189,86 грн. - суми витрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 908,78 грн. - суми витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків; 225,04 грн. - розміру 3% річних на суму простроченого кредиту; 402,25 грн. - розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Вказана правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 6-49 цс12, 6-100 цс14, № 6-113цс14 від 01.10.2014 року. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми витрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 189,86 грн., суми витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 908,78 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту - 225,04 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 402,25 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що наведені вище обставини свідчать про невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем (Банком) по кредитному договору, що є підставою для задоволення позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», про стягнення з відповідача за кредитним договором заборгованості в загальній сумі 16760,55 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що зобов`язання перед позивачем відповідач не виконувала належним чином, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved