Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

АТ «МетаБанк» звернулось 23.02.2021 р. до суду з вищевказаним позовом. За позовом, посилаючись на ст.ст.11, 16, 509, 526, 530, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, умови кредитного договору та договору поруки, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором № 625800001343 від 05.04.2007 р. в розмірі 27362,66 грн. та судові витрати. Ухвалою від 09.03.2021 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 13.05.2021 р. у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.05.2021 р. розгляд справи було відкладено на 11.08.2021 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідачів. 11.08.2021 р. розгляд справи було відкладено на 22.09.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд розглянув справу за відсутності відповідачів на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 05.04.2007 р. між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 625800001343, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 9758 доларів США на термін по 05.04.2012 р. включно, у порядку та на умовах, передбачених цим договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05.04.2007 р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 9258000013402, у відповідності до вимог якого [PERSON] зобов`язалась відповідати перед позивачем за виконання всіх боргових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до п.7.3 кредитного договору, цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту, сплаті відсотків, інших платежів, неустойки (пені, штрафу), а також відшкодування збитків, заподіяних банку. Відповідачі свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконали, не сплатили кредит та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 26.10.2010 р. утворилась заборгованість в розмірі 105362,82 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.03.2011 р. стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 105362,82 грн. Станом на 01.02.2021 р. рішення суду не виконане відповідачами, заборгованість згідно рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.03.2011 р. № 2-407/11 складає 105362,82 грн. Вищевикладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами, які відповідачами в процесі розгляду справи не спростовані (ст.12 ЦПК України). Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої Законом. Будь-які умови (підстави) з якими норми глави 50 ЦК України пов`язують припинення зобов`язання за кредитним договором в даному випадку не настали. Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення інфляційних витрат та 3 % річних не є додатковою вимогою за основним зобов`язанням, до якої відноситься стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо. Тому право позивача на стягнення грошових коштів на підставі ст.625 ЦК України виникло у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми останніми трьома роками, які передували подачі такому позову. Аналогічна правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. у справі 127/15672/16-ц. Зважаючи на вищевикладене, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума, що станом на 01.02.2021 р. складає 27362,66 грн., де: 18122,42 - сума інфляційних витрат за період з 01.03.2018 р. по 31.01.2021 р.; 9240,24 грн. - 3% річних за період з 01.10.2017 р. по 31.01.2021 р. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved