Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Білгород-Дністровський міськрайонний центр зайнятості (далі - Центр) звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з останньої на користь Центру кошти у сумі 1\~055,60 гривень до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, обґрунтовуючи свою вимогу ти, що [PERSON] перебувала на обліку Центру як безробітна з 13.04.2020 року по 25.06.2020 року та отримувала допомогу по безробіттю, соціальні послуги відповідно до законодавства. Однак, в ході розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення встановлено, що [PERSON] з 15.06.2020 року по 19.06.2020 року працевлаштувалася до ФОП [PERSON] де працювала, як [PERSON] . Незважаючи на повідомлення її про необхідність повідомляти Центр щодо обставин, які впливають на умови виплати, [PERSON] продовжувала отримувати соціальні виплати по безробіттю, розмір яких у період з 15.06.2020 року по 25.06.2020 року становить 1\~055,60 гривень, які добровільно відповідачка не сплачує. Ухвалою суду від 29.12.2020 року провадження по справі було відкрите та призначене спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 17.02.2021 року розгляд справи було відкладено через неявку відповідачки у судове засідання. Представник позивача [PERSON] 24.03.2021 року в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2020 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно з наказом Центру від 13.04.2020 року [PERSON] з 13.04.2020 року було надано статус «безробітного», відповідно до наказу від 22.04.2020 р. призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 12.07.2020 року. При цьому відповідачка особисто підписала заяву та просила до вирішення питання її працевлаштування надати їй статус безробітного, інформувала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 09.09.2020 року, в ході розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, позивачем було встановлено, що [PERSON] з 15.06.2020 року по 19.06.2020 року працевлаштувалася до ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), де працювала як [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що підтверджується Актом № 80 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 09.09.2020 року. За період перебування на обліку у центрі зайнятості з 15.06.2020 року по 25.06.2020 року вартість виплаченого відповідачці матеріального забезпечення та наданих їй послуг склала 1\~055,60 гривень. За п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. У ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлює спеціальні правила повернення безпідставно отриманої допомоги з безробіття та вартості наданих соціальних послуг, при цьому застосування до таких правовідносин положень ст. 1215 ЦК України не передбачено. Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до Порядку № 60/62 прийнято рішення про повернення коштів безробітним та відшкодування вартості наданих соціальних послуг. З метою досудового вирішення спору і добровільного повернення коштів, центр зайнятості надіслав відповідачу повідомлення від 11.09.2020 № 1803/07-26/06 з доданим наказом та повідомленням про необхідність повернення коштів у сумі 1\~055,60 грн. протягом 15 календарних днів. Дане повідомлення [PERSON] не отримала та воно було повернуто по причині закінчення терміну зберігання. Враховуючи, що відповідачка у період з 15.06.2020 року по 19.06.2020 року працевлаштувалася до ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), беручи до уваги те, що при поданні заяви до центру зайнятості про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю її було повідомлено про наслідки подання неправдивих відомостей, неповідомлення про отримання будь-якого іншого доходу в період перебування на обліку в службі зайнятості та встановлений факт неповідомлення [PERSON] обставин щодо укладання договору цивільно-правового характеру, що свідчить про недобросовісність з її боку, як набувача грошових коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для стягнення з відповідачки виплаченої їй допомоги по безробіттю та вартості наданих соціальних послуг у цей період. На підставі ст.. 141 ЦК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved