Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22.09.2013 відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н, відповідно до якої їй було надано кредит у розмірі 2000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язувалася сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушила умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 22018,86 грн., а також судові витрати у розмірі 1921 грн. Представник позивача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~однак надав\~до суду\~клопотання про\~розгляд справи\~у його\~відсутність,\~проти заочного\~розгляду справи\~не заперечує,\~позов підтримує\~та просить\~його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Оскільки від неї не надійшла заява про розгляд\~справи у\~її відсутність\~чи відкладення\~розгляду справи\~та неповідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». Тобто, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8,9-24,43). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 10.02.2019, становить 22018,86 грн., з яких: 2613,69 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 15275,46 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2605 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1024,71 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Щодо нарахування пені, то відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 умов і правил надання банківських послуг, відповідач, у разі виникнення прострочених зобов`язань, на суму від 100 грн., виплачує банку пеню на умовах, передбачених тарифами договору (а.с.21). Щодо нарахування процентів та комісії то відповідно до п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених кредитним договором (а.с.19). Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позивальником строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі, встановленому тарифами договору (а.с.19). Проте, вимога позову в частині стягнення штрафу (фіксована частина та процентна складова) не може бути задоволена, оскільки цивільно-правова відповідальність це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тобто в даному випадку не може бути застосована відповідальність боржників, яка запроваджена двома різними умовами договору, але водночас надає підстави для її застосування за одне й те саме правопорушення, що полягає у сплаті неустойки (окремо й штрафу, й пені) у випадку прострочення зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та штрафних санкцій у строки визначені цим договором. Крім того, зі змісту ст.549 ЦК України\~випливає, що поняття штрафу визначене у цій статті та порядок його обрахунку, є обов`язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не може бути змінений та викладений на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається його суть, тобто він перестає бути видом забезпечення виконання зобов`язання -\~неустойкою в розумінні закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 20494,15 грн. (22018,86 - 1524,71 (штрафи)) = 20494,15). Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову пропорційно до задоволених вимог, що становить 1787,98 грн.\~(розрахунок 1921 х 20494,15 : 22018,86 = 1787,98). На підставі викладеного вище та

Outcome: partial