Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

В березні 2017 року Чернігівська місцева прокуратура звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради і [PERSON] про визнання незаконним та скасування п. 4.8 рішення 40 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 25.04.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою про передачу земельних ділянок у власність, оренду громадянам для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва», яким затверджено проект відведення та передана [PERSON] земельна ділянка в довгострокову оренду, строком до 25 квітня 2024 року, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Матросова, 24, площею 0,0078 га (кадастровий номер 7410100000:02:013:5776) та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 2633/п від 14.05.2014 року (кадастровий номер 7410100000:02:013:5776), укладеного між Чернігівською міською радою та [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що земельна ділянка була передана у користування в порушення положень Земельного кодексу України та вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів», адже ця земельна ділянка відноситься до земель загального користування та є провулком, яким користуються мешканці вулиць Гастелло і Матросова. Отже, передача вказаної земельної ділянки [PERSON] унеможливлює її використання за призначенням. Зазначене свідчить про порушення відповідачами прав та інтересів територіальної громади міста, а також впливає на функціонування дорожньо-транспортної інфраструктури. Крім того, позивач просив вирішити питання про судові витрати. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2017 року у задоволенні позову Чернігівської місцевої прокуратури відмовлено. В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позовних вимог, поклавши понесені позивачем судові витрати на відповідачів. Доводи скарги зводяться до того, що судом, в порушення ст.ст. 64, 212, 213 ЦПК України, не було зясовано та досліджено обставини, які мають значення для справи, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON]. Також, суд першої інстанції під час розгляду справи не дослідив та не дав правової оцінки й іншим доказам, які є в матеріалах справи, зокрема, не звернуто увагу на те, що Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради відкликало свій висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки з тих підстав, що земельна ділянка, яка була передана в оренду відповідачу порушує права мешканців вулиць Гастелло і Матросова, адже є провулком, що підтверджується схемою розміщення земельної ділянки, ситуаційною схемою, викопіюванням з плану міста. Зазначені обставини, на думку заступника прокурора Чернігівської області, є підставою для скасування судового рішення та визнання незаконним та скасування рішення Чернігівської міської ради, а також визнання недійсним договору оренди, що був укладений відповідачами в порушення вимог діючого законодавства України. Технічна описка, допущена в позові щодо площі земельної ділянки, на яку послався в рішенні суд, не є предметом спору, а тому не може впливати на прийняття рішення по суті. Просив вирішити питання про повернення судового збору, стягнувши його з відповідачів на користь позивача. Вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних і допустимих доказів свідчення того, що орендар отримав земельну ділянку за рахунок земель загального користування, а що стосується договору оренди, то він не суперечить чинному законодавству. Крім того, суд зазначив, що позов прокурора був сформульований некоректно, а саме викладено прохання визнати незаконною передачу в оренду земельної ділянки площею 0,078 га, хоча в дійсності орендарю передавалася земельна ділянка площею 0,0078 га, а також позов не містив фактичних даних про те, які саме інтереси держави та територіальної громади були порушені внаслідок укладення цього правочину. З таким висновком апеляційний суд не погоджується, оскільки він не відповідає обставинам даної справи та порушує вимоги матеріального і процесуального права. Матеріалами справи встановлено, що рішенням 40 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 25 квітня 2014 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою, про передачу земельних ділянок у власність, оренду громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва» затверджено проект відведення та передачі [PERSON] земельної ділянки в по вул. Матросова, 24 площею 0,0078 га (кадастровий номер 7410100000:02:013:5776) в довгострокову оренду, строком до 25 квітня 2024 року, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (а.с. 8). 14 травня 2014 року між Чернігівської міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 2633/п, відповідно до умов якого орендар прийняв від орендодавця у довгострокове платне користування земельну ділянку в м. Чернігові для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Матросова, 24 площею 0,0078 га зі сплатою орендної плати в розмірі 9,36 грн. на рік (а.с. 9 10). Згідно з п. 13 Договору, вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] площею 0,0078 га по вул. Матросова, 24 в м. Чернігові, що міститься в матеріалах справи, свідчить про те, що [PERSON] звернувся з заявою до ПП «Гео Граф» з проханням виготовити проект землеустрою зазначеної земельної ділянки на підставі рішення 33 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 30.09.2013 року, яким було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки при умові розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації протягом року. На виконання цього рішення, проект землеустрою був розроблений та погоджений управлінням архітектури та містобудування від 19.12.2013 року № 01-18/4067 на умовах оренди, а також управлінням Держземагентством у Чернігівському районі Чернігівської області від 24.02.2014 року та в подальшому був затверджений на 40 сесії міської ради 6 скликання. Проте, викопіювання з плану міста, схема розміщення спірної земельної ділянки (масштаб 1:10000), ситуаційна схема свідчать про те, що земельна ділянка площею 0,0078 га, яка була відведена [PERSON] сформована за рахунок земель житлової та громадської забудови прибудинкової території та є провулком між вулицями Гастелло і Матросова. Також, із висновку управління архітектури та містобудування вбачається, що згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова ця земельна ділянка розташована в зоні Ж-2 «Житлова зона багатоповерхової забудови». Відповідно до п. 2 Медичних рекомендацій щодо визначення прибудинкових територій, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України від 29.12.2011 року № 389, до складу прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку можуть входити смуга озелення вздовж стін житлового будинку, місцевий проїзд, тротуар, майданчики, які призначені для обслуговування мешканців тільки цього будинку, пішохідні доріжки та інше. Згідно з ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються у постійне користування підприємствам або установам, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування обєднанню власників. Таким чином, Земельним кодексом України не передбачено виникнення права власності або права користування на прибудинкову територію у фізичної особи. Прибудинкова територія повинна використовуватись за цільовим призначенням, а роботи з підвищення її благоустрою мають здійснюватися на підставі рішення загальних зборів членів та Статуту об'єднання власників на підставі проектної документації та з дозволу відповідних органів місцевого самоврядування. Статтею 39 Земельного кодексу України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно з ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» вимоги містобудівної документації є обовязковими для виконання всіма субєктами господарювання. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки відносяться до території загального користування та є обєктами у сфері благоустрою населених пунктів. Зазначені обєкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорон, з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством. Виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги положення Земельного кодексу України та інші вимоги чинного законодавства, колегія суддів вважає, що рішення Чернігівської міської ради про затвердження проекту відведення та передачу земельної ділянки [PERSON] площею 0,0078 га по вул. Матросова, 24 в м. Чернігові, на умовах довгострокової оренди для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), є незаконним, оскільки воно прийнято з порушенням вимог закону та порушенням законних прав і інтересів мешканців вулиць Гастелло і Матросова на користування цією земельною ділянкою, яка є провулком та відноситься до земель загального користування і її цільове призначення не змінювалось. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Проте, рішення суду першої інстанції, яким відмовлено Чернігівській місцевій прокуратурі у задоволенні позову, не відповідає цим вимогам закону, порушує вимоги земельного законодавства. Крім того, прийняття такого рішення є наслідком неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. У звязку з зазначеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з постановленням нового по суті рішення про визнання недійсним п.4.8 рішення 40 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради щодо затвердження проекту відведення та передачу [PERSON] земельної ділянки в довгострокову оренду, а також визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 2633/п від 14.05.2014 року. Щодо позовної вимоги про скасування п.4.8 рішення 40 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами країни. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009). Отже, дана позовна вимога, предметом якої є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі в довгострокову оренду земельної ділянки, є ненормативним актом, який застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, в звязку з чим така вимога не може бути задоволена, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Враховуючи також положення ст. 88 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне провести розподіл судових витрат шляхом стягнення з [PERSON] і Чернігівської міської ради на користь прокуратури Чернігівської області судові витрати, понесені в суді першої інстанції в сумі по 1600 грн. 00 коп. з кожного та понесені в суді апеляційної інстанції в сумі по 1760 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: partial