Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини після розлучення, в якому просила постановити рішення, яким стягувати на її утримання з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що 23 серпня 1975 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. В звязку з тим, що сімя їх розпалась, 22 червня 2012 року заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області їх шлюб було розірвано. Незважаючи на те, що в даний час вони вже не є чоловіком та дружиною, у неї виникла потреба звернутися до суду з позовом про стягнення коштів на її утримання з колишнього чоловіка, що передбачено ст. 75 СК України. Відповідач є пенсіонером, його пенсія становить близько 3000 грн. Крім того, він працює стропальником в TOB «Метінвест» СМУ і отримує заробітну платню до 4000 грн. Вона пенсіонерка, розмір її пенсії становить 1000 грн. Працювати вона не може не тільки тому, що не працездатна за віком, а і тому, що у неї взагалі поганий зір, в звязку з чим вона шість разів була прооперована. Вказала, що вона не є інвалідом тільки тому, що не вважала необхідним отримати посвідчення інваліда, так як досягла пенсійного віку. А також зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги, так отримувана нею пенсія не дозволяє їй купувати необхідні ліки та задовольняти більш менш пристойне життя. З відповідача не проводяться стягнення за виконавчими листами на користь інших осіб. Просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Встановлено, що з 23 серпня 1975 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2012 року було розірвано. У відповідності зі ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Судом встановлено, що позивачка не є інвалідом. За даними Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області позивачка з грудня 2013 року по лютий 2014 року отримує пенсію за віком у розмірі 1067 грн. 31 коп. щомісячно (а.с.13). У відповідності зі ст. 75 ч. 4 СК України, із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, встановлено у розмірі 949 грн., а розмір пенсії позивачки становить 1067 грн. 31 коп., що більше вказаного прожиткового мінімуму, вона не є такою, що потребує матеріальної допомоги у розумінні ст. 75 ч. 4 СК України. Відповідно до ст.76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання,якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач дійсно отримує пенсію більшу ніж позивачка та заробітну плату , але він теж має незадовільний стан здоров»я і потребує постійного лікування. Крім того, судом встановлено, що в результаті поділу майна подружжя у власність позивачки відповідач передав 1/3 частину квартири у с.Партизанське по вул.Чапаєва 3/65, іншого житла відповідач не має ,тому він вимушений, будучи пенсіонером працювати, щоб придбати собі житло. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що передбачені ст.ст. 75,76 СК України підстави для стягнення аліментів та інші суттєві обставини, які б могли стати підставою для стягнення аліментів - відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed