Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог банк посилається на те, що 17.07.2009 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови), за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 11400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, станом на 31.12.2019 року виникла заборгованість у розмірі 484974,17 грн., з яких: 10857,74 грн. заборгованість за кредитом; 469016,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5100 грн. заборгованість за пенею. Наголошуючи у позові на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, відтак, заборгованість до стягнення становить 133485,80 грн., з яких: 10857,74 грн. заборгованість за кредитом, 122628,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.08.2009 року по 29.06.2018 року. Зауважує, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає. Ураховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 133485,80 грн. за кредитним договором № б/н від 17.07.2009 року та судові витрати в розмірі 2102 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак при зверненні з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.07.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України), який складається із анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, на підставі якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки липень 2013 року. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , 29.11.2012 року відбулася зміна кредитного ліміту, а саме його збільшення до 11400 грн. З наявної у матеріалах справи довідки банку про видані кредитні картки за кредитним договором вбачається, що датою відкриття останньої картки (№ [NUMBER] ) є 17.07.2013 року, строк дії картки 05/17. Доказів щодо продовження строку дії кредитної картки матеріали справи не містять. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого згідно з наданим банком розрахунком заборгованості станом на 31.12.2019 року має заборгованість у розмірі 484974,17 грн., з яких: 10857,74 грн. заборгованість за кредитом; 469016,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5100 грн. заборгованість за пенею. Банком у даній справі пред`явлено до відповідача вимогу про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 133485,80 грн., з яких: 10857,74 грн. заборгованість за кредитом, 122628,06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.08.2009 року по 29.06.2018 року. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь банку відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача підлягає до стягнення сума нарахованих процентів станом на 31.05.2017 року (дати спливу визначеного кредитним договором строку кредитування), тобто до закінчення строку дії кредитної картки. Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 46595,77 грн., яка розрахована станом на 31.05.2015 року згідно наданим банком розрахунком заборгованості. Нараховані банком проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становитиме 57453,51 грн., з яких: 10857,74 грн. заборгованість за кредитом; 46595,77 грн. заборгованість за процентами, яку з неї слід стягнути на користь банку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Позивач при поданні даного позову сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн. Відтак, оскільки суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову, то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 903,86 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial