overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Миколаїв, пров.Чекистів 9. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власниками вказаного житлового приміщення, разом із нею в спірному будинку зареєстровані її сини [PERSON] та відповідач. Також, позивач зазначила, що відповідач тривалий час за місцем реєстрації не з'являється, жодної участі в утриманні житлового приміщення не приймає, та його реєстрація порушує інтереси позивача як власника, а за такого просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала суду заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Спірне домоволодіння розташоване за адресою м.Миколаїв, пров.Чекистів 9, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2002 року /а.с. 5/ та угоди про розподіл спадкового майна від 11.05.2002 року /а.с.7/. Відповідно до акту про непроживання відповідач не проживає в спірному домоволодіння з червня 2003 року. /а.с.9/ Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному домоволодінні понад один рік. Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, постійні сварки та недовіру, відповідач зловживає спиртними напоями, у звязку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим, спільне господарство не ведеться з січня 2016 року. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечив, надав пояснення в яких вказав, що наявний спір про спільне майно, у звязку з чим шлюб необхідно зберегти. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 вересня 2001 року, який зареєстрований в Лісовогринівецькій сільській раді Хмельницького району, актовий запис № 12. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та доньку Каріну [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, за час примирення сімейних відносин не відновили, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, постійні сварки та недовіру, у звязку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 травня 2006 року, який зареєстрований в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управлвіння юстиції, актовий запис № 611. Від шлюбу мають доньку Валерію [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть з травня 2015 року за час примирення сімейних відносин не відновили, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. Позивач та відповідач вказали, що спору щодо спільного майна не має, неповнолітня дитина залишається проживати разом з матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, через що виникають спостійні суперечки, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про день та час слухання справи в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 січня 2012 року, який зареєстрований в виконавчому комітеті Копистинської сільської ради Хмельницького району, актовий запис № 02. Від шлюбу мають доньку Віталіну [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з лютого 2016 року. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Позивач вказала що спору щодо спільного майна не має, неповнолітня дитина залишається проживати разом із матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

В березні 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи на стороні відповідача Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вони вказали, що [INFO] року помер їхній батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 4/6 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті батька згідно закону, так як його дружина [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилась від прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] звернулись в Чортківську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом, проте в оформленні відповідного свідоцтва їм було відмолено, тому що померлий [PERSON] не здійснив державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Тому вони просять визнати за ними право власності на 2/6 частки зазначеного будинковолодіння за кожним в порядку спадкування майна за законом після смерті батька. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача - Білівської сільської ради Чортківського району в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги відповідач визнає. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON], після його смерті [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцями його майна і спадщина належить їм з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

В березні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою до Козаровицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що 25 червня 2015 року померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з ? частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її дочка, [PERSON] та онука, [PERSON] за правом представлення. Під час оформлення документів з»ясувалось, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ, свідоцтво про право власності на квартиру не було зареєстроване в органах реєстраційної служби. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] та [PERSON]позовні вимоги підтримали і просять задовільнити. Відповідач представник Козаровицької сільської ради в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином,направив суду листа про слухання справи в його відсутність, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, позивачки [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла 25 червня 2015 року (а.с.5). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 2013 року квартира , яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожному. З технічного паспорту (а.с.15-16) вбачається, що [PERSON] належить ? частина вказаної квартири. Право власності не є зареєстрованим належним чином. Суд вважає доведеним право власності [PERSON] на ? частину квартири , яка знаходиться за адресою [ADDRESS] Спадкоємцем 1 черги після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON]. Згідно ч.1 ст..1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка б за законом належала б їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У [PERSON] була дочка [PERSON], яка померла 24 березня 2008 року. [PERSON] є рідною онукою [PERSON], таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON] [PERSON] в передбачений законом строк звернулась до приватної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, заведено спадкову справу №15\\2016. [PERSON] є неповнолітньою. Суд приходить до висновку, що визнання права власності на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] за позивачами не порушить прав інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1220,1221,1261,1266,1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В березні 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до розпорядження №3 виданого 18 серпня 2003 року Тетерівським дослідно-виробничим держлісгоспом (правонаступником якого являється Тетерівське лісове господарство) вони 02 вересня 2003 року отримали свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], а інші співвласники житлового будинку №86 по вул. Лісна в селищі Пісківка отримали свідоцтво про право на власність у відповідних частках даного домоволодіння, а саме 23/100 - [PERSON], 24/100 [PERSON], та 33/100 [PERSON] Оскільки право власності на квартиру №4 за вказаною адресою зареєстроване в рівних частинах, а квартира №4 не являється окремим об'єктом нерухомого майна просили визнати за кожною з них право власності на 10/50 частин житлового будинку по вулиці Лісна, 86 в селищі Пісківка Бородянського району Київської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка являється представником позивачки [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач Пісківська селищна рада в судове засідання представника не направила, відповідно до заяви просила слухати справу без участі її участі. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що по вулиці Лісна в селищі Пісківка Бородянського району Київської області знаходиться житловий будинок №86, який складається з чотирьох квартир, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с.29-34). Вказаний будинок перебуває у спільній частковій власності та визначено його чотири частки, що підтверджується копією відповіді КП КОР «Бородянське бюро технічної інвентаризації» (а.с.16). Позивачі являються співвласниками 20/100 частин цього будинку, що підтверджується копією розпорядження №3 (а.с.15), копією довідки ДП «Тетерівське лісове господарство» (а.с.17), копією свідоцтва на право власності на житло №3368 від 02 вересня 2003 року (а.с.18), копіями рішень виконкому Пісківської селищної ради №75 від 18 червня 2013 року та №128 від 17 жовтня 2014 року (а.с.21, 22-23), копією розпорядження №3 від 04 серпня 2014 року (а.с.24), однак за ними зареєстроване право власності не на 20/100 частин вказаного будинку, а на квартиру №4 за вказаною адресою, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.19), хоча поділу в натурі вказаного домоволодіння не було. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно (а.с.26) позивачці [PERSON] відмовлено у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки у поданому нею свідоцтві про право власності містяться не обумовлені дописки та закреслення. За вказаних обставин, оскільки у свідоцтві про право власності містяться виправлення та закреслення, що обмежує можливість реалізації позивачами своїх прав, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В березні 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що є спадкоємцями після смерті 28 липня 2015 року матері [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Оскільки право власності на вказану квартиру не було зареєстроване вони не можуть отримати її у спадок. Тому просили визнати за ними в рівних частках, по 1/3 частині, право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті 28 липня 2015 року [PERSON]. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач Бородянська селищна рада в судове засідання представника не направила, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі. Третя особа відділ реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції в судове засідання \~ представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 липня 2015 року померла [PERSON] після смерті якої спадщину прийняли її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.16), про розірвання шлюбу (а.с.17, 21), про народження (а.с.18-20), копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.27, 48) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.49). [PERSON] було продано квартиру [ADDRESS], що підтверджується копіями розпоряджень (а.с.22, 23). В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Бородянської районної державної нотаріальної контори (а.с.48). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачами в порядку спадкування право власності на спірну квартиру в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

В березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що від цивільного шлюбу з [PERSON] мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, оскільки протягом останнього часу вони з відповідачем проживають окремо, але відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні та просила стягнути на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи мається рекомендований лист з повідомленням. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області від 02 червня 2009 року, сторони від цивільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до довідки № 914 від 28.03.2016 року, виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційною організацією №2» Полтавської міської ради, вказано, що в квартирі [ADDRESS], зареєстрована позивачка - [PERSON], [INFO], та її донька - [PERSON], [INFO] ( а.с.6 ). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком неповнолітньої - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved