Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Акціонерне Товариство «Перший Український міжнародний банк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] був укладений кредитний договір № GP -7351491 та видано кредит в розмірі 6348,58 грн. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є наступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. У порушення умов договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 29 листопада 2019 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 19212,90 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5896,79 гривень, заборгованості за процентами у розмірі 950,26 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 1815,46 гривень та штрафних санкцій у розмірі 10550,39 гривень. Позивач зазначає, що направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання останнього, зазначеною в анкеті про видачу кредиту, однак відповідач не виконує кредитних зобов`язань тривалий строк, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача Фацул М.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просить залишити позовні вимоги ПУМБ без задоволення, застосувавши строки позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.\~\~\~\~ 23 січня 2015 року відповідач звернувся до ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» із заявою про відкриття рахунку в АТ «Банк Ренесанс Капітал», відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6348,58 гривень на загальні споживчі цілі та для оплати договору страхування на строк 24 місяці зі сплатою відсотків 16% річних та комісією на обслуговування кредитної заборгованості 1,3%. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», яке є наступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал». Як вбачається із виписки по особовому рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, наданої ПАТ «ПУМБ», відповідачем за кредитним договором № GP -7351491 від 23 січня 2015 року не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на 29 листопада 2019 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 19212,90 гривень, з яких 5896,79 гривень - заборгованість за кредитом; 950,26 гривень - заборгованість за процентами; 1815,46 гривень - заборгованість за комісією; 10550,39 гривень штрафні санкції. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Разом з тим, відповідно до статті\~256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті\~267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття\~257 ЦК\~України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті\~258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті\~253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті\~261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-116цс13 від 06.11.2013 року. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті\~267 ЦК України). З виписки по особовому рахунку [PERSON] за кредитом, який ПАТ «ПУМБ» долучив до позовної заяви, вбачається, що відповідач [PERSON] 28.04.2015 року здійснив останній платіж в погашення заборгованості за кредитним договором GP 7351491 від 23.01.2015 року в сумі 185,00 грн. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Відповідно до умов кредитного договору GP 7351491 від 23.01.2015 року, строк на який відповідачу було видано кредит становить до 23.01.2017 року. \~ \~ \~ \~Останній платіж за кредитом [PERSON] здійснив 23.01.2015 року (а.с. 17), що підтверджується розрахунком заборгованості. Новий договір з банком [PERSON] не укладав, та після закінчення строку дії договору нового кредиту банк відповідачу не надавав, що підтверджується матеріалами справи. Суд не може прийняти до уваги в якості доказу переривання строків позовної давності дії банку, пов`язані з міграцією залишків, перекидання залишків у зв`язку зі зміною рахунків, а також автоматичне погашення заборгованості від 12.11.2019 року в розмірі 200 гривень, оскільки, вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності\~лише за умови, якщо такі дії здійснено\~самим боржником\~або за його\~згодою\~чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які\~дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема\~списання коштів\~з рахунків боржника\~без волевиявлення\~останнього, або\~без\~його\~схвалення. Переривання перебігу позовної давності можливе лише\~добровільними\~діями позичальника. Крім того, якщо виконання зобов`язання передбачалося\~частинами\~або у вигляді\~періодичних платежів\~і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання\~лише певної частини\~(чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Дана правова позиція , викладена у Постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц. Тобто, ніяких дій, які б свідчили про переривання перебігу строку позовної давності після цієї дати відповідачем не було вчинено. \~Таким чином, банку починаючи саме з дати останнього платежу було достеменно відомо про порушення відповідачем умов кредитного договору, а тому саме з цієї дати і розпочався перебіг строку позовної давності. Проте до суду позивач звернувся лише 23.12.2019 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Окрім того, [PERSON] скориставшись своїм правом, передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України, подав до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. (а.с.27). Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства). З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, не підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: dismissed