Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 24.03.2011 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час вказаного шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO]. Вказував на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, їх відносини поступово погіршувались внаслідок несумісності характерів ті різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги і остаточного розпаду сімї. З лютого 2016 року вони не проживають разом, припинили фактичні шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, спору щодо місця проживання малолітньої доньки немає, а тому просив розірвати шлюбу між ним та відповідачкою, зареєстрований 24.03.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №373. В судове засідання позивач не зявився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заяву відповідача про визнання позову слід прийняти та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що 24.03.2011 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 373. Під час вказаного у шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 5). Сторони не підтримують між собою подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Дана обставина в судовому засіданні визнана сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При таких обставинах, суд вважає, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved