Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» через представника за довіреністю Савіхіну А.М. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 04 січня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач [PERSON] отримала у позивача кредит в сумі 1600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку, складає укладений між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві б/н від 04.01.2011 року. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Однак, взятих на себе зобов`язань за цим договором [PERSON] не виконала. Станом на 14.11.2018 року відповідачка має існуючу перед позивачем заборгованість на загальну суму 14226,45 грн., яку добровільно не погашає, що стало приводом для звернення позивача до суду із цим позовом. Крім того, представником відповідача - адвокатом Коченаш Ю.К. було заявлено клопотання про витребування доказів у ПрАТ «Київстар», а саме: інформації про надходження вхідних, вихідних дзвінків та СМС повідомлень в період з 26.11.2017 року по 29.11.2017 року за номером телефону [NUMBER] , належного відповідачці [PERSON] , оскільки у зазначений період виникла спірна заборгованість в розмірі 5889,73 грн., а відповідачка у цей час перебувала за межами України. Представник позивача за довіреністю Савіхіна А.М. до початку судового засідання подала клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Коченаш Ю.К. в судовому засіданні позовні вимоги заперечили у повному обсязі, просили врахувати доводи, викладені ними у відзиві на позовну заяву. Разом із тим, представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до невизнання стороною відповідача позовних вимог банку. Зокрема відповідач вважає заявлений позов безпідставним, покликаючись на те, що кредитна заборгованість виникла внаслідок списання коштів з її особового рахунку у результаті шахрайських дії третіх осіб. Разом із тим, відповідач повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку, звернулась до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком, про що свідчить листування з органами поліції та постанова про закриття кримінального провадження від 22.02.2018 року. Зокрема, за час перебування відповідачки за межами України в період 26.11.2017 - 29.11.2017 року із карткового рахунку останньої № [NUMBER] невідомою особою було здійснено покупку через інтернет-магазин «Aliexpress» на суму 5889,73 грн., при здійсненні якої позивач у порушенням умов кредитного договору не надіслав відповідачці жодного повідомлення чи запиту, який би підтвердив несанкціоноване списання коштів. Натомість, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачка ніколи не здійснювала покупок через інтернет-магазини, не передавала свою картку та її реквізити третім особам, не розголошувала свого пін-коду будь-кому, розпоряджень на списання коштів позивачу не надавала. Натомість, позивачем не доведено, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, які дають змогу ініціювати платіжні операції, що дало б підстави для відповідальності користувача за проведені платіжні операції. Відтак представник позивача просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю через їх недоведеність. Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник заперечує проти врахування доводів сторони відповідача, виходячи із первісних мотивів позовної заяви та просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 07.05.2019 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у ПрАТ «Київстар» інформацію про надходження вхідних, вихідних дзвінків та СМС повідомлень в період з 26.11.2017 року по 29.11.2017 року за номером телефону [NUMBER] , яка була виконана шляхом надіслання до суду листа ПрАТ «Київстар» за № 9410/з від 22.05.2019 року з відповідною інформацією. Заслухавши доводи відповідачки та її представника, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із таких мотивів. Відповідно до статті 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 04 січня 2011 року, тобто уклала договір про надання банківських послуг (кредитний договір) шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», згідно якого отримала у позивача кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підставі вищевказаної заяви їй було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку «Visa classic» (картковий рахунок № [NUMBER] ). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» становить собою Кредитний договір, про що свідчить підпис позичальника на Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У відповідності до умов укладеного договору [PERSON] зобов`язалася щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачуючи всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитом. Кошти Кредитної лінії та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем у суб`єктів господарювання, та зняття готівки, виконання своїх зобов`язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Разом із тим, звертаючись до суду із даним позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказувало про те, що у встановлені договором строки відповідачка зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 14 листопада 2018 року у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором, що становить загалом 14226,45 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 4818,21 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 3167,28 грн.; заборгованість за пенею в сумі 5087,32 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова) - 653,64 грн. Натомість, як вбачається із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018140060000370 від 01.02.2018 року, що відповідачка [PERSON] звернулась у Залізничний ВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 31.01.2018 року, у якій просить прийняти міри до невідомої особи, яка 28.11.2017 року з її карткового рахунку № [NUMBER] здійснила покупку через інтернет-магазин «Aliexpress» на суму 5889,73 грн., чим завдала їй матеріальну шкоду на вказану суму. Постановою слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області від 22.02.2018 року вищевказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Пунктом 6.6 правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми. Як вбачається із представлених позивачем розрахунків заборгованості відповідачки станом на 31.05.2015 року та 14.11.2018 року, що відповідачка [PERSON] з 07.07.2012 року до 28.11.2017 року користувалася кредитними коштами, сплачувала заборгованість за кредитом, відсотки за його користування та інші платежі. Встановлено, що 28 листопада 2017 року з рахунку відповідачки зафіксовано зняття кредитних коштів, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором. Іншої заборгованості за власними зобов`язаннями, що не пов`язані з оспорюваною сумою, у відповідачки перед банком не існує. У період з 26.11.2017 року по 29.11.2017 року відповідачка [PERSON] перебувала за межами України (Росія, кпп Суземка), про що вбачається із відміток у її закордонному паспорті. Як видно з інформації, яка надана ПрАТ «Київстар» на виконання ухвали Буського районного суду Львівської області від 07.05.2019 року щодо контактів мобільного номера [NUMBER] за період з 00:00 год. 26.11.2017 року по 23:59 год. 29.11.2017 року, яким користується відповідачка, що 26-28.11.2017 року жодних вхідних/вихідних дзвінків чи СМС із вказаного номера здійснено не було, а перше СМС на вказаний номер надійшло 29.11.2017 о 00:05:42 год., що узгоджується із доводами сторони відповідача щодо нездійснення нею 28.11.2017 року покупки через інтернет-магазин «Aliexpress» на суму 5889,73 грн., оскільки в даний час вона перебувала за кордоном. Як стверджує відповідачка, що 02.01.2018 року вона довідалась про вищевказаний факт, і цього ж дня відповідачка повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку, про що свідчать роздруківки СМС з її мобільного телефона та інформація банку про те, що 02.01.2018 о 11:01 год. заявку відповідача на повернення коштів було прийнято в роботу банком. Вищенаведені доводи сторони відповідача позивачем оспорено по суті не було. Натомість у відповіді на відзив представник позивача лише покликався на те, що відповідачка не надала до суду інформації стосовно встановлення винних осіб та вироку суду щодо них, у зв`язку із чим просили позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі. Натомість, вищевказані доводи сторони позивача суд вважає необгрунтованими, оскільки враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, слід виходити з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитись на користь споживача, який є слабкою стороною у таких цивільних відносинах. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду від 08.02.2018 року (справа № 552/2819/16-ц). Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачкою дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідачка, виявивши безпідставне списання коштів, повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлювалася особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». При вирішенні спору судом враховані правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року (справа № 6-71цс15), постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року (справа № 61-1396 св 18), 14 лютого 2018 року (справа № 61-3239 св 18), 20 червня 2018 (справа № 61-16504 св 18), 18 лютого 2019 року (справа № 61-5736 св 18). За таких обставин, суд вважає, що відповідачка [PERSON] виконала свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, а відтак з урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762,00 грн. стягненню з відповідачки не підлягає, оскільки покладається на позивача Ураховуючи викладене, та

Outcome: dismissed