Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.07.2007 року між ПАТ «Державним експортно-імпортний банком України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0272011452БН/2007-07. Згідно з умовами вищевказаного договору позивачем було відкрито відповідачеві кредитну лінію проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 3 500,00 грн. на строк до 30.06.2009 р. включно. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця позивачеві проценти за користування кредитом у розмірі 24,00% річних. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.02.2010 року у справі № 2-719/2010 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6227,83 грн. Рішення набрало законної сили 11.03.2010р. на даний час не погашена. Станом на 19.11.2019 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12166,75 грн. з яких: 7087,99 грн. - заборгованість за процентами за період з 24.02.2010р. по 06.08.2018 р.; 2462, 55 грн - пеня за прострочення сплати процентів за період з 20.11.2018 р. по 19.11.2019 р.; 598,93 грн. -3% річних за прострочення сплати процентів за період з 20.11.2016р. по 19.11.2019 р.; 2017,28 грн.- втрати від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 01.12.2016р. по 31.10.2019 р. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним вище договором в розмірі 12 166,75 грн. та судових витрат. Ухвалою суду від 05.03.2020 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено. Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 220 року за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Призначено у справі підготовче судове засідання на 01 квітня 2020 р. 02.04.2020 року відповідачем на адресу суду надіслано відзив на позову заяву в якому зазначено, що позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №0272011452БН/2007-07 від 18.07.2007р. в сумі 12 166,75 грн. не визнає в повному обсязі, оскільки ним 25.06.2018 року було сплачено суму боргу за виконавчим документом стягнутого на підставі заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2010 року у розмірі 6227,83 грн.. Позивач не має права стягувати з нього 7087,99 грн. - заборгованість за процентами за період з 24.02.2010р. по 06.08.2018 р.; 2462, 55 грн. - пеню за прострочення сплати процентів за період з 20.11.2018 р. по 19.11.2019 р., оскільки на даний час кредитний договір не діяв а відносини сторін відбувалися в межах виконання судового рішення. Просить у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. 05.06.2020р. представником позивача до суду надано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 05.06.2020р.підготовче провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 30 червня 2020р.о 09-30 годині в приміщенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя, в залі суду №14, з викликом учасників справи . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просила їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених в відзиві на позовну заяву. Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 18.07.2007 року між ПАТ «Державним експортно-імпортний банком України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0272011452БН/2007-07 Згідно з п. 2.1 договору кредитором було відкрито позичальнику кредитну лінію проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 3500,00 грн. Кредитна лінія припиняється 30.06.2009 року. (п. 2.3 договору). Відповідно до п. 2.6 договору відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця позивачеві проценти за користування кредитом у розмірі 24,00% річних. Банк виконав свої зобов`язання щодо кредитного договору і надав кредит [PERSON] відповідно до його заяви, що підтверджується випискою з особового рахунку з 24.02.2010р. по 06.08.2018р. . З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою про повне погашення усієї заборгованості за кредитною лінією та процентів, однак вказана вимога була залишена відповідачем без уваги. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2010р. у справі № 2-719/2010 позов Банку задоволено та стягнуто з Відповідача кредитну заборгованість у розмірі 6 227,83 грн. Рішення суду набрало законної сили 11.03.2010р.. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52351799 від 26.06.2018р. винесеної державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ТТУЮ у Запорізькій області Васіним П.В. боржником [PERSON] 25.06.2018року сплачено в повному обсязі на користь ПАТ «Державний експерно-імпортний банк України» суму боргу за виконавчим листом № 2-719/10 від 26.12.2014р. в розмірі 6 227,83 грн. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Згідно зі статтями 526, 530, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами, а в разі прострочення боржника на неустойку. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Встановлено, що строк кредитування за договором визначено до 30 червня 2009 року. З розрахунку банку вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані з 24.02.2010 р. по 06 серпня 2018 року (включно). Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентів за користування кредитом, клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму просточених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення просточеної заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно розрахунку банку пеня за прострочення заборгованості по процентах нарахована за період з 20.11.2018 року по 19.11.2019 року, тобто поза межами строку дії договору. Проте після закінчення дії кредитного договору право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28.03.2018 року№444/9519/12, та від 04.07.2018 року в справі №14-154цс18, Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 року, справа №489/3495/16-ц. Відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 24.02.2010 р. по 06 серпня 2018 року (включно) в розмірі 7087,99 грн. та пені за прострочення сплати процентів за період з 20.11.2018 року по 19.11.2019 року в розмірі 2462,55 грн. Крім того, з ухваленням 23.02.2010 р. рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 25 червня 2018 року (дата погашення боргу за виконавчим листом № 2-719/10 від 26.12.2014р. в розмірі 6 227,83 грн.). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 25 червня 2018 року. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином стаття 599 ЦК України), а тому 25 червня 2018 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідача перед банком за Кредитним договором припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення. Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми з 20.11.2016 року по 24.06.2018 р. в розмірі 303,85 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 01.12.2016р. по 31.10.2019 р. в розмірі 2017,28 грн, то зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст.1Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%. Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01.01.2016р.), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Проте, з 01.01.2016р. набрали чинності зміни до ст.4 Закону №1282-ХІІ, згідно з якими індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка. Перевіривши наданий позивачем розрахунки суми індексації суд вважає, що він не відповідає вищевказаним вимогам закону та є невірним, у зв`язку з чим суд не бере його до уваги,оскільки згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається що індекс інфляції за вказаний період не перевищує граничній поріг встановлений ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідача на користь позивача сума судового збору у розмірі 48,03 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення №651174 від 21.11.2019р.( 303,85 грн-2,5% розмір задоволених позовних вимог; 1921,00 грн : 100 % *2,5 % =48,03 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial