Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що 02.06.2010 ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №ZPKC2. Згідно з умовами кредитного договору позивач надав, а відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 1 953 432,03 гривні на термін до 01.06.2017 зі сплатою відсотків за користування кредитом. Сплата кредиту була обумовлена щомісячними платежами. Позивач сої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 1 953 432,03 гривні. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 05.03.2018 мав заборгованість перед позивачем у сумі 4 753 168,20 гривень, яка складалась із: 1 650 173,13 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1 078 760,97 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 024 234,10 гривні - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором. Зобов`язання за кредитним договором від 02.06.2010 №ZPKC2 були забезпечені договорами поруки, укладеними з відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність з боржником - відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 2 481 049,60 гривень, яка складалась із: 1 650 173,13 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 830 876,47 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідачі відзиви на позовну заяву або заперечення на неї не надали. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилась, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили. Відповідно до ст.279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Суд встановив, що 02.06.2010 ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №ZPKC2. Позивач надав, а відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 1 131 909,55 гривень на термін до 01.06.2017 (п.А.1, А.3, 1.1, 1.2, Додаток №1). Пунктом А.6 кредитного договору сторони обумовили сплату процентів за користування кредитом у розмірі 26% річних. Сторони кредитного договору досягли згоди, що оплата кредиту (тіла кредиту та нарахованих процентів) здійснюється щомісячними платежами у сумі 25 000 гривень, які сплачуються до 5-го числа наступного місяця. Останній платіж має бути сплачений до 01.06.2017 у сумі 31 925,27 гривень (П.А.3, 1.2, Додаток №1). Зобов`язання за кредитним договором були забезпечені: Договором поруки від 02.06.2010 №ZPKC2/1, укладеним відповідачкою [PERSON] з ПАТ КБ «Приватбанк (а.с.12) та Договором поруки від 02.06.2010 №ZPKC2/2, укладеним відповідачем [PERSON] з ПАТ КБ «Приватбанк (а.с.13). Відповідно до вказаних договорів, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.4 договорів). Сторони договорів поруки погодили, що вони вступають в силу з моменту підписання і діють до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п.11 договорів). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 1 131 909,55 гривень на термін до 01.06.2017, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.209-211). Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 05.03.2018 мав заборгованість перед позивачем у сумі 4 753 168,20 гривень, яка складалась із: 1 650 173,13 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 1 078 760,97 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 024 234,10 гривні - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості (а.с.5-6) відповідачем [PERSON] було сплачене тіло кредиту у сумі 260 739,30 гривень та нараховані проценти за користування кредиту в сумі 903 491,20 гривень. Суд зауважує, що згідно з кредитним договором відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 1 131 909,55 гривень, при цьому ним сплачено на погашення суми кредиту 260 739,30 гривень, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 871 170,25 гривень. Вимога позивача про стягнення тіла кредиту у сумі 1 650 173,13 гривень суперечить умовам кредитного договору. Доказів того, що позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до яких була збільшена сума наданого кредиту, суду не надано. Також, позивач просить стягнути нараховані проценти у сумі 830 876,47 гривень. Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору за весь час користування кредитом відповідач [PERSON] мав сплатити нараховані на тіло кредиту проценти у сумі 1 153 493,24 гривні. Згідно з розрахунком заборгованості ним сплачені грошові кошти на погашення процентів за користування кредитом у сумі 903 491,20 гривня. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п.54 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивач мав право нараховувати проценти за кредитним договором до 01.06.2017. Враховуючи сплачені відповідачем [PERSON] проценти за користування кредитом, заборгованість за процентами становить 250 002,04 гривні. Вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 830 876,47 гривень суперечить умовам кредитного договору. Доказів того, що позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до яких була збільшена процента ставка за користування кредитом, суду не надано. Суд встановив, що загальна заборгованість за кредитним договором становить 1 121 172,29 гривень, яка складається з: 871 170,25 гривень - тіло кредиту, 250 002,04 гривні - нараховані проценти за користування кредитом. Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Зобов`язання відповідача [PERSON] за кредитним договором забезпечені договорами поруки, згідно з якими поручителі - відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов`язалась перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов`язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Відповідно до умов Договорів поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним Договором Поручитель разом з Відповідачем солідарно відповідає перед Позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним Договором. Отже, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Умовами договорів поруки передбачено також право кредитора пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-1348цс15, яка згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором на час пред`явлення позову не сплив, а тому порука є чинною. Суд дійшов висновку про те, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог Банку про стягнення кредитної заборгованості з боржника [PERSON] солідарно окремо з кожним із поручителів, та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 1 121 172,29 гривень, яка складається з: 871 170,25 гривень - тіло кредиту, 250 002,04 гривні - нараховані проценти за користування кредитом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідачів у рівних частинах на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1 651,22 гривня (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Outcome: partial