Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.01.2011 року у розмірі 127 392 грн. 57 коп. та судові витрати у розмірі 1 921 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 19.01.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31 серпня 2019 року становить 287 739 грн. 24 коп., яка складається з наступного: 1322,78 грн. - заборгованість за кредитом; 279 328,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7088,21 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Позивач звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 127 392,57 грн., яка складається з наступного: 1322,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 126 069,79 грн. - заборгованість по відсоткам за період з 19.01.2011 р. по 31.07.2018 р. Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, причину неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав, про застосування позовної давності - не заявляв. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до такого. Судом встановлено, що 19.01.2011 року відповідачем було подано анкету-заяву до ПАТ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є позивач) про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З заяви вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений і згоден з умовами надання банківських послуг, а також з пам`яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг /а.с. 17-18/. Відповідно до укладеного договору від 19.01.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі - шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач прийняв на себе зобов`язання: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором - відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку - відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зніму за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до наданого розрахунку за відповідачем рахується заборгованість за період з 19.01.2012 року по 31.08.2019 року, яка станом на 31.08.2019 року становить 287 739.24 грн. та складається з наступного: -заборгованість за кредитом - 1322 грн. 78 коп.; -заборгованість за відсотками за користування кредитом - 279 328 грн. 25 коп.; - заборгованість за пенею та комісією - 7 088 грн. 21 коп.; Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, суд виходить з такого. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що 19.01.2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надано суду копію анкети-заяви відповідача /а.с. 17-18/, розрахунок заборгованості /а.с. 12-16/, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» /а.с. 19-20/, Витяг Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанк затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 /а.с. 21-67/. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Так, 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з матеріалів справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису [PERSON] Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Довідки про умови кредитування за підписом відповідача про ознайомлення з зазначенням розміру процентів та штрафних санкцій, позивачем також суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з відповідачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, і що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що частина заборгованості за тілом кредиту /тобто частина фактично отриманих відповідачем кредитних коштів/ в сумі 1322.78 грн. не була погашена відповідачем, отже на думку суду підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, справу розглянуто в межах заявлених вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та положень ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial