Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 02.07.2003 року по 02.03.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Ще до розірвання шлюбу, з 2005 року, відповідач не виявляв бажання спілкуватися з дитиною, участі в житті дитини не приймав жодним чином, з днем народження дитину не вітав та не передавав подарунків. Сам малолітній [PERSON] на сьогоднішній день не бажає спілкуватися з батьком, так як зовсім не памятає його, а вважає своїм рідним батьком теперішнього її чоловіка - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позбавити [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 01.08.2014 року по 03.02.2015 року. [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Письмові заперечення на позов не подав. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради за довіреністю [PERSON] позов підтримала в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO]. Представник органу опіки та піклування Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність. Прокурор Коробко С.Є. в судовому засіданні вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO]. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобовязані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Як видно з пояснень представника позивача [PERSON], представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради [PERSON], сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який після розірвання шлюбу між батьками проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Дитина навчається в Бердянській спеціалізованій школі №16, позитивно характеризується за місцем навчання та за місцем проживання. З 2005 року [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обовязків і не приймає участі у вихованні сина. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Так, із свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народився 25.11.2003 року в м. Бердянську і його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно характеристик на [PERSON], останній навчається у Бердянській спеціалізованій школі №16, проживає з матірю та її чоловіком [PERSON], які й займаються вихованням дитини. Сам малолітній [PERSON] у бесіді з головним спеціалістом у справах дітей пояснив, що проживає з матірю, татом [PERSON], бабусею, дідусем, братом та сестрами. Вважає і називає вітчима батьком, поважає його, називає себе по-батькові «Євгенович». Свого батька [PERSON] ніколи в житті не бачив та нічого про нього не знає, батько до нього ніколи не приходив, не цікавився його життям, з днем народження не вітав. Погодився на позбавлення [PERSON] батьківських прав. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] з 2005 року не підтримував стосунків з сином, жодного разу не приїжджав до сина, не цікавився життям та здоровям свого сина, не приймав участі у вихованні, у формуванні справжнього громадянина держави, матеріально не підтримував свого сина, не висилав грошових переказів та подарунків. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.06.2015 року №01-3169/48 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON], тому що останній свідомо усунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, не піклується про його виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоровя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. За таких доказів суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню малолітнього сина [PERSON], що згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач у справі не надав суду ніяких обєктивних доказів, які б свідчили про те, що він дійсно займався та займається вихованням та утриманням сина. Вищевказані докази свідчать про протилежне. Не підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів за період з 01.08.2014 року по 03.02.2015 року в звязку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», розмір прожиткового мінімуму на час розгляду справи на дитину віком від 6 до 18 років складає 1286 грн. Частиною 1 статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, 15.07.2014 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області видав судовий наказ про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 01.08.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Складнощі з поштовим пересиланням зазначеного вище судового наказу (у період з 01.08.2014 року по 03.02.2015 року), на які посилається позивач, не є ухиленням відповідача від сплати аліментів, а отже позов в частині стягнення аліментів за вказаний період задоволенню не підлягає.

Outcome: partial