Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» (далі - позивач, Банк) звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00001373871 від 26.12.2017 у розмірі 22348,05 грн. В обґрунтування позову зазначено, що Банк є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», з яким з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00001373871 та отримання кредитної картки відповідач підписав Анкету-заяву від 26.12.2017 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у нього станом на 08.10.2020 утворилася заборгованість перед Банком, яку останній просить стягнути в розмірі 22348,05 грн, з яких 10773,43 грн - заборгованість за кредитом, 11574,62 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 02.11.2020 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.21). Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, надав клопотання про розгляд справи без участі представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.4). Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованою адресою місця його проживання, відповідне поштове відправлення повернуто на адресу суду із відміткою про відсутність адресата (а.с.25,27). Відповідач до суду не прибув, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26.12.2017 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, базова процентна ставка дорівнює 3,9%; кредит має повертати щомісяця до 25 числа поточного місяця в розмірі 5% від заборгованості не менше 100 грн. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.7-12). Отже, між Банком та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви на отримання кредиту було укладено в письмовій формі кредитний договір. З розрахунку заборгованості за договором №SAMABWFC00001373871 від 26.12.2017 вбачається, що за відповідачем через несвоєчасне та неповне виконання свого обов`язку з погашення кредиту станом на 08.10.2020 утворилась заборгованість в розмірі 22348,05 грн, з яких 10773,43 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 11574,62 грн - загальний залишок заборгованості за процентами (а.с.6). Вирішуючи заявлений спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625). Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем до позову наданий розрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості відповідача, який не спростований останнім, доказів сплати заборгованості за вказаним кредитним договором чи відсутності такого обов`язку відповідачем до суду не надано. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved