Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначається, що між позивачем та [PERSON] 22.08.2018 року укладено договір № 94689316000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Підписавши цей договір відповідач погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», які оприлюднені на сайті банку. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит в національній валюті в сумі 49 900 грн, з яких 49 500 грн - на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 400 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Добровільними умовами) споживчого кредитування позичальників та договором на рахунок банку шляхом сплати до 22-го числа щомісячно ануїтентних платежів у розмірі 4223, 00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 22.08.2021 року. Відповідно до умов договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 95 % річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін процентна ставка встановлюється у розмірі 102 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором, та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення. А саме - з наступного дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого у кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Всупереч умов договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 07.05.2019 року заборгованість відповідача за договором становить 80 679, 09 грн., з яких - 49 220, 38 грн. - заборгованості за кредитом, 27 417, 16 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1750, грн. - заборгованість по комісії, 125, 44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 2074, 79 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 91, 32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Оскільки позичальник добровільно не повертає отримані кошти, тому АТ «УкрСиббанк» змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 20 травня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі у відповідності до положень ч.9 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання відповідача, оскільки згідно інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача згідно ст. 187 ЦПК України відповідач [PERSON] проживає за зазначеною в позовній заяві адресою - [ADDRESS] ; та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 14 червня 2019 року розгляд справи було відкладено на 29 липня 2019 року на 11.00 год. та вирішено провести заочний розгляд справи з повідомленням відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, про дату час і місце судового розгляду повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 14 червня 2019 року, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Тому суд, за згодою позивача, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановленому законом порядку не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи 22.08.2018 року сторони по справі уклали кредитний договір № № 94689316000 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил (а.с.24-26). Із умов вказаного договору, а саме - з пунктів 3.3, 3.4, 3.5 та 3.6 вбачається, що сторони погодили, що позивач надав відповідачу кредит в сумі 49 500 грн., шляхом зарахування на картковий рахунок. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 22-го числа щомісячно ануїтентних платежів у розмірі 4223 грн., відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 22.08.2021 року. Відповідно до пунктів 3.8, 3.9 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 95 % річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 102 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та Додатку №1 до договору. Відповідач [PERSON] кошти, які були обумовлені умовами вказаного договору отримав, що стверджується випискою з рахунку. Разом із тим, як вбачається із довідок розрахунків заборгованості за кредитом, відповідачем не сплачуються у повному обсязі ануїтетні платежі за кредитом, а тому у неї утворилася заборгованість по сплаті суми кредиту та відсотків за її користуванням. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався з вимогою до відповідача щодо сплати простроченої заборгованості та штрафу за порушення умов кредитного договору, що стверджується відповідною вимогою №21-1-01/246 від 21.03.2019 року. (а.с.31). Зазначеним листом відповідач [PERSON] був повідомлений про те, що в разі невиконання вимог щодо відновлення порушених прав позивача, вирішення існуючого спору буде передано до суду. Отже, прийняті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] не виконав, та ухиляється від подальшого їх виконання. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи щодо мотивів їх незастосування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання перед позивачем погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах передбачених Договором. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до положень ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] умови укладеного з позивачем кредитного договору щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору порушив, внаслідок чого станом на 07.05.2019 року згідно наданого банком розрахунку утворилась заборгованість на загальну суму 80 679 грн. 09 коп., з них - 49 220 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 27 471 грн. 16 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1750 грн - заборгованості по комісії, 125 грн. 44 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 2074 грн. 79 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 91 грн. 32 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії (а.с.33-34). Разом з тим із розрахунку заборгованості за договором від 22.08.2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем вбачається, що позивач включив до суми заборгованості нараховану комісію в сумі 1750 грн. та 91, 32 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Нарахування вказаної суми коштів позивач по справі обґрунтовує умовами п. 3.11 договору позики. Однак з п. 3.11 вказаного договору вбачається, що сторони по справі визначили, що позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Разом із тим, із змісту додатку №1 до вказаного вище договору вбачається, що сторони визначили, що розмір комісії за управління кредитом складає 0% від суми кредиту наданого на споживчі цілі, та може бути застосована комісія в розмірі до 500 грн., яка сплачується при простроченні чергових платежів. У графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту будь-які відомості про сплату комісії за управляння кредитом, відсутні. У розрахунку ж заборгованості по комісії визначено, що вказана комісія нарахована за кредитним договором, та в ньому, як і в матеріалах справи в цілому, відсутні будь-які відомості з яких саме підстав та виходячи з яких умов було проведено нарахування зазначеної суми комісії. Вказана сума по своїй суті є платою за обслуговування кредитної заборгованості. Тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача комісії в сумі 1750 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії в сумі 91 грн. 32 коп., що становить на загальну суму 1841 грн. 32 коп. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - стягення з відповідача на користь позивача заборгованості по укладеному кредитному договору в сумі 78 837 грн. 77 коп., в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поскільки в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає до стягення сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачем і документально підтверджена платіжним дорученням від 07.05.2019 року, що становить 1882 грн. 58 коп. На основі викладеного,

Outcome: partial