Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписала анкету - заяву № б/н від 07.08.2018р., відповідно до якої їй було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну карту з початковим кредитним лімітом 0.00 грн., який 12.06.2019 р. було збільшено до 20000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк». При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором відповідачем, станом на 18.10.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 53383,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 41879,40 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 11503,84 грн. Посилаючись на викладені обставини та на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», позивач просив про задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання 12.04.2021, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судова повістка направлена по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 5630100382271 на 12.04.2021р. яка вручена адресату особисто), на розгляд справи не з`явилася, звернулася з заявою (вх.№1343 від 12.04.2021р.) про відкладення розгляду справу. Після відкладення розгляду справи на 18.05.2021р., 29.06.20121р., 21.09.2021 р. відповідач [PERSON] у судові засідання тричі, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №5630100395691 на 18.05.2021р. (повернуто на адресу суду з відміткою про невручення через відсутність адресата по місцю проживання), № [NUMBER] на 29.06.2021р. (вручене адресату особисто), та судова повістка на 21.09.2021р. відібрана представником суду особисто від відповідача, а також через опублікування оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті судової влади України)на розгляд справи не з`являлася, про причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи в її відсутність чи про його відкладення не надавала. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 07.08.2018 р. відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим вказаної дати підписала Анкету-Заяву, згідно якої отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. У анкеті - заяві зазначено, що відповідач підписанням цієї анкети - заяви відповідно до ст. 634 ЦК України повністю приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» які розміщені на офіційному сайті www.a-bank.com.ua та які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого вона отримала шляхом самостійної роздруківки. Відповідачка зобов`язується виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті банку (анкета - заява від 07.08.2018р.); 18.03.2019 р. [PERSON] особисто підписала інформацію про умови кредитування, в якій своїм підписом підтвердила ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», в якому зазначено, що процентна ставка складає 43,2% річних, строк внесення щомісячного платежу до 25 числа поточного місяця, строк договору та кредитування 240 місяців. Також передбачено наслідки прострочення виконання зобов`язання за договором, а саме процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4 % (інформація про умови кредитування від 18.03.2019р.); 18.03.2019р. [PERSON] було видано кредитну картку № [NUMBER] строком дії до 01/23, та встановлено кредитний ліміт 0.00, який 12.06.2019р було збільшено до 20000 грн.. та вже 01.06.2020р. зменшено до 0.00 (довідка про зміну умов кредитування, довідка пор видані кредитні картки); Протягом 2019-2020рр. відповідач використовувала надану їй картку, шляхом зняття готівки, придбання продуктів, поповнення мобільного, та вчиняла інші операції. Останнього разу використала картку 31.07.2019р. (виписка за договором б/н від 21.10.2020р.); Останні погашення за договором відповідач вчинила 05 та 13.08.2019 року в сумі 1620грн. та 5 грн., відповідно (виписка за договором б/н від 21.10.2020р.); В зв`язку з не належним виконанням відповідачем зобов`язань за договором у неї станом на 18.10.2020р. утворилася заборгованість по кредиту в сумі 53383,24 грн., з яких: - 41879,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 11503,84 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; (розрахунок заборгованості станом на 18.10.2020р., виписка по договору б/н від 21.10.2020р.); Суд вважає що між сторонами склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення суд керується: Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг АТ КБ «Приватбанк», розміщені насайті:https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Разом з тим позивачем до матеріалів позовної заяви надано підписану відповідачем інформацію про умови кредитування від 18.03.2019р. (паспорт споживчого кредиту), в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка у розмірі 43, 2% річних, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 86,4% в місяць на суму загальної заборгованості. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та інформацію про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), відповідач відповідно до статей 3, 627ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Отже, наведене свідчить про те, що відповідач з викладеними у анкеті-заяві та інформації про умови кредитування (паспорті споживчого кредиту) умовами, в тому числі і щодо процентної ставки, її розмірів та порядку нарахування, погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на вказаних документах ним проставлено свій особистий підпис. Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України. Отже, матеріали справи свідчать про наявність між сторонами кредитних правовідносин на підставі кредитного договору у вигляді відновлювальної кредитної лінії з встановленим кредитним лімітом на платіжну карту, який був укладений сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви та інформації про умови кредитування (паспорту споживчого кредиту). Крім того, з виписки по договору вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти після підписання інформації про умови кредитування 18.03.2019р. року, далі неодноразово порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для нарахування прострочених відсотків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене, дослідивши надані банком докази видачі відповідачу кредиту, користування ним кредитними коштами, які відповідачем не спростовано, що є його процесуальним обов`язком, при тому, що відповідач до суду не з`явився і свої доводи не зазначив, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також умови кредитування, викладені в анкеті-заяві та інформації про умови кредитування (паспорті споживчого кредиту), наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості по простроченому тілу кредиту в сумі 41879,40 грн. та заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 11503,84 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати - судовий збір в сумі 2102 грн.

Outcome: approved