Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.02.2013 року у розмірі 219 294 грн. 58 коп. та судові витрати у розмірі 3 289 грн. 42 коп. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 11.02.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 03.06.2019 року становить 227 353 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 8860,00 грн. - заборгованість за кредитом; 214 193,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була стягнута з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 04.08.2016 року, розмір якої склав 20 426,91 грн., з яких: 8600,00 грн. - заборгованість за кредитом; 9778,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 600,00 грн. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 948,90 грн. - штраф (процентна складова ), різниця становить: 208 375,79 грн. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 219 294,58 грн., яка складається з наступного: 260,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 204 415,79 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 700,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи: 500.00 грн. - фіксована частина, 10 418,79 грн. - процентна складова. Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась, причину неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подала, про застосування позовної давності - не заявляла. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до такого. Судом встановлено, що 11.02.2013 року відповідачем було подано анкету-заяву до ПАТ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є позивач) про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З заяви вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з умовами надання банківських послуг, а також з пам`яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг /а.с. 19-20/. Відповідно до укладеного договору від 11.02.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі - шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач прийняв на себе зобов`язання: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором - відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку - відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг. [PERSON] умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 04 серпня 2016 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є позивач) було стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 11.02.2013 року в сумі 20 426 грн. 91 коп. з яких: 8600 грн. - заборгованість за кредитом; 9 778 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 600 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 948 грн. 90 коп. - штраф (процентна складова) /а.с. 11-12/. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, суд виходить з такого. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що частина заборгованості за тілом кредиту в сумі 260.00 грн. не була погашена відповідачем, ця сума також не була стягнута рішенням Богодухівського районного суду від 04.08.2016 року, отже на думку суду підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення заборгованості по відсоткам, комісії та штрафів, суд зазначає про таке. Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.1.1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.42 Договору сторони визнали, що дія Договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія Договору закінчується після повного погашення заборгованості. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в повному обсязі або в визначеній Банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Звертаючись із першим позовом про звернення стягнення для дострокового стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами та пені, кредитор змінив умови щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 04.08.2016 року про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо в рішенні суду зазначено про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі (дострокове стягнення), то невиконання такого рішення не зумовлює виникнення у кредитора права на стягнення процентів та пені чи комісії, передбачених кредитним договором. До аналогічних правових висновків дійшов Верховного Суду в своїх постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року 310/11534/13-ц, від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Крім того при вирішенні питання про можливість стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам та комісії, суд також зазначає наступне. Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що 11.02.2013 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надано суду копію анкети-заяви відповідача /а.с. 19-20/, розрахунок заборгованості /а.с. 13-18/, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» /а.с. 21-22/, Витяг Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанк затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 /а.с. 23-69/. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Так, 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з матеріалів справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису [PERSON] Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. Довідки про умови кредитування за підписом відповідача про ознайомлення з зазначенням розміру процентів та штрафних санкцій, позивачем також суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з відповідачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, і що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів та неустойки. Щодо стягнення штрафів, то вони також вже були стягнути рішенням суду від 04.08.2016 року, отже їх повторне стягнення суперечить вимогам статті 61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості зі [PERSON] підлягають частковому задоволенню - у розмірі заборгованості за тілом кредиту у сумі 260 грн. 00 коп. Вимог про стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, справу розглянуто в межах заявлених вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та положень ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial