Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2020786683 від 03.10.2018 року у розмірі 168251 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн., мотивуючи тим, що між сторонами 03.10.2018 року було укладено договір про надання споживчого кредиту №2020786683, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150000 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців. Надання кредиту є банківською послугою. Відповідно до умов договору позичальник повинен повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 03.10.2023 року. Протягом дії договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі 36% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтет них платежів. Датою надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом видачі готівки суми кредиту у вигляді готівки через касу банку. Банк свої зобов`язання згідно умов договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти, а позичальник взяті на себе зобов`язання виконував з істотними порушеннями договору, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 30.01.2020 року заборгованість відповідачки перед банком за кредитним договором складає 168251 грн., яка складається з: 134455,34 грн. - суми заборгованості по тілу кредиту; 33795,66 грн. - суми заборгованості за відсотками. В судове засідання представник позивача не з`явився. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02.10.2018 року [PERSON] надала банку анкету-заяву на отримання кредиту, підписанням якої підтвердила, що вона ознайомлена з тарифами банку, а також приєднується до договору про порядок підписання правочинів, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким вона повністю погоджується. 03.10.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2020786683, відповідно до п.1 якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 150000 грн. на споживчі цілі, а позичальник отримує його та зобов`язується повернути до 03.10.2023 року. Відповідно до п.2 кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 36% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п. 3 Договору). Згідно п. 4 кредитного договору датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку. З п. 5 кредитного договору слідує, що підписанням кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; позичальника перед укладенням кредитного договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення кредитного договору; позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах. Відповідно до ксерокопії заяви на видачу готівки №P00T007U1Q від 03.10.2018 року АТ «ОТП Банк» виплачено [PERSON] кошти за кредитним договором №2020786683 від 03.10.2018 року в сумі 150000 грн. Таким чином позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідачка свої зобов`язання виконала частково і станом на 30.01.2020 року її заборгованість перед банком за кредитним договором складає 168251 грн., яка складається з: 134455,34 грн. - суми заборгованості по тілу кредиту; 33795,66 грн. - суми заборгованості за відсотками. З вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань від 11.01.2020 року слідує, що АТ «ОТП Банк» повідомив [PERSON] , що її прострочена заборгованість перед банком станом на 11.01.2020 року складає 168251 грн. та вимагає сплатити прострочену заборгованість протягом 30 днів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання перед відповідачкою виконав в повному обсязі, надавши кредит, а відповідачка не належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позов в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнення з відповідачки на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 1054 ЦК України та

Outcome: approved