Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що вона 29.11.2012 року отримала кредит у розмірі 2000грн. відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту; [PERSON] не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 28.09.2017 року перед банківською установою відповідач має заборгованість 18638,39грн. [PERSON] під час судового провадження звернулася із зустрічним позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача кредитних послуг, у якому просить захистити її права споживача, зокрема відмовити у первісному позові. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду не з'явився, подав заяву про підтримання первісного позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач під час розгляду справи у суді заперечувала позов банку просила відмовити у його задоволенні, проте у разі задоволення такого просила застосувати позовну даність щодо грошових вимог банківської установи; власний позов до банку підтримувала. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному позові [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно відмовити виходячи із наступного: Судом установлено, що 29 листопада 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у розмірі 2000грн. відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.11.2012 року вбачається, що [PERSON] станом на 28.09.2017 року заборгувала позивачу 18638,39грн., з яких: 8268,29грн. - заборгованість за кредитом, 1584,17грн. - відсотки за користування кредитом, 7422,2грн. - пеня, 500грн. - штраф (фіксована частина), 863,73грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] порушує умови договору, не виконуючи взяті на себе зобов'язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору позивачем за зустрічним позовом суду не представлено. Посилання [PERSON] на власну помилковість при підписанні нею 29.11.2012 року Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку лише підтверджує погодження клієнта банку на його послуги, а відповідно і на зобов'язання, які в результаті виникли між нею та кредитором. Разом з тим як убачається із наданого банком розрахунку заборгованості відомо, що банківською установою [PERSON] за зазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Тому стягненню із відповідача підлягає лише пеня; у частині позову про стягнення штрафів у розмірі 1363,73грн. суд відмовляє за недоведеністю позовних вимог. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача за первісним позовом у частині стягнення із відповідача тіла кредиту, заборгованості по процентам за користування кредитом та пені, а в зв'язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в сумі 1600грн, відтак у зустрічному позові [PERSON] суд відмовляє за безпідставністю.

Outcome: partial