Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

В березні 2016 року представник за довіреністю [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] Тенгізовича з позовом до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві позивач вказує, що 26.04.1999 року померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (виданим повторно) серії І - СР № 269693 від 29.12.2015 року, актовий запис №3. Мати до дня смерті проживала разом з ним та була зареєстрована в [INFO]. На підставі довідки виданої Управлінням Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області за нею обліковується земельна ділянка (пай) в розмірі 2,51 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Світанок» с.Гродзево Уманського району в адміністративних межах [PERSON] сільської ради (розпорядження Уманської РДА №31 від 07.02.2005 року) згідно сертифікату ЧР № 0085923, зареєстрованому в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №16 від 12.11.1996 року. За життя мати заповіт не залишила, а тому позивач вказує, що є спадкоємцем за законом на майно покійної матері. Крім нього інших спадкоємців не має. Як спадкоємець за законом, він звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину, на вказану земельну ділянку (пай), але у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай), державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому він змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, оскільки не може набути права власності на майно в порядку спадкування у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 30.03.2016 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області. Позивач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, - в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просив справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, - в судове засідання не з'явився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначено, що [PERSON] сільська рада Уманського району позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати у відсутність їх представника. Представник третьої особи - Управління Держгеокадастру в Уманському районні Черкаської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак на адресу суду подав клопотання, в якому вказано, що вони просять розгляд справи проводити у відсутність представника і проти задоволення позову не заперечують. В клопотанні вказують, що земельна ділянка (пай), яка є предметом спору знаходиться на території [PERSON] сільської ради та рахується за [PERSON], про що свідчить Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ЧР № 0085923, зареєстрований від 12.11.1996 року за № 16, виданий на підставі розпорядження Уманської районної державної адміністрації від 07.02.2005 року № 31, в розмірі 2,51 умовних кадастрових одиниць. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], померла 26 квітня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (виданим повторно) серії І-СР № 269693 від 29.12.2015 року, актовий запис №3 року (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження (виданим повторно) серії І-СР № 221093 від 29.12.2015 року 07.01.1986 року народився [PERSON] Тенгізович, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки № 02-34/488, виданої 04.12.2015 року [PERSON] сільською радою Уманського району, [PERSON], яка померла 29.04.1999 року постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Разом із спадкодавцем на день її смерті постійно проживав син [PERSON] Тенгізович (а.с.12). Після смерті [PERSON], [PERSON] Тенгізович звернувся до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 11.03.2016 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори [PERSON], спадкова справа після смерті [PERSON] померлої 26.04.1999 року, заведена під № 147 за 2016 рік, згідно якої єдиним спадкоємцем за законом на майно вищевказаного спадкодавця є син [PERSON] Тенгізович. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері на земельну частку (пай) в розмірі 2,51 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Світанок» с Гродзеве Уманського району Черкаської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказане право, а саме: сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.20). З копії матеріалів спадкової справи, витребуваної судом, з доданих до неї документів слідує, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON] Тенгізович, який є спадкоємцем першої черги за законом, що передбачено ст. 1261 ЦК України. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статей 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] Тенгізовича до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, третя особа: Управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Outcome: approved