Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що 10.12.2016 року між нею та [PERSON] було укладено договір оренди земельних ділянок, згідно якого останньому було передано дві земельні ділянки площею 17,51 га (кадастровий номер 6520686600:05:046:0093) та 0,45 га (кадастровий номер 6520686600:05:046:0095) строком на 7 років. В січні 2021 року позивачці стало відомо, що відповідач передав земельну ділянку площею 17,51 га (кадастровий номер 6520686600:05:046:0093) в суборенду приватному підприємству «Красносільська компанія», а також факт того, що під час державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 17,51 га державному реєстратору було надано договір оренди землі від 28.08.2017 року, а не договір від 10.12.2016 року, який підписувався позивачкою. Позивачка вказує, що згідно умов договору орендар мав право передавати земельні ділянки в суборенду тільки за письмовою згодою орендодавця, однак вона такої згоди ніколи не надавала. Тому вважає, що відповідачем були порушені обов`язки передбачені як законом так і договором, тому просить розірвати договір оренди землів від 10.12.2016 року укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо права оренди земельної ділянки площею 17,51 га (кадастровий номер 6520686600:05:046:0093) та земельної ділянки площею 0,45 га (кадастровий номер 6520686600:05:046:0095), які розташовані на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 31.03.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін), надано відповідачу строк для подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав. Відповідач не з`явився в судові засідання 26.04.2021 року, 27.05.2021 року, 15.06.2021 року, 25.06.2021 року та 09.08.2021 року, при цьому надав суду докази поважності причини неявки в судове засідання лише 25.06.2021 року (довідка Бериславської ЦРЛ а.с. 39). Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.233 ЦПК України суд визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання 15.06.2021 року без поважних причин, оскільки не надав суду підтвердження причини неявки в судове засідання, та не повідомив про причини неявки в судове засідання 09.08.2021 року. За вказаних обставин суд розглядає справу за відсутності відповідача. Дослідивши надані матеріали справи суд встановив наступне. 10.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі, згідно умов якого останній прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Раківської сільської ради, а саме земельну ділянку площею 17,51 га (кадастровий номер 6520686600:05:046:0093) та земельну ділянку площею 0,45 га (кадастровий номер 6520686600:05:046:0095). Пунктом 30 вказаного договору передбачено право орендаря за письмовою згодою орендодавця передавати орендовані земельні ділянки або їх частину в суборенду (а.с. 8-12). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.03.2021 року, земельна ділянка, кадастровий номер 6520686600:05:046:0093 площею 17,5079 га, що знаходиться на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, власницею якої є [PERSON] оформлено право оренди земельної ділянки у [PERSON] , дата державної реєстрації права 28.08.2017 року та у приватного підприємства «Красносільська агрокомпанія» дата державної реєстрації права 06.12.2018 року (а.с. 14). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2021 року на земельну ділянку, кадастровий номер 6520686600:05:046:0093 площею 17,5079 га, що знаходиться на території Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області, власницею якої є [PERSON] , оформлено право суборенди строком на 6 років, суборендарем вказано приватне підприємство «Красносільська агрокомпанія», орендарем (орендодавцем) - [PERSON] . Згідно із вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-161цс13, за змістом статей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за статтею 32 Закону України «Про оренду землі». Аналогічний висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 133/158/16-ц (провадження № 61-21693сво18). Згідно ст.8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 30 договору оренди від 10.12.2016 року орендар має право за письмовою згодою орендодавця передавати орендовані земельні ділянки або їх частини в суборенду (а.с. 9). Згідно п. 38 договору оренди від 10.12.2016 року дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідач будь-яких доказів повідомлення позивача та отримання згоди позивача на укладення договору суборенди з ПП «Красносілська компанія» не надав. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач без згоди орендодавця передав земельну ділянку в суборендуПП «Красносілська агрокомпанія». Щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України, передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача просив суд стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 11800 гривень. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав до суду: договір про надання правової допомоги від 04.03.2021 року, з додатком, яким визначено вартість послуг адвоката; акт №1 приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) згідно договру про надання правової допомоги від 04.03.2021 року. Аналізуючи надані представником позивача до суду докази, підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, судом вбачається належне підтвердження, визначення фактичного обсягу наданих адвокатом Дембовським В.І. послуг з правової допомоги обґрунтованого детального опису стосовно виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена у сумі 9000 гривень. Витрати на участь адвоката у судових засіданнях в сумі 2800 гривень суд вважає необґрунтованими, оскільки адвокат не приймав участь в судових засіданнях, так само як і інші учасники справи, про що свідчать відповідні довідки, долучені до матеріалів справи. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача доведено понесення витрат на правничу допомогу у сумі 9000 гривень, тому наявні підстави для стягнення такої суми з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 908 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved