Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.07.2012р. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до розміру 1/6 частини всіх видів заробітної плати щомісяця до досягнення ним повноліття. Свої позовні вимоги позивача обґрунтовує тим, що 24.07.2012 року Деснянським районним судом м. Києва було прийнято рішення, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 12 червня 2012 року і до повноліття дитини. 15.06.2013 року позивач уклав шлюб з [PERSON], від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Він має постійне місце роботи, з 2006 року постійно працює в ТОВ «Епіцентр К» на посаді заступника начальника відділу «Електротехніка» і має постійний заробіток у розмірі 10042 грн. на місяць. Його дружина [PERSON] ще до народження доньки була звільнена з посади головного економіста в ПАТ КБ «Надра» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням чисельності штату і до часу народження дитини не змогла знайти роботу. Таким чином, з часу призначення аліментів за рішенням Деснянського районного суду м. Києва суттєво змінилося матеріальне та сімейне становище позивача, що змусило його звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які він виплачує за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.07.2012 року з 1/3 частини до 1/6 частини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 12 червня 2012 року і до повноліття дитини. Ухвалюючи рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] Нікіти, суд зокрема взяв до уваги, що він офіційно працює та отримує стабільну зарплатню, інший дітей на утриманні не мав. За таких обставин суд вважав, що [PERSON] у змозі сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 15 червня 2013 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]»). (а.с.7) Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO] року народження. (а.с.8) Відповідно до довідки № К23/0934 виданої [PERSON] ТОВ «Епіцентр К» у тому, що він працює у ТОВ «Епіцентр К» з 2 січня 2006 року на посаді заступника начальника відділу в відділі 30 Відділ «Електротехніка», заробітна плата за 01.08.15 - 31.01.16 склала 62337,80 грн., всього до сплати - 50152 грн. (а.с.12) У судовому засіданні позивач зазначив, що на даний час він перебуває в іншому шлюбі, у шлюбі з [PERSON] у позивача народилася дитини - донька [PERSON], [INFO] року народження, тому на день ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів 24 липня 2012 року така обставини ще не існувала та не враховувалась судом при визначенні розміру аліментів. Згідно наказу № 745-4 від 15 квітня 2015 року ПАТ КБ «Надра» було звільнено [PERSON] з посади Головний економіст Управління готівкового обігу Операційний департамент 23.04.2015р. у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с.9) Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного та матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Таким чином, у разі погіршення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, зменшено) за позовом платника аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, долучені до справи докази свідчать про зміну матеріального стану позивача з часу прийняття судом рішення про стягнення з нього аліментів, в розмірі 1/3 частини, а саме народження доньки в 2016 році, звільнення його дружини з роботи, що станом на теперішній час значно погіршило його фінансовий стан, на що позивач не розраховував при винесенні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2012 року щодо сплати аліментів на дитину. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, позивачем надано достатньо доказів, у розумінні ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які підтверджують виникнення обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України, що унеможливлює сплату аліментів у розмірі визначеному рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2012 року, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 12 червня 2012 року і до повноліття дитини та про можливе зменшення розміру аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], до 1/4 частини доходів відповідача. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування садом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, слід зазначити, що у випадку зміни сімейного або матеріального становища позивача відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial