Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулося до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.07.2010 року у розмірі 11 523 грн. 45 коп. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.07.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконано та рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 523 грн. 45 коп. Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без її участі, заперечила проти позову, надавши до суду відзив, де зазначила, що відсутні відомості щодо отримання померлим [PERSON] кредиту у вказаному розмірі та відсутні документи, що підтверджують відповідну заборгованість. Відповідач зазначила, що із заявою про прийняття спадщини не зверталася та спадщину не приймала, будинок в якому зареєстрована відповідач не належить померлому [PERSON] . Крім того, відповідачем до суду було надано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позов заявлено після спливу більше чотирьох років після звернення банку до нотаріуса з претензією. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 01 липня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору (а. с. 9). Унаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 28 червня 2019 року становить 11 523 грн. 45 коп. (а. с. 5-8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року у справі № 179/2240/14 (а. с. 36). 08 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило до Магдалинівської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника, та про осіб, які вже прийняли спадщину (а. с. 40). Відповідно до відповіді Магдалинівської державної нотаріальної контори від 30 вересня 2015 року № 1184/02-14 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а. с. 41). 03 липня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направило [PERSON] лист-претензію від 05.06.2019 року про добровільне погашення кредитної заборгованості [PERSON] відповідно до вимог статті 1282 ЦК України (а. с. 42-43). Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Листом Магдалинівської державної нотаріальної контори на запит ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, оскільки ніхто зі спадкоємців померлого до нотаріуса не звертався. Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявила про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до копій паспортів [PERSON] та [PERSON] , довідки Магдалинівської селищної ради № 6/11 від 13.01.2020 року у будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому проживав позичальник [PERSON] і який, можливо, є об`єктом спадкування, зареєстрована та проживає відповідач - [PERSON] (а. с. 34-35,60). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 206459338 від 09.04.2020 року вбачається, що відомості про власника житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відсутні (а. с. 168). У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з обставин того, що позивачем не доведено одержання відповідачем в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна, у зв`язку із чим, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості зі спадкоємця такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог, суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, у зв`язку з його необґрунтованістю, тому відсутні підстави для вирішення питання щодо застосування наслідків спливу позовної давності.

Outcome: dismissed