Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

В березні 2018 року до суду надійшов позов, в якому [PERSON] просив визнати виконавчий напис від 11.05.2010 року № 3253 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки TOYOTA, модель CAMRY, 2008 року випуску, легковий седан - В, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 26.09.2008 року - таким, що не підлягає виконанню та стягнути сплачений судовий збір. Позов обґрунтований наступним. 29.09.2008 року між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») укладений кредитний договір № 385/142/08-А на суму 28 367 доларів США, строком дії до 28.09.2015 року. Цього ж дня між ними укладений договір застави № 09/3-80, за яким транспортний засіб Toyota Camry, 2008 року випуску, переданий у заставу акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк». Через складну ситуацію в державі та значним здорожчанням іноземної валюти у нього виникла заборгованість по кредиту. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що в березні 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем 11.05.2010 року вчинено виконавчий напис за № 3253 щодо звернення стягнення на транспортний засіб Toyota Camry, 2008 року випуску. Вважає, що вищенаведений спосіб звернення стягнення на його транспортний засіб є незаконним, порушує його права та підлягає скасуванню в зв'язку із тим, що йому не надіслано письмової вимоги про усунення порушення, яка мала містити стислий зміст порушених зобов'язань, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у строк не більше ніж 30 днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги; реальна заборгованість перед кредитором відрізнялася від тієї, що вказана у виконавчому написі; його позбавлено права добровільно виконати вимогу про усунення порушення протягом 30 днів, як це передбачено п. 6 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від банку первинних документів та здійснення його часткового погашення, тому у нього були відсутні підстави вважати, що розмір його заборгованості перед банком, а також пеня, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними; розрахунок боргу здійснений банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника, а тому на підставі документів, наданих банком нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису не можна встановити безспірність вимог банку до нього. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» заперечувало проти задоволення позову, в зв'язку із тим, що: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем дотримані умови вчинення виконавчого напису, а саме документи подані банком відповідають переліку визначеному Кабінетом Міністрів України, зокрема він надав оригінал Договору застави № 09/3-80 від 29.09.2008 року та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; позивачем не надано жодних доказів щодо того, що сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі є спірною, доводи та обґрунтування позивача щодо спірності суми заборгованості, вказаної у виконавчому напису ґрунтуються на його припущеннях, а не реальних доказах та фактах; позивачем не додано жодних доказів, що він оспорював суму заборгованості за кредитом шляхом надсилання письмових вимог до банку або шляхом звернення до суду до 11.05.2010 року, позивач усвідомлював, що строк погашення кредиту за умовами договору встановлювався до 28.09.2015 року і до моменту вчинення виконавчого напису 11.05.2010 року він не здійснив жодних дій спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором чи дій спрямованих на оспорювання розміру заборгованості за кредитним договором. Таким чином, заборгованість має безспірний характер, а виконавчий напис за кредитним договором є законним та таким, що підлягає виконанню. 02.04.2018 року у справі відкрите провадження та призначене підготовче засідання. 18.07.2018 року у справі закрите підготовче провадження та призначений її розгляд по суті. 21.08.2018 року в судове засідання з'явився представник позивача та надав пояснення, в яких позов підтримав на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач до суду свого представника не направив про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, в зв'язку із чим суд розглядав справу за його відсутності. В ході розгляду справи суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та з наявних у ній доказів встановив наступне. 29.09.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладений договір кредиту № 385/142/08-А. За умовами вказаного договору сторони домовились про наступне: кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 28 367 доларів США, зі сплатою 13,50 процентів річних та встановленим порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця (п. 1.1); кінцевим терміном повернення кредиту є 28.09.2015 року (п. 1.1.1); кредит надається для оплати придбаного автомобіля марки Toyota Camry, 2008 року випуску, згідно з договором купівлі-продажу № 26/09/08 від 26.09.2008 року укладеним з ТОВ «Авто-Драйв» (п. 1.2). 29.09.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладений договір застави № 09/3-80 (далі - Договір застави). За умовами вказаного договору сторони домовились про наступне: заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 385/142/08-А від 29.09.2008 року та Договору відновлювальної кредитної лінії № 385/142/08-АКрО від 29.09.2008 року транспортний засіб марки Toyota Camry, 2008 року випуску (п. 1.1. Договору застави); заставодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави, відповідно до чинного законодавства України погасити наявну заборгованість заставодавця за договорами кредиту, а також витрати на здійснення вимог, забезпечених заставою (п. 2.4.6 Договору застави). 11.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу винесено виконавчий напис згідно якого запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб Toyota Camry, 2008 року випуску, легковий седан - В, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 26.09.2008 року, що належить [PERSON]. За рахунок коштів, виручених від реалізації предмету застави задовольнити вимоги Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 385/142/08-А від 29.09.2008 року в сумі 37 215,47 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.04.2010 року складає 294 954,93 грн. Не погоджуючись із вказаним виконавчим написом [PERSON] звернувся до суду із позовом про його скасування. При вирішенні заявлених вимог, суд виходить із наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Судом встановлено, що 09.09.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладений договір застави № 09/3-80 (далі - Договір застави). За умовами вказаного договору сторони домовились про наступне: заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 385/142/08-А від 29.09.2008 року та Договору відновлювальної кредитної лінії № 385/142/08-АКрО від 29.09.2008 року транспортний засіб марки Toyota Camry, 2008 року випуску (п. 1.1. Договору застави); заставодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави, відповідно до чинного законодавства України погасити наявну заборгованість заставодавця за договорами кредиту, а також витрати на здійснення вимог, забезпечених заставою (п. 2.4.6 Договору застави). Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В позові та судовому засіданні представником позивача не ставилась під сумнів наявність заборгованості за кредитним договором № 385/142/08-А укладеним між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», лише оспорювався її розмір. Тобто, банк за змістом ч. 1 ст. 589 ЦК України набув право звернення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Згідно ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Тобто, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» поряд з ЦК України та Законом України «Про заставу» регулює відносини щодо звернення стягнення на предмет застави та має пріоритет в разі виникнення колізії правових норм, що містяться у вказаних законах. Згідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: зміст порушення, вчиненого боржником; загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; опис предмета забезпечувального обтяження; посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Закон пов'язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконання боржником вимоги усунути порушення зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов'язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави Тобто, ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяження зобов'язання, реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30 денного строку з моменту реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Недотримання положень ст.ст. 24, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) є достатньою правовою підставою для визнання рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц. В матеріалах справи відсутні докази надсилання письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідач на вказане уваги не звернув та зазначених доказів або клопотань про їх витребування до суду не надав. Отже, за викладених обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати виконавчий напис від 11.05.2010 року № 3253 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки TOYOTA, модель CAMRY, 2008 року випуску, легковий седан - В, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 26.09.2008 року - таким, що не підлягає виконанню. Доводи банку щодо безспірності заборгованості щодо якої винесений спірний виконавчий напис, суд не бере до уваги, оскільки згідно правової позиції викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, не вчинення процедур визначених в ст.ст. 24,27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (в редакції чинній на день винесення спірного виконавчого напису) тягне за собою обов'язкове скасування виконавчого напису нотаріуса. За такого рішення на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved