Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила під час судового розгляду, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В заяві зазначила, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач, який проживає в другому населеному пункті, не бере участі в утриманні, вихованні, духовному розвитку дитини. Після припинення сторонами шлюбних стосунків в 2012 році батько жодного разу не бачив сина. Разом з тим [PERSON] чинить перешкоди позивачці у здійсненні поїздок з дитиною за межі держави, зокрема, до республіки Крим, де проживають бабуся і прабабка дитини, які сумують за хлопчиком, але позбавлені можливості спілкуватися з онуком через протиправну поведінку відповідача. Перешкоди з боку відповідача полягають в категоричній відмові звернутися до нотаріуса для надання згоди на здійснення короткочасних поїздок дитини у супроводі матері за кордон, яку (відмову) він висловив під час телефонної розмови, під час якої позивач пропонувала батькові дитини зустрітися для вирішення цього питання у позасудовому порядку. У звязку з викладеним просить про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, а також надати дозвіл позивачу або її представнику на оформлення документів, необхідних для здійснення короткочасних поїздок дитини за кордон, без згоди батька дитини. В судовому засіданні 15 червня 2015 року позивач підтримала вимоги позову. Просять про його задоволення. Пояснила, що така поведінка відповідача свідчить про зловживання ним своїми правами, негативно впливає на емоційний, духовний та фізичний розвиток дитини. В судове засідання 23 червня 2015 року позивач не зявилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи у її відсутність через складнощі у прибутті в судові засідання у звязку із станом вагітності та проживанням в іншому населеному пункті, що в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час та місце вирішення спору, в засідання не зявився з невідомих причин. Надав суду письмові заперечення проти позову. За згаданих обставин суд у відповідності до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе вирішувати справу без участі відповідача, на підставі наявних в ній доказів про права та взаємовідносини сторін. З письмових заперечень відповідача випливає, що він не бажає давати згоду на поїздки дитини за кордон, оскільки переконаний, що позивач, яка є уродженкою Криму і має там сімю, бажає вивезти дитину на постійне проживання до своєї родини. Вислухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], який підтвердив викладені позивачем обставини, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем (а. с. 7). У відповідності до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як випливає з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Вирішуючи позов на користь позивача, суд виходить з того, що перешкоджання відповідача у здійсненні поїздок за межі держави, яке вочевидь порушує право позивача і дитини, а також право бабки дитини на спілкування з онуком, підтверджено наданими позивачем фактичними даними, тоді як відповідач всупереч принципу змагальності цивільного судочинства ґрунтовності своїх заперечень суду не довів, тому суд знаходить їх неспроможними і не приймає до уваги при вирішенні спору. З урахуванням викладеного суд знаходить всі підстави для захисту позивача в обраний нею спосіб.

Outcome: approved