Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа: Новосанжарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання батьківства за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач народила доньку [PERSON] від відповідача [PERSON]. З відповідачем позивач у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Відповідач [PERSON] батьківства не визнає, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та не бере участі у її вихованні. На підставі викладеного позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], батьком дочки [PERSON], [INFO], а також зобов'язати Новосанжарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни до актового запису про народження, де у графі батька дитини [PERSON] записати батьком дитини [PERSON]. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, проти позову заперечує та прохає відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи - Новосанжарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 78 від 13.03.2017 року про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] народилася [INFO]. В копії зазначеного свідоцтва про народження в графі «батько» зазначено - [PERSON], в графі «мати» зазначено - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON], [INFO], № 00010906634 від 13.08.2012 року відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). З довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області № 300 від 28.01.2016 року вбачається, що [PERSON] проживає та зареєстрована у [ADDRESS], з дочкою [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно висновку експерта № 173 від 19.07.2016 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с. 62-65). Згідно ч. 2 п. 3 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Виходячи з представлених доказів щодо обставин справи, суд вважає доведеним, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані особисто утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання (ст. 367 ЦПК України). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача (а.с. 1). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 80 від 22.08.2016 року, виданої адвокатом Петрушанко О.Д. (а.с. 122), позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 2436 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Також з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на проведення судово-медичної генетичної експертизи в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи в розмірі 3158,40 грн. (а.с. 121). В іншій частині стягнення витрат, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки витрати на проїзд до експертної установи не відносяться до судових витрат.

Outcome: approved