Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

В березні 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 77 000,00 грн., з підстав неналежного виконання зобов`язань. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 07.02.2018 року позивачем було передано відповідачу грошові кошти за договором позики в сумі 280 000,00 грн. На підтвердження укладання договору позики відповідач надав позивачу розписку, що засвідчує отримання ним грошових коштів в сумі 280 00,00 грн. Відповідно до умов договору позики, викладений в розписці, відповідач зобов`язався повернути позивачу суму боргу до 08.02.2018 року. У встановлений строк, зобов`язання за договором позики відповідачем виконані не були. Відповідач частково в сумі 203 000,00 грн. повернув борг. Однак кошти в сумі 77 000,00 грн. до цього часу не повернув. Відповідач наявність боргу не заперечує, але 08.02.2018 року та по теперішній час під різними приводами просить відстрочення оплати, посилаючись на неможливість продати належні йому речі для розрахунку з позивачем за ту ціну, яку відповідач вважає прийнятною. У зв`язку з цим у позивача виникла необхідність звернутись до суду. Ухвалою суду від 30.04.2019 р., провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові, додавши, що відповідач частково повернув борг в розмірі 203 000,00 грн., а 77 000,00 грн. залишилось боргу. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову в повному обсязі, вказавши, що борг повернув позивачу повністю, однак розписку про погашення суми боргу не брав. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 280 000,00 (двісті вісімдесят тисяч гривень 00 копійок) грн., які останній зобов`язався повернути не пізніше 08.02.2018 р. Про отримання коштів від позивача відповідач склав розписку. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Про отримання зазначених коштів від позивача відповідач склала відповідну розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1047 ч. 2 ЦК України на підтвердження укладання договору позивачем наданий оригінал боргового документу, який визнається відповідачем. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики строк (до 08.02.2018 року) повернув лише частину боргу, а саме: 203 000,00 грн. (двісті три тисячі гривень 00 копійок) грн. Однак кошти в сумі 77 000,00 (сімдесят сім тисяч гривень 00 копійок) грн. до цього часу не повернув. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які завжди висуваються. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій борг, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом або не слідує із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України встановлено, що, якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач не надав доказів на спростування доводів та доказів позивача, позивачем наданий суду оригінал боргового документу відповідача - розписка від 07.02.2018 р., то таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи складає в розмірі 77 000,00 грн. (сімдесят сім тисяч гривень 00 копійок) грн. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 770,00 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 526, 527, 530, 625, 1046,1047,ЦК України;ст.ст.4, 10, 12, 13,15, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 260, 263, 264, 265, 268, 273 280-283 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України , -

Outcome: approved