Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив суд постановити рішення яким стягнути з відповідача на його користь завдану вчиненням кримінального правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 3244 грн. 45 коп., моральну шкоду в розмірі 15000 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] та його адвокат Пріхно Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його адвокат Гейко В.І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, про що відповідач надав суду відзив на позов (а.с.33-41). Вислухавши сторони, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Встановлено, що 26 листопада 2017 року близько о 10-00 год. [PERSON] разом із донькою [PERSON] встановлював тимчасовий паркан за місцем\~свого\~проживання на території домоволодіння [ADDRESS] . В цей час до них підійшов [PERSON] , який почав висловлювати обурення щодо встановлення паркану з боку сусідів. Між [PERSON] та [PERSON] виникла сутичка. [PERSON] тримаючи в правій руці невстановлений органом досудового розслідування предмет, проник на територію домоволодіння [PERSON] , наніс останньому не менше шести ударів цим предметом по тильній поверхні лівої кисті та ногами по лівому гомілково-ступеневому суглобу. Згідно висновку судово-медичного експерта №4325е від 26 грудня 2017 року, [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступеневого з переходом частково на тильну поверхню лівої стопи, восьми саден по тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 2-ї та 3-ї п`ясних кісток і проксимальних фаланг 2-го та 3-го пальців, по передній поверхні лівої гомілки у верхній та середній третинах, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. 04 грудня 2017 року було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017040440002195 за ч. 1\~ст. 125 КК України. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року (а.с.25-26), [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1\~ст. 125 КК України\~на підставі п. 1 ч. 1\~ст.\~49\~КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження №12017040440002195. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами\~ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії); наявність шкоди (під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки\~ст. 22 ЦК України); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). В обґрунтування позову позивач зазначає, що на придбання ним ліків було витрачено власних коштів на суму 204,45 грн. та на обстеження у клініці «Здорове покоління» на суму 280 грн., на підтвердження чого надав фіскальні чеки (а.с.17,18). Крім того, позивач зазначає, що під час сутички, яка відбулась 26 листопада 2017 року, [PERSON] пошкодив належну йому куртку вартістю 2760 грн., на підтвердження чого надав суду товарний чек від 12 листопада 2017 року (а.с.19). Аналізуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77,\~78 ЦПК України,\~проте, що позивач поніс витрати на лікування та пошкодження майна, внаслідок неправомірних дій саме відповідача [PERSON] суду не надано, з огляду на наступне. Позивачем не надано суду належних та достатніх доказів причино-наслідкового зв`язку між подією, яка сталась 26 листопада 2017 року та ліками, які [PERSON] придбав 28 березня 2018 року та 03 квітня 2018 року, а обстеження було проведено 03 квітня 2018 року - майже після спливу 4-х місяців після події (26 листопада 2017 року), що ставить під обґрунтований сумнів лікування позивача саме від хвороби, яка виникла саме після сутички з [PERSON] , а не після будь-якої іншої події, яка могла статись з позивачем вже після 26 листопада 2017 року. Згідно Наказу «Про затвердження Правил виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків та вимог-замовлень» №360 від 19 липня 2005 року, лікарі та уповноважені медичні працівники за наявності відповідних показань у хворого, у зв`язку і випадках, передбачених чинним законодавством, зобов`язані видавати хворим рецепти на придбання медикаментів та ліків, завірені своїм підписом і особистою печаткою. Позивачем не надано суду рецептів лікаря та доказів того, що саме ці ліки потрібні були для лікування саме хвороби та тілесних ушкоджень, які виникли та які йому були спричинені саме під час сутички з [PERSON] 26 листопада 2017 року. Надані позивачем до позовної заяви письмові докази: медичні документи (довідки, УЗД органів, медична карта амбулаторного хворого, огляд невропатолога), не доводять того, що лікарські засоби купувались саме позивачем або для лікування саме позивача. Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №4325е від 26 грудня 2017 року (проведеної через місяць після події), у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця по зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу з переходом частково на тильну поверхню лівої стопи синець; 8-ми саден по тильній поверхні лівої кисті: в проекції голівки 2-ї та 3-ї п`ясних кісток та проксимальних фаланг 2-го та 3-го пальців, по передній поверхні лівої гомілки у верхній та середній третинах. Разом з тим, цим же висновком експерта встановлено, що (мовою оригіналу): «Згідно наданої медичної документації у [PERSON] клінічні діагнози: «забій м`яких тканин шийного відділу хребта та надпліччя; тупа травма живота; забій грудного відділу хребта; забій органів калитки (мошонки)», які встановлені на основі суб`єктивних Факторів (скарг хворого), об`єктивно не підтверджені. згідно наданої медичної документації та при огляді відсутні будь-які наявні тілесні ушкодження - синці, садна, рани, тощо, а тому при оцінці ступеню тяжкості в рахунок не сприймаються на підставі п. 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №б». Відповідно до п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6, якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів. Отже, висновком експерта встановлено, що забій м`яких тканин шийного відділу хребта та надпліччя; тупа, травма живота; забій грудного відділу хребта; забій органів калитки (мошонки), які встановлені на основі суб`єктивних факторів (скарг хворого), об`єктивно не підтверджені та згідно наданої медичної документації та при огляді відсутні будь-які наявні тілесні ушкодження синці, садна, рани, а тому не можна вважати належними та достатніми доказами завдання мною тілесних ушкоджень позивачу та придбання ним ліків, необхідних для такого лікування. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року встановлено, що речові докази у кримінальному провадженні №12017040440002195 були відсутні. Також встановлено, що слідчим під час досудового розгляду кримінального провадження куртка, фото якої надав позивач суду, не вилучалась у позивача, та речовим доказом згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України не визнавалась. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що пошкодження на куртці виникли внаслідок події, що відбулася 26 листопада 2017 року, під час сутички і саме з [PERSON] , а не в інший час та будь-якою іншою особою, адже локалізація та характер тілесних ушкоджень позивача, встановлених висновком судового експерта №4325е від 26 грудня 2017 року та місцезнаходження та механізм виникнення порізу та ушкодження на лівому рукаві куртки, не відповідають один одному, що візуально спостерігається досліджуючи фототаблиці (а.с.20-21). З тексту товарного чеку наданого позивачем на підтвердження вартості куртки, вбачається лише факт придбання товару: куртки з назвою «Boss Jack 8906», 52 розміру, однак на фототаблицях відсутні відомості про виробника куртки, розмір, колір. Окрім цього, товарний чек не містить ідентифікуючих ознак суб`єкта підприємницької діяльності чи назву юридичної особи, їх реєстраційні та податкові номер, печатки, штампу, а тому не можливо однозначно встановити особу, яка видала цей чек. Виходячи з\~вищезазначеного,\~суд прийшов\~до обґрунтованого\~висновку про\~те,\~що позивачем\~не надано\~суду належних\~та достатніх\~доказів того,\~що йому\~була заподіяна\~матеріальна шкода,\~а тому\~відсутні підстави\~для задоволення\~позовних вимог\~в частині\~відшкодування матеріальної шкоди. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 15000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За приписом ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд,\~зважаючи на\~короткотривале ушкодження\~здоров`я [PERSON] \~ внаслідок\~вчинення відповідачем\~кримінального правопорушення,\~яке є\~невеликої тяжкості,\~що призвело\~до незначних\~вимушених змін\~у життєвих\~і виробничих\~стосунках позивача\~внаслідок неправомірних\~дій відповідача,\~враховуючи їх\~незначну тривалість,\~час та\~зусилля,\~які були\~необхідні для\~відновлення попереднього\~стану,\~беручи до\~уваги глибину\~фізичних та\~душевних страждань,\~які були\~незначними,\~характер немайнових\~втрат позивача\~у зв`язку\~з відновленням його фізичного та психологічного здоров`я, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 грн., оскільки визначена судом сума відшкодування відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, розміру погіршення здібностей позивача, які мали нетривалий характер, ступень тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень, а також - принципам розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження обґрунтування наявності моральної шкоди у більшому розмірі. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, за наведених вище обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] суд стягує судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial