Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням в скасованій частині нового рішення, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 19 листопада 1999 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] і, відповідно, була власником житлового будинку [ADDRESS].. [INFO] [PERSON] померла Доведено, що на момент її смерті з нею проживав її рідний син [PERSON], який згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року є таким, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, у зв'язку з чим суд вірно вважав позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття ним спадщини обґрунтованими. В цій частині рішення є законним та повинно залишатись без змін. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON]. Останній помер [INFO]. Після смерті батька [PERSON] [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину за законом, подавши заяву нотаріусу 29 листопада 2013 року. Відповідно до ст.1261, ч.1,2 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України суд зробив вірний висновок, що він вважається таким, що прийняв спадщину. В той же час, визнаючи за [PERSON] право власності на весь житловий будинок та відмовляючи у зустрічних позовних вимогах [PERSON] про визнання права на спірний будинок за ним та за [PERSON] по ? частині за кожним, міськрайсуд зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону. [PERSON] у позові стверджував, що зі своєю сім*єю на протязі майже 10 років, починаючи з 2004року, проживав разом зі своїм рідним дядьком - інвалідом 1-ї групи [PERSON], який знаходився у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду; повністю забезпечував умови його проживання, його повне існування, допомогав фізично та матеріально, піклувався про нього. Після смерті поховав [PERSON] за власні кошти. [PERSON], не дивлячись на те, що є інвалідом по зору, у вказаний період часу працював кухарем, комірником, диспетчером, про що свідчить копія його трудової книжки; з 2005р. працював у [PERSON], де в якості зарплати отримував овочі. Дохід [PERSON], згідно пояснень його дружини, складав 1300,00 грн. на місяць без премії. [PERSON] отримував пенсію по інвалідності в розмірі 900,00 грн., гроші у них були спільні. [PERSON] забезпечували продуктами харчування, памперсами, ліками, кормили, одягали та ін.. Дані твердження були доведені поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також письмовими доказами. Відповідності до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу піклувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Зробивши на підставі наведених доказів висновок про те, що загалом позовні вимоги [PERSON] є доведеними, місцевий суд, в той же час, відмовив у їх задоволенні, посилаючись на те, що розмір отриманої [PERSON] пенсії перевищував розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, крім того, він мав пільгу 50% по комунальним витратам, що, на думку суду, свідчить про недоведеність позовних вимог в частині надання спадкодавцю саме матеріальної допомоги. Такий висновок суду є необґрунтованим, нелогічним з огляду на те, що сім*єю [PERSON] повністю забезпечувались умови проживання та існування [PERSON] на протязі великого періоду часу, що є встановленою обставиною. А в умовах, коли особа є інвалідом 1-ї групи, без кінцівок, повністю безпорадною, потребує постійного догляду, понесення додаткових витрат, зокрема, на ліки, памперси та ін.. та коли є підтвердженим факт наявності спільного бюджету між сім*єю [PERSON] та [PERSON] упродовж більше 5 років,- сама по собі та обставина, що спадкодавець отримував достатній розмір пенсії, пільги по сплаті комунальних послуг та висновок суду про відсутність доказів необхідності понесення матеріальних затрат на потреби спадкодавця,- є безпідставними. Крім того, враховуючи приведені судом розміри пенсії, що отримував спадкодавець, не можна погодитись з висновком суду, що такі розміри забезпечували інваліда 1-ї групи всім необхідним у повній мірі та для достойного існування. В той же час, твердження позивача [PERSON] про надання тричі батькові матеріальної допомоги у значних сумах через інших осіб не підтверджене належними письмовими доказами. Невірним також є висновок суду про належність [PERSON] до спадкоємців другої черги після його матері, оскільки, виходячи із встановлених обставин справи та правил ст.1264 ЦК України - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім*єю не менше як п*ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦКУ - частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач [PERSON] як спадкоємець четвертої черги за законом має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги- сином спадкодавця в рівних частках. Виходячи із наведених обставин, вимог матеріального закону та правил ч.3 ст.303 ЦПКУ щодо меж розгляду справи апеляційним судом, - рішення місцевого суду в частині визнання за [PERSON] права власності на ? частину спірного будинку та в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] - необхідно скасувати, позов [PERSON] має бути задоволений частково, а позов [PERSON]- повністю: Новим рішенням слід встановити факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] більше п'яти років до часу відкриття спадщини, визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом та таким, що набув право на спадкування за законом разом із [PERSON]. Визнати за кожним із спадкоємців право власності на ? частину спадкового будинку в порядку спадкування за законом після [PERSON].

Outcome: partial