Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Єдина дочка її бабусі - її матір [PERSON], померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.02.2017 року. З огляду на те, що її матір померла задовго до смерті бабусі, вона залишилась єдиною спадкоємицею останньої. На момент смерті бабусі, по [ADDRESS], разом з бабусею проживала вона та її діти: [PERSON], 1989 року народження, та [PERSON], 1995 року народження. При видачі свідоцтва про народження на її ім'я серії [NUMBER] від 15.10.1970 року, при зазначені її імені було допущено помилку (русизм) і замість «[PERSON]» було зазначено «[PERSON]». Отже, як вбачається з вищевикладеного, в зв'язку з існуючими розбіжностями та відсутністю необхідних документів заявник змушена звернутися до суду з відповідною заявою, оскільки у неї є перешкоди, які унеможливлюють оформлення нею спадкових прав після смерті спадкодавця. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити її, посилаючись на обставини, зазначені у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи Городницької сільської ради Уманського району в судовому засіданні не надав документів, які б належним чином підтвердили його повноваження, як представника. Однак на адресу суду попередньо було подано заяву, в якій вони просять розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради та задоволити заяву [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що вони знають [PERSON] з дитинства, оскільки проживали неподалік від неї в с. Городниця. Одночасно вони пояснили, що [PERSON] проживала в селі разом з її бабусею [PERSON] та її мамою [PERSON]. Також вони підтвердили факт відсутності родичів у заявниці, оскільки, ні у бабусі [PERSON] (крім [PERSON]), ні у її мами [PERSON] (крім [PERSON]) інших дітей не було. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22.02.2017 р. Уманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,- [INFO] померла [PERSON], актовий запис № 16. (а.с. 5). Згідно довідки Городницької сільської ради Уманського району Черкаської області за № 91/02-52 від 21.02.2017 року [PERSON], яка померла [INFO] проживала і була зареєстрована на день смерті в [ADDRESS]. Разом із спадкодавцем на день її смерті зареєстровані та проживали: [PERSON] - онука, 1970 року народження; [PERSON] - правнук, 1989 року народження; [PERSON] - правнука, 1995 року народження. (а.с. 6) Відповідно до ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Частиною 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] і її матір'ю в свідоцтві про народження, що видане 15.05.1970 р. Городницькою сільською радою Уманського району Черкаської області, матірю записана «…[PERSON] …», батьком записаний «…[PERSON]…» (свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 15.05.1970 року). (а.с. \-\-\-10). При цьому в її свідоцтві про народження імя зазначено «…[PERSON]…». Відповідно до повідомлення державного архіву Черкаської області за № П-111/05-08 від 29.12.2016 року запис про народження гр. [PERSON] по с. Городниця Уманського району Черкаської області за 1938-1939 роки не виявлено. Перевірка проведена за 2 роки. Книга реєстрації актів про народження за 1938-1939 роки по зазначеному населеному пункту на зберігання до державного архіву області не надходили. (а.с. 7). Згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.12.2001 р. Городницькою сільською радою Уманського району Черкаської області,- [INFO] померла - [PERSON], актовий запис № 21. (а.с. 4). Однак, ні при зверненні до суду, ні в ході розгляду справи заявником та її представником не надано до суду жодного доказу на підтвердження наявності у неї перешкод в оформленні спадкових прав після смерті спадкодавця. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-які інші докази суду не надані, і про їх витребування заявником не заявлялось в ході судового розгляду, посилаючись на їх відсутність. Наявність безпосередньо звернення заявника про встановлення факту родинних відносин без доведеності зазначених обставин не може бути підставою для задоволення заяви. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 7 частини 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з положеннями ч.3 ст. 256 ЦПК України - справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Чинним законодавством України не передбачено встановлювати юридичні факти, щодо належності особі свідоцтва про народження, оскільки свідоцтво про народження і є тим документом на підставі якого встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, а тому заява [PERSON] в цій частині є необгорунтованою та задоволенню не підлягає. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що передбачено ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed