Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

В березні 2013 року позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди. Посилалась на те, що з 15 червня 1997 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 липня 2006 року. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], на утримання якого з моменту припинення фактичних шлюбних стосунків відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку. В листопаді 2011 року на її адресу надійшла позовна заява [PERSON] до неї про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, по якій ухвалою судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2011 року відкрито провадження. Зміст позовної заяви її сильно обурив, з незрозумілих причин її колишній чоловік та батько їх сина просив суд виключити відомості про нього як про батька з актового запису про народження сина [PERSON] Під час розгляду даної справи за клопотанням [PERSON] ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2011 року було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському бюро судово-медичної експертизи, яка передбачає відбір зразків крові батька та дитини одночасно. Відбір крові батька та сина призначалося на 20 січня 2012 року на 12 годину 30 хвилин та повторно через неявку [PERSON] на 23 березня 2012 року. Вона з сином двічі з'являлась на відбір зразків крові для проведення експертизи, а відповідач [PERSON] не з'явився жодного разу. Після того як відповідач двічі не з'явився на відбір крові, що унеможливлювало проведення експертизи, він написав заяву про залишення його позову без розгляду і ухвалою Кельменецього районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2012 року позов [PERSON] залишено без розгляду. В зв'язку з розглядом справи нею було понесено ряд витрат, зокрема, витрати на проїзні документи з м. Кам'янець-Подільського до м. Києва та з м. Києва до м. Кам'янець-Подільського двічі в сумі 642 грн. 74 коп. Вся ця ситуація глибоко травмує як її, так і малолітнього сина [PERSON]. Вона ніколи не зраджувала чоловіка і сумніву, що син [PERSON] не є сином відповідача немає. Через хвилювання та ситуацію, яка склалась, у сина погіршився стан здоров'я, в зв'язку з чим вони неодноразово звертались за медичною допомогою до лікаря-невропатолога, йому призначалося лікування. На лікування сина нею витрачено 1460 грн. 60 коп., а всього вона понесла матеріальних витрат на суму 2103 грн. 34 коп. Син [PERSON] навчається в Кельменецькому ліцеї Чернівецької області і через поїздки до м. Києва змушений був пропускати заняття. Вважає, що відповідач своїми діями завдав їй та сину майнової та моральної шкоди. Моральна шкода полягає в її та сина душевних стражданнях через сам факт подачі позовної заяви та сумніву відповідача, судові засідання, поїздки до м. Києва, приниження через відбір зразків крові. З листопада 2011 року вона з сином постійно відчувають психологічний дискомфорт. Вони проживають в маленькому містечку, де всі про всіх все знають, а тому сину [PERSON] доносять спотворену інформацію. Вона працює вчителем в Кельменецькому ліцеї та хвилюється як вчитель за свою репутацію перед колегами, учнями та їх батьками. Всі ці обставини значно підсилюють їх з сином психологічні страждання та розчарування. Моральну шкоду завдану їй вона оцінює в розмірі 15000 грн., а завдану сину [PERSON] моральну шкоду оцінює в розмірі 20000 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь у відшкодування витрат на проїзд та лікування дитини суму 2103 грн. 34 коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди на її користь суму 15000 грн., на користь сина [PERSON] суму 20000 грн. та понесені судові витрат по сплаті судового збору суму 372 грн. В травні 2014 року позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь у відшкодування матеріальної шкоди суму 1460 грн. 60 коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди на її користь суму 15000 грн., на користь сина [PERSON] суму 20000 грн. та понесені судові витрат по сплаті судового збору суму 372 грн. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди суму 1460 грн. 60 коп., у відшкодування моральної (немайнової) шкоди на її користь суму 15000 грн., на користь сина [PERSON] суму 20000 грн. та понесені судові витрат по сплаті судового збору суму 372 грн. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що відповідач [PERSON] скористався своїм конституційним правом на звернення з позовом до суду про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Крім того, він повідомляв позивачку про те, коли не зможе з'явитись в експертну установу для проведення експертизи, оскільки він працював начальником відділення банку і не міг на власний розсуд залишати своє робоче місце. Також ліки, які позивачка купляла для лікування дитини, не відповідають діагнозу дитини, оскільки призначені для лікування зовсім інших захворювань. Вважає, що діями [PERSON] не було завдано моральної шкоди позивачці та дитині, оскільки доказів цього не надано. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.22 ч.ч.1-3, 1166 ч.1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.ст.23 ч.ч.1-2, 1167 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 15 червня 1997 року з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 21 липня 2006 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та рішення (а.с.9-10). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], батьками якого зазначені позивачка та відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з матір'ю в смт.Кельменці Чернівецької області, навчається в Кельменецькому ліцеї (довідка ліцею № 471 від 13 грудня 2012 року на а.с.20), на його утримання відповідач, який проживає та працює в м. Чернівці з 2005 року, сплачував аліменти за рішенням суду в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, що визнали представники сторін в судовому засіданні. В жовтні 2011 року [PERSON] звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини [PERSON], по якій ухвалою судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2011 року відкрито провадження (копія ухвали на а.с.11). Із змісту позовної заяви (копія на а.с.47-48) вбачається, що у вересні 2011 року він дізнався від незнайомого чоловіка про те, що той є батьком [PERSON], якого він вважав своїм рідним сином, що дало йому підстави сумніватись у своєму батьківстві і в тому, що відомості про нього як про батька [PERSON] в актовому записі про його народження є вірними, що стало підставою для звернення з позовом до суду. В ході розгляду цієї справи ухвалою суду від 10 листопада 2011 року була призначена судово-генетична експертиза для вирішення питання про батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON], проведення якої доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, куди двічі їздили позивачка разом з сином, а відповідач [PERSON] не приїжджав, що підтверджується копією ухвали, повідомленнями та довідками бюро судмедекспертизи, проїзними документами (а.с.12, 14-19). В квітні 2012 року позивач [PERSON] подав заяву про залишення його позову до [PERSON] без розгляду і ухвалою суду від 25 квітня 2012 року позовна заява була залишена без розгляду (копія ухвали на а.с.13). В кінці 2012 року [PERSON] знову звернувся до Кельменецького районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини [PERSON] з тих же підстав, який ухвалою суду від 10 січня 2013 року (копія на а.с.50) був переданий на розгляд Сокирянському районному суду Чернівецької області, рішенням якого від 17 січня 2014 року в задоволенні цих позовних вимог було відмовлено за безпідставністю, дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12 березня 2014 року (копії на а.с.81-85). Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до цих норм закону [PERSON], вважаючи порушеними свої права стосовно батьківства сина [PERSON], на законних підставах звернувся до суду з позовом до [PERSON], ці його дії не є незаконними і неправомірними, незважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог було відмовлено, а тому він не може нести відповідальність за матеріальну і моральну (немайнову) шкоду з підстав, передбачених ст.ст.1166 ч.1, 1167 ч.1 ЦК України, так як така шкода відшкодовується тільки при наявності вини особи в її заподіянні, а вини відповідача [PERSON] в спричиненні позивачці [PERSON] та неповнолітньому сину [PERSON] внаслідок подання позову до суду матеріальної та моральної шкоди немає, тому немає підстав для її відшкодування відповідачем. Крім того, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачкою [PERSON] не надано суду жодних доказів, які б з достовірністю підтверджували спричинення їй та неповнолітньому синові [PERSON] з вини відповідача [PERSON] внаслідок подачі ним до суду позову про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини моральної шкоди, зокрема, спричинення їм душевних страждань, психологічного дискомфорту, приниження, зниження рівня ділової репутації позивачки як вчителя та педагога перед колегами, учнями і батьками, в чому це виражалось і чим це підтверджується. Також не надано жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що діями відповідача по подачі позову до суду спричинено шкоду психологічному здоров'ю неповнолітнього [PERSON], що він захворів чи погіршився стан його здоров'я саме з цих причин і на його лікування витрачено суму 1460 грн. 60 коп., так як з наданих медичних документів (а.с.24-35, 43-44) вбачається, що в 2012 році він лікувався з приводу забою правового колінного суглобу та вегето-судинної дистонії з лікворно-венозною недостатністю і ліки були придбані для лікування цих захворювань та інших (а.с.21-23). Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та перевірені докази, суд вважає, що позивачкою [PERSON] не доведено, що винними діями відповідача [PERSON] їй завдано матеріальної шкоди в сумі 1460 грн. 60 коп. та моральної (немайнової) шкоди в сумі 15000 грн., а також неповнолітньому сину [PERSON] моральної (немайнової) шкоди в сумі 20000 грн., яку він по закону повинен відшкодувати, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то не підлягають відшкодуванню позивачці і понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.55 Конституції України, ст.ст.22 ч.ч.1-3, 23 ч.ч.1-2, 1166 ч.1, 1167 ч.1 ЦК України та

Outcome: dismissed