Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 20399 грн. 73 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07 вересня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 40846.12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим, станом на 12 березня 2017 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 20399.73 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 3437.73 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4349.26 грн; пені - 3987.50 грн; штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 8625.24 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ними до суду надано копію Генеральної угоди від 07 вересня 2012 року та розрахунок заборгованості, які підтверджують позовні вимоги. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи № 2-2002/10 та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги; відповідач заперечує факт укладання кредитного договору та отримання грошових коштів; з матеріалів виконавчих проваджень з виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова (цивільна справа № 2-2002/10) вбачається, що цим рішенням суду стягнуто з відповідача і [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 4325.10 доларів США та штрафи і вказане рішення суду виконано в повному обсязі. Проте, з таким висновком суду не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» ( Банк) та [PERSON] ( Позичальник) була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] отримав кредит в сумі 40846.13 грн шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків в розмірі 0,833 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, строком по 30 вересня 2013 року ( а.с. 100-101). Згідно з розділом першим укладеної генеральної угоди сторони погодили зменшити розмір заборгованості за укладеним кредитним договором від 05 березня 2008 року до 10 588.38 грн., за укладеним кредитним договором від 23 квітня 2008 року до 33 645.85 грн., а Позичальник зобов»язався мати на рахунку на часткове погашення заборгованості 3 388.1 грн. ( 10 588.38 грн. + 33 645.85 грн. = 44 234.23 грн. 44 234.23 грн. - 3 388.1 грн. = 40 846.13 грн.). Позичальник надав Банку право проводити списання грошових коштів з його рахунку. Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 07 вересня 2012 року, з урахуванням приписів ст.. 204 ЦК України, є правомірною. На виконання укладеної генеральної угоди [PERSON] 07 вересня 2012 року перерахував на відкритий рахунок 3 888 грн. 10 коп. ( а.с. 127). На виконання укладеної генеральної угоди ПАТ КБ «ПриватБанк» 07 вересня 2012 року перерахувало на відкритий рахунок 40 846 грн. 13 коп. ( а.с. 116). В період з 07 по 09 вересня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитними договорами від 05 березня 2008 року та від 23 квітня 2008 року провело списання з рахунку відповідача грошових коштів в сумі 10 588.38 грн. та в сумі 33 645.89 грн. ( а.с. 116). Згідно з розділом другим укладеної генеральної угоди сторони погодили щомісячний платіж у розмірі 3593 грн. 59 коп. 25 жовтня 2012 року [PERSON] вніс щомісячний платіж у розмірі 3 593 грн. 58 коп. ( а.с. 126), що не оспорювалось в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції. Відповідач належним чином своїх зобов»язань за укладеною генеральною угодою не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. Посилання відповідача на те, що ним вже сплачена заборгованість за кредитним договором, яка була стягнута рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова ( цивільна справа № 2-2002/10), апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2010 року ( цивільна справа № 2-2002/10) стягнуто з солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року ( заборгованість за яким зменшена згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 07 вересня 2012 року) в сумі 4325.1 дол. США + 250 грн. + 216.26 дол. США. На виконання вказаного судового рішення Деснянським районним судом м. Чернігова були видані виконавчі листи. В лютому 2014 року [PERSON] перерахував на рахунок Деснянського ВДВС ЧМУЮ, який проводив примусове стягнення боргу, на погашення заборгованості 41017.23 грн. ( а.с. 57, 58). Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ перерахував ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 37 166.27 грн. ( а.с. 65-68 13616.53 грн. +23 064.38 грн. +485.36 грн.). Решта отриманих коштів була спрямована на погашення виконавчого збору та витрат по проведенню виконавчих дій. Позивачем грошові кошти в сумі 37 166.27 грн. були зараховані на погашення заборгованості [PERSON] за укладеною генеральною угодою від 07 вересня 2012 року, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с. 4), в тому числі на погашення тіла кредиту 34 053.08 грн. та на погашення процентів 3113.19 грн. Після проведеного зарахування розмір заборгованості по тілу кредиту склав 3 437.73 грн., розмір заборгованості по процентам склав 3 495.56 грн. Станом на 12 березня 2017 року, згідно з розрахунком банківської установи, заборгованість за тілом кредиту становить 3437.73 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 4349.26 грн; пеня - 3987.50 грн; штраф - 8625.24 грн. Вказаний розрахунок будь-якими доказами по справі не спростований. Згідно з Тарифами ПАТ КБ «ПриватБанк», які разом із заявою позичальника, є договором про надання банківських послуг ( а.с. 103 зворот), передбачено, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів становить 0.24% від суми загальної заборгованості + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму понад 100 грн. З урахуванням розміру заборгованості по тілу кредиту та процентам, та враховуючи, що одночасне стягнення за порушення строків сплати заборгованості як пені , так і штрафу , є подвійним притягненням до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, апеляційний суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь банківської установи слід стягнути лише пеню в розмірі 3 987.5 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати в сумі 1600 грн. та 1760 грн. З урахуванням приписів ст.. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь банківської установи у відшкодування судових витрат слід стягнути 1 939.35 грн. ( 20 399.73 грн./ 3360 грн. = 11 774.49 грн.( 3437.73 грн.+ 4349.26 грн.+ 3987.5 грн.)/Х. Х = 1 939.35 грн.).

Outcome: partial