Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-08 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи : служба у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві , служба у справах дітей та сім'ї Броварської РДА Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участь батька у вихованні дитини. В обґрунтування позову вказує, що 06.02.2010 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. З вересня 2011 року вони припинили шлюбні відносини. Позивач вказує, що задля виконання покладених на нього обов'язків щодо виховання дитини йому потрібно безперешкодно спілкуватися з дитиною. Спілкування повинно відбуватись не лише в присутності матері дитини, а і окремо від неї. Вказує, що законом не передбачено обов'язку спілкування батька з дитиною в присутності матері. Для піклування про здоров'я дитини, він має намір поїхати з сином на відпочинок і оздоровлення на море. В зв'язку з тим, що спільне життя з колишньою дружиною, матір'ю дитини, у них не склалося, то він не має бажання брати дружину з собою та дитиною на відпочинок. Після розлучення він неодноразово приїжджав до дитини але колишня дружина завжди була налаштована проти його спілкування з сином. Батьки відповідача завжди відповідали, що сина не має вдома і не пускали його. По телефону з ним також не бажають спілкуватись. Коли у дитини був День Народження, він поїхав до останнього, щоб не лише поспілкуватись, а і привітати дитину, подарувати подарунок. Під час його намагання потрапити до місця мешкання сина, йому знову відповіли, що [PERSON] та відповідача дома не було. Крім цього, він намагався передати дитині подарунок, який він придбав для сина, але і в цьому йому також було відмовлено. На його думку відповідач навмисно створює перешкоди його спілкування з дитиною, щоб в майбутньому позбавити його батьківських прав. Зазначає, що життя його дитини йому не байдуже. Він любить свого сина і його прагнення в спілкуванні сином не викликано лише обов'язком. На підставі викладеного та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, позивач просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод у особистому спілкуванні позивача з сином [PERSON] та відвідуванні дитиною місця проживання позивача. Зобов'язати відповідача не чинити перешкод при систематичних побаченнях з малолітнім сином та їх особистого спілкування щотижня починаючи з 19 год. п'ятниці по 21 год. неділі. Зобов'язати відповідача постійно повідомляти позивача про пересування малолітнього [PERSON] та зміну останнім місця мешкання. Зобов'язати відповідача не чинити перешкод у можливості спільного відпочинку малолітнього [PERSON] з позивачем щорічної відпустки протягом всього часу відпустки. Представник позивача та позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримували в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. В судове засідання призначене на 26.02.2015 р. позивач не з*явився, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без його участі, оскільки в судовому засіданні присутній його представник, який просив позов задовольнити, з урахуванням уточнень. Відповідач в судових засіданнях проти задоволення позову заперечувала з посиланням на те, що відповідач років 3-4 роки з дитиною взагалі не спілкувався. Перешкоди у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив. Після засідання опікунської ради у години визначені графіком до дитини також не приходить. Зазначала, що при визначенні графіку участі батька у вихованні дитини просила врахувати, що з 13 год. і близько до 15-16 год. дитина спить. Просила суд визначити батьку час у спілкуванні з 10 до 12 год. Представники третіх осіб в судові засідання не з*являлися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 06.02.2010 року сторони зареєстрували шлюб. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони. З вересня 2011 року сторони припинили шлюбні відносини. [PERSON] зареєстрований разом з матір*ю в [ADDRESS], проте фактично проживають в [ADDRESS]. Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини ( ст.158 СК України). Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] - мама позивача, яка суду пояснила , що відповідач не надає можливості сину спілкуватися з дитиною , а їй із онуком. Однак, в ході розгляду справи встановлено, що до звернення з даним позовом до суду позивач не звертався до органу опіки стосовно того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною і органом опіки та піклування раніше не приймалося рішення стосовно участі батька у вихованні дитини. Звертає на себе увагу і та обставина, що звертаючись до суду з позовом позивач зазначає лише місце реєстрації відповідача з дитиною, проте не зазначає фактичну адресу їх проживання, про яку йому було відомо, так як відповідачка з дитиною проживає разом зі своїми батьками. Тобто, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні стосовно того, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. Відповідно до ст.159 СК України, суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно із ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Крім того, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України ( ст.10 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Розпорядженням від 21.01.2015 року № 19 Броварської районної державної адміністрації Київської області «Про участь у вихованні дитини та порядку побачень з нею» надано дозвіл [PERSON] зустрічатися з малолітнім сином [PERSON], [INFO], кожної 1 та 3 суботи місяця в м.Києві з 13 год. до 17 год. в присутності матері, строком на три місяці. Позивачем не доведено , що після прийняття вказаного розпорядження він звертався до відповідачки, яка у вказані години не надала йому дитину. Враховуючи вік дитини та ту обставину, що батько з ним років три-чотири не спілкувався, а також ураховуючи посилання відповідачки на те, що в години визначені в розпорядженні дитина спить, суд вважає за доцільне, визначити [PERSON] участь у вихованні сина [PERSON], [INFO] , у присутності матері дитини [PERSON] під час зустрічей за наступним графіком: кожної першої та третьої суботи місяця в місті Києві з 10 год. до 12 год. , оскільки на даний час такий спосіб забезпечить рівність батьків у здійснені своїх прав та обов'язків, надання неповнолітній дитині таких умов, що сприяють набуттю дитиною належного розвитку та виховання , однак в подальшому після того, як батько почне спілкуватися з сином він не позбавлений можливості та визначення іншого порядку побачень з дитиною. На підставі викладеного,

Outcome: partial