Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В березні 2014 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, по якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «КБ «Надра» кредитну заборгованість в сумі 49 557 грн. 53 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 401/22/02/2008/980-8107/КФ від 22.02.2008 року, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 19 900 грн. на споживчі цілі під 2,7 % на місяць строком до 17 лютого 2011 року. Проте відповідач не виконує взяті на себе зобов»язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 49 557 грн. 53 коп. Оскільки вказане зобов»язання було забезпечене порукою, заборгованість просить стягнути як з боржника, так і з поручителя [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині стягнення з [PERSON] основного боргу та відсотків. Просила зменшити розмір штрафних санкцій до 1000 грн. у зв»язку з нестабільністю економічної та політичної ситуації в Україні та підвищенням рівня інфляції. Одночасно заперечила проти задоволення позовних вимог до [PERSON], в зв»язку з пропуском позивачем строків звернення з позовом до суду, звернулась із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання поруки припиненою, який підтримала. В обґрунтування вимог вказує, що кінцевий термін повернення кредитних коштів зазначений - 17 лютого 2011 року, позов до суду пред»явлений 18 березня2014 року, тому вважає, що банк не має права звертатися з вимогами до поручителя у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України. Просить визнати зобов»язання за договором поруки № 401/22/02/2008/980-8107/КФ від 22.02.2008 року, укладеним між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] припиненим з 17 серпня 2011 року та сягнути судовий збір. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №401/22/02/2008/980-8107/КФ від 22.02.2008 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON], останній отримав кредитні кошти у розмірі 19 900 грн. на споживчі цілі, під 2,7% на місяць, строком до 17 лютого 2011 року. Банк свої зобов»язання з видачі кредиту виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №14 від 22 лютого 2008 року /а.с. 24/. Згідно п.п.2.3.1,2.3.2, 2.3.3 кредитного договору, позичальник повертає кредит та сплачує банку відсотки, передбачені п.п. 1.3.1, 1.3.2. цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, що складає 871.97 грн. щомісячно до 17 числа поточного місяця. Кінцевий термін повернення кредиту - 17 лютого 2011 року. Як визначено ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки №401/22/02/2008/980-8107/КФ від 22.02.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та БардишевоюТетяною Михайлівною. Правове регулювання поруки та наслідків порушення боржником його обов'язку перед кредитором визначено в ст.ст. 553-559 ЦК України. Можливість солідарного стягнення боргу з відповідачів передбачена ст. 216 ЦПК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Передбачені кредитним договором умови повернення кредиту позичальником були порушені, у зв'язку з чим з'явилась заборгованість по кредитному договору, що підтверджується розрахунком боргу від 18.03.2014 р. Згідно розрахунку боргу, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №401/22/02/2008/980-8107/КФ від 22.02.2008 року станом на 18 березня 2014 р. складає: 49 557,53 гривень, а саме: 15786,81 грн. - основного боргу; 25699,78 грн. - відсотків за користування; 5289,99 грн. - пені за неповернення кредиту; 540,00 грн. - заборгованість по штрафам; 1990,00 грн. - заборгованість по штрафам відповідно до п. 4.3. кредитного договору; 250,95 грн. - інфляційні витрати. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 546, 547, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом 4.1. договору кредиту передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.п. 2.3.2 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов»язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.5 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Правовими підставами для нарахування та стягнення пені є ст.ст. 546, 547, 549 ЦК України. Сума пені становить 5 289 грн. 99 коп. Відповідно до п.п. 4.2, 4.3. договору кредиту, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 2.3.2 цього договору більш ніж на 2 дні позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн. У разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.6, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % відсотків від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору за кожен випадок. Заборгованість по штрафам складає 540,00 грн. та 1990,00 грн. Крім того представник відповідачів просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 1000 грн. у зв»язку з нестабільністю економічної та політичної ситуації в Україні та підвищенням рівня інфляції. Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). За вказаного, суд вважає, що клопотання представника відповідача [PERSON] про зменшення розміру штрафних санкцій до 1000 грн. у зв»язку з нестабільністю економічної та політичної ситуації в Україні та підвищенням рівня інфляції задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином позовні вимоги про стягнення 250 грн. 95 коп. інфляційних витрат підлягають задоволенню. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки №401/22/02/2008/980-8107/КФ від 22.02.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON]. Відповідно до п.1.1. договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань, що витікають з кредитного договору №401/22/02/2008/980-8107/КФ від 22.02.2008 року. Згідно п. 5.3. договору поруки, дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов»язань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Однак, відповідно до п. 24 Постанови пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. В кредитному договорі чітко визначений строк надання кредиту до 17 лютого 2011 року. За таких обставин в ПАТ «Надра» право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту виникло, починаючи з 17 лютого 2011 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише в лютому 2014 року, тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. За таких обставин договір поруки, укладений з [PERSON] слід визнати припиненим, а позов [PERSON] задовольнити, ПАТ Надра в задоволенні вимог до поручителя [PERSON] відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 551, 559,1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial