Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В березні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із зазначеною вище позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів платника щомісячно, але на кожну дитину не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позову вказувала, що 23.02.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюб з відповідачем припинений два роки тому, відповідач проживає окремо в с. Шкарівка Білоцерківського району. Діти залишились проживати з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач працездатний, тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. 17.04.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.. В судове засідання сторони не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в поданій нею заяві від 17.05.2018 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в поданій 17.05.2018 року заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 23.02.2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї № 1117 від 22.02.2018 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, [PERSON] та її сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Приписами ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 430 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved