Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» пред`явило позов до [PERSON] про стягнення 10 853,31 грн боргу за кредитним договором від 26.09.2013. Позов обґрунтований тим, що 26.09.2013 [PERSON] підписала заяву на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] не погасила 7 924,78 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту та 2928,53 грн заборгованості за простроченими відсотками, внаслідок чого її борг станом на 27.10.2020 дорівнює 10 853,31 грн. [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю з таких підстав. На підтвердження обставин, якими обґрунтовано вимоги, АТ КБ «Приватбанк» надало: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаної [PERSON] 26.09.2013; копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов і правил надання банківських послуг; розрахунки заборгованості за договором від 26.09.2013, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , станом на 01.04.2015, 20.09.2019 та 27.10.2020. виписку за кредитним договором станом на 30.10.2020. АТ КБ «Приватбанк» вимагає стягнути з [PERSON] «прострочене тіло кредиту» та «прострочені відсотки». ЦК України не містить такого поняття як «тіло кредиту». Водночас його повсюдно застосовують в кредитних правовідносинах як тотожний самому поняттю кредит - сума грошових коштів, що надається банком позичальнику. Сам АТ КБ «Приватбанк» в позовній заяві наводить визначення простроченного тіла кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Зміст поняття кредитний ліміт можна встановити із визначення кредитної лінії, наведеного в ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»: кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Тобто кредитний ліміт це по суті максимальна сума коштів, яку може отримати як кредит позичальник. АТ КБ «Приватбанк» в Умовах і правилах надання банківських послуг ототожнює поняття кредит, кредитна лінія та кредитний ліміт і надає визначення цим поняттям - розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та зворотності. Щодо прострочених відсотків АТ КБ «Приватбанк» в позовній заяві надає наступне визначення - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Під поняттям «прострочені відсотки» АТ КБ «Приватбанк» очевидно має на увазі «прострочені проценти», адже відповідно ЦК України за користування чужими грошовими коштами сплачуються проценти, а не відсотки. Отже, АТ КБ «Приватбанк» вимагає стягнути прострочений кредит та прострочені проценти за користування цим кредитом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунків заборгованості за договором та виписки за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] (ці кошти [PERSON] самостійно зняла в банкоматі) 2 080,00 грн. - 27.11.2015, та 1047,00 грн, 1047,00 грн, 747,00 грн - 16.12.2015, що разом дорівнює 4 921,00 грн. Надавши [PERSON] 4 921,00 грн. кредиту, АТ КБ «Приватбанк» вимагає стягнути з неї 7 924,78 грн кредиту. В розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019 зазначено, що [PERSON] погасила 3 110,73 грн заборгованості за тілом кредиту, 9 960,20 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2 100,00 грн заборгованості з пені і ще заборгувала на цю дату 8 337,50 грн за поточним тілом кредиту, 426,66 грн. за нарахованими відсотками. В розрахунку заборгованості станом на 27.10.2020 зазначено, що [PERSON] погасила 412,72 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту та 1 313,21 грн за простроченими відсотками і заборгувала на цю дату 7 924,78 грн за простроченим тілом кредиту та 2928,53 грн за простроченими відсотками. Якщо підсумувати вищезазначені дані, то [PERSON] було надано 4 921,00 грн. кредиту, вона погасила 13 483,65 грн. за кредитом (3 110,73 грн + 9 960,20 грн + 412,72 грн) і на переконання АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] ще повинна повернути 7 924,78 грн кредиту. Така невідповідність зумовлена тим, що АТ КБ «Приватбанк» додало до суми наданого [PERSON] кредиту проценти за користування кредитом (в розрахунку заборгованості навіть є відповідний стовпчик з даними - «відсотки погашені за рахунок кредита»). Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто АТ КБ «Приватбанк» повинно довести, що надало певну суму кредиту [PERSON] , однак вона його не повернула. АТ КБ «Приватбанк» не те, що не довело неповернення частини кредиту, а в своїх розрахунках вказало, що [PERSON] повернула більше кредиту ніж їй було надано. Суд наголошує, що кредит - це надані грошові кошти позичальникові, а не довільно визначена банком сума. Згідно з розрахунком заборгованості наданими грошовими коштами можна вважати тільки грошові кошти, зазначені в стовпчику «витрати клієнтом кредитних коштів» - 4 921,00 грн. Тому вимога про стягнення 7 924,78 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту не підлягає задоволенню. Вимога про стягнення 2928,53 грн за простроченими відсотками також не підлягає задоволенню з огляду на наступне. АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що укладаючи кредитний договір, сторони застосували ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України неможливо застосувати у зв`язку з тим, що Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися. АТ КБ «Приватбанк» не надало докази ознайомлення [PERSON] з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами і правилами надання банківських послуг, зокрема шляхом їх підписання, саме в тій редакції, яка додана до позовної заяви, тому відповідно до вищезазначеного висновку Великої Палати Верховного Суду, вони не є частиною кредитного договору і відсутні підстави вважати, що сторони визначили розмір процентної ставки. За відсутності узгодженого сторонами зобов`язання із сплати процентів в АТ КБ «Приватбанк» не виникло право на їх отримання. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed