overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 09 червня 2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Велика, 12. За життя [PERSON] залишив заповіт, згідно якого заповів все належне йому майно дочці [PERSON]. 09 лютого 2010 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказані земельну ділянку площею 0,1000 га та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами. До спадщини не ввійшли прибудови до будинку. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2010 року [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частки вказаного домоволодіння. Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказувала на той факт, що її батько побудував до 1992 року житловий будинок, а також у 1960-1980 роках до житлового будинку споруди: літ. А1-1 житлова прибудова, літ. А2-1 житлова прибудова, літ.а-1 прибудова, літ.а - ганок з козирком, літ. Б - літня кухня, літ. В - погріб з шийкою, літ Г - гараж, літ. Д,Е,И - сараї, літ. Ж душ, літ.3- вбиральня, літ. К - навіс, № 1-8 - споруди, І споруди, мостіння, - внаслідок чого нерухоме майно збільшилося. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності в порядку спадкування на спірне нерухоме майно, районний суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 13 жовтня 2001 року [PERSON] та [PERSON] (нині - [PERSON].) уклали шлюб, в період якого 09 березня 2004 року за договором купівлі-продажу була придбана квартира №1 (літ. А-1) у буд. [ADDRESS] право власності на яку оформлено на [PERSON]. 23 листопада 2015 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Довідки №126 станом на 04.04.2016 року, [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має склад сім'ї: мати - [PERSON], брат - [PERSON]. Встановивши, що кошти на купівлю спірної квартири були надані [PERSON] її матір'ю, районний суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], міський суд прийшов до висновку, що подальше збереження родини неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Однак, з таким висновком погодитись не можна, оскільки він зроблений без належного з'ясування дійсних обставин по справі. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають трьох спільних дітей 2002, 2007, 2012 року народження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу позивач подав після 15 років подружнього життя. Відповідачка вважає за можливе відновлення сімейних стосунків та збереження сім'ї в інтересах і самих сторін і їхніх дітей, оскільки вважає, що позивач на емоціях через сварку в червні звернувся із позовом про розірвання шлюбу, хоча на даний час сторони продовжують проживати разом. Крім того, згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Однак, в порушення зазначених норм закону, суд безпідставно залишив без задоволення клопотання відповідачки про надання строку на примирення, хоча в судовому засіданні відповідачка категорично заперечувала про розірвання шлюбу. Таким чином, зважаючи на викладені обставини, порушення судом вимог закону при ухваленні рішення, а також на те, що відповідачка бажає зберегти сім'ю, яка існує 15 років, те, що розірвання шлюбу можливе лише за відсутності обставин для його збереження, чого судом першої інстанції належним чином не було враховано, рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON].

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині стягнення на користь Банку штрафів, а в іншій частині залишенню без змін, виходячи з наступного. Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки становить 2 роки. [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 травня 2015 року складає 16107,18 грн., з яких: 10842,93 грн. - заборгованість за кредитом, 3621,05 грн. - заборгованість по процентам, 400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 743,20 гривні - штраф (процентна складова). Суд першої інстанції прийнявши до уваги всі обставини справи в їх сукупності, вірно

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. Із з заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON] - за заповітом від 15 серпня 2003 року, [PERSON] - за законом, [PERSON] - за заповітом від 11 червня 2015 року. Позивач в своєму позові посилається на недійсність зазначеного заповіту через те, що він посвідчений неповноважною особою; підписаний не заповідачем, а іншою особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення\~ Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від\~ 06 серпня 2015 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість,\~\~ порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає рішення таким, що повинне бути змінене ,виходячи з наступного. Матеріалами справи\~ та судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2012р., мають дитину [PERSON], [INFO], в звязку з чим позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ст. ч. ч. 1, 2 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Задовольняючи позовні вимоги позивачки та стягуючи з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції виходив з обовязку подружжя утримувати один одного, а також можливості [PERSON] надавати допомогу саме у такому розмірі. Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки, задовольняючи позовні вимоги, суд належним чином не перевірив можливості відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці у розмірі заявленому останньою до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку, не перевірив чи працевлаштований відповідач, не зясував розміру його доходів, не врахував, що відповідач має аліментні зобовязання перед позивачкою та сплачує аліменти\~ на утримання їхньої доньки в розмірі ? частина з усіх видів заробітку (доходу). Виходячи з\~ дійсних\~\~ обставин\~\~ справи, враховуючи те, що відповідач має середньомісячну заробітну плату в розмірі\~ 4\~462, 88 грн., сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від заробітку (доходу), а також досить часто хворіє та несе значні витрати на ліки, позивачка згідно чинного законодавства отримує державну допомогу на період догляду за дитиною, - апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання дружини з ? частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2017 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення частково незаконним, таким, що підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач доводиться сином [PERSON], яка померла [INFO] року. 22 липня 2016 року позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на майно померлої [PERSON]. До заяви про прийняття спадщини позивачем додана Довідка від 22 липня 2016 року, яка видана [PERSON] власниці [ADDRESS] про те, що остання зареєстрована за даною адресою. Листом відповідача від 29.07.2016 року позивачу було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 30 липня 2016 року, 02 серпня 2016 року позивач звертався до нотаріальної контори із заявами про видачу Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] До заяви від 02.08.2016 року позивачем додана довідка від 02 серпня 2016 року, за якою [PERSON] проживав разом з матір'ю на час її смерті за її адресою. Згідно копії паспорту позивача, останній зареєстрований в м. Дніпро. 13 серпня 2016 року державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, з тих підстав, що письмова заява про прийняття спадщини за законом на майно померлої її сином [PERSON] була несвоєчасно подана, а саме 22 липня 2016 року та, що постійне місце проживання його зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами (у спадковій справі до майна померлої [PERSON] їх три різних), спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON]\~ просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване\~ з ухваленням нового, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними Угоди та Договору від 30.01.2009 року, районний суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 січня 2017 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обстави, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового, виходячи з наступного. Розглядаючи спір про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним житлом, - міський суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, - районний суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження родини неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, який проживає з іншою жінкою, а тому шлюб необхідно розірвати. Однак, з таким висновком погодитись не можна, оскільки він зроблений без належного з'ясування дійсних обставин по справі. З матеріалів справи вбачається, що сторони з грудня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу позивач подав після 12 років подружнього життя. Відповідачка вважає за можливе відновлення сімейних стосунків та збереження сім'ї в інтересах сторін, оскільки вони з позивачем продовжують проживати однією сім'єю, ведуть спільне господарство, відзначають свята, важливі для них дати. Непорозуміння з позивачем не носять систематичний характер, а є звичайними у подружньому житті, просила надати їм строк на примирення. Крім того, згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Однак, в порушення зазначених норм закону, суд безпідставно залишив без задоволення клопотання відповідачки про надання строку на примирення, хоча остання категорично заперечувала про розірвання шлюбу. При цьому, районним судом залишено без уваги наданий відповідачкою Акт про проживання від 24 січня 2017 року, за яким позивач проживає в будинку [ADDRESS], тобто за тією ж адресою, за якою зареєстрована відповідачка. Таким чином, зважаючи на викладені обставини, порушення судом вимог закону при ухваленні рішення, а також на те, що відповідачка бажає зберегти сім'ю, яка існує 12 років, те, що розірвання шлюбу можливе лише за відсутності обставин для його збереження, чого судом першої інстанції належним чином не було враховано, рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 29 вересня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] продала, а [PERSON]. та [PERSON].(мати і син) придбали у рівних частинах житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS] на земельній ділянці площею 693кв.м.. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] є донькою померлого [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2014 року отримала у спадок належну батькові 1/2 частину вказаного житлового будинку. Таким чином, райсудом вірно встановлено, що [PERSON] належить 1/2ч. будинку в результаті набуття за договором, та [PERSON] належить 1/2ч. будинку в результаті спадкування за законом. Встановлена райсудом також та обставина, що в Державному реєстрі земель м. Дніпропетровськ станом на 01.01.2013 право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0695 га за вказаною вище адресою зареєстровано за колишньою власницею будинку [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 21.04.1999 р, В той же час, з наданих суду квитанцій про сплату земельного податку слідує, що на протязі 10 років податок за цю земельну ділянку сплачували нові власники будинку - [PERSON]. та [PERSON].. З відповіді Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 17.06.2016 року вбачається, що за технічним паспортом від 20.09.2001 року на спірне домоволодіння землекористувачами земельної ділянки площею 700кв.м є: [PERSON] 1/2 частка (350кв.м), [PERSON] 1/2 частка ( 350кв.м). Розглядаючи вимоги про визнання права власності на спірну земельну ділянку, райсуд, вірно

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного. Розглядаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, районний суд у своїх мотивах зазначив про участь заявника в АТО в складі роти спеціального призначення «Торнадо» з посиланням на підтвердження цього факту посвідченням, поясненнями свідків-учасників бойових дій, та довідкою, однак, в той же час, суд відмовив у задоволенні заяви через відсутність документального підтвердження щодо участі [PERSON] в бойових діях. Такий висновок не відповідає загальним вимогам ЦПК України щодо права суду на часткове задоволення заявлених вимог з врахуванням фактично встановлених обставин. Так, Відповідно до посвідчення серії [NUMBER], виданого 22.11.2014 року та дійсного до 22.12.2015 року [PERSON] являється співробітником батальйону спеціального призначення. Згідно довідки Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № ВДЗ /4900/А від 18.06.2015 року [PERSON] в період з 30.12.2014. до дати надання довідки-18.06.2015. брав участь в антитерористичній операції, зокрема, забезпечував її проведення на території Луганської області. Поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], також підтверджена участь [PERSON] в антитерористичній операції, знаходження цих свідків разом з [PERSON] у батальйоні «Шахтарськ», який згодом був перейменований в роту спеціального призначення «Торнадо». Свідки підтвердили, що [PERSON] виконував функції щодо забезпечення АТО усим необхідним. Таким чином, і документально, і поясненнями свідків встановлена участь [PERSON] в АТО в складі роти спеціального призначення «Торнадо», забезпечення її проведення, а тому в рамках встановленого райсуд мав можливість задовольнити частково заявлені вимоги та встановити факт участі [PERSON] в АТО, чого зроблено не було, в зв*язку з чим рішення підлягає скасуванню. Новим рішенням у відповідності до правил ст.256 ЦПКУ - заява підлягає частковому задоволенню із встановленням факту участі заявника в АТО та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Outcome: partial