Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

АТ«Держаний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у розмірі 21095 грн. 82 коп. та сплачену позивачем суму судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 25 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладена і підписана Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії, згідно якої Позичальник погодився з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір, ДКБО в редакції від 01.04.2019 року) та підтвердив укладення з Банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві та на Умовах користування кредитною лінією (п.3.1. Заяви про кредит). Позичальнику був встановлений Бажаний розмір Кредиту в сумі 24000,00 гривень, шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] . Відповідно до пункту 3.3 Заяви про кредит, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% процентів річних за користування кредитними коштами всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; і 0,001 % процентів річних користуванням кредитними коштами протягом Грейс-періоду у період випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки Проценти за користування кредитом сплачують щомісячно згідно умов Договору. Стверджує, що банк забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку. Проте, відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором та не сплатив суму кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 21095,82 грн. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.09.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач також у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої позов визнає та просить суд проводити розгляд справи без її участі. Крім того, просить суд вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи є докази заборгованості за договором, а також визнання відповідачем, вимог позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, таке визнання може бути прийнято судом. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 25 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладена і підписана Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії, згідно якої Позичальник погодився з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір, ДКБО в редакції від 01.04.2019 року) та підтвердив укладення з Банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві та на Умовах користування кредитною лінією (п.3.1. Заяви про кредит) (а.с. 9, 10-18). Позичальнику був встановлений Бажаний розмір Кредиту в сумі 24000,00 гривень, шляхом надання відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] . Відповідно до пункту 3.3 Заяви про кредит, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% процентів річних за користування кредитними коштами всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; і 0,001 % процентів річних користуванням кредитними коштами протягом Грейс-періоду у період випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки Проценти за користування кредитом сплачують щомісячно згідно умов Договору. Датою укладення Кредитного договору є дата підписання цієї Зая уповноваженим представником Банку. Всі інші умови Кредитного договору містяться в Договорі (п.3.5-3.6). Підписавши цю Заяву, Позичальник засвідчив підписання ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту і Таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту та Умовами користування кредитною лінією (Кредитом) (п. 3.7). Згідно виписки з Поточного (карткового) рахунку № [NUMBER] , позичальник почав використовувати кредит з 12.06.2017 року (а.с. 27-32). Договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за цим Договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування (п.1.9 розділу XXII ДКБО). Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала своїх зобов`язання за кредитним договором від 25.04.2019 року, внаслідок чого, станом на 17.08.2020 року у неї існує заборгованість перед банком у розмірі 21 095,82 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 20957,25 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 65,28 грн.; Інфляційні втрати на суму прострочених відсотків - 1,74 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 61,77грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом- 9,78грн. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.23-24). Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, те пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасне виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язанню (ч.1 ст. 550 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ч.2 т.551 ЦК України). Відповідно до п. 1.21 розділу XXII ДКБО, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені Договором про споживчий кредит, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до розділу VI ДКБО (п.6.7, 6.10) порядок сплати Клієнтом комісійної винагороди на користь Банку у зв`язку з укладенням та виконанням цього Договору, визначається цим Договором в т.ч. Тарифами. Згідно звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом (а.с.25), інфляційні втрати на суму прострочених відсотків - 1,74 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 61,77 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом- 9,78 грн. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно [PERSON] прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно платіжного доручення №0749326014 від 19.08.2020 року позивач АТ «Держаний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» при зверненні до суду із позовом сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн. ( а.с. 1 ). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає можливим повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, а саме 1051 грн., що є половиною від сплаченого позивачем судового збору при зверненні з вищевказаним позовом до суду.

Outcome: approved