Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

В березні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділення розміру частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивачка вказала, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 15 квітня 2005 року. Під час звернення до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] з приводу вчинення нотаріальної дії, а саме посвідчення договору дарування земельної ділянки, що знаходиться у м. Чорткові по вул. Копичинецька,22 «в», отримала розяснення про неможливість вчинення такої дії. Зокрема, спірна земельна ділянка набута під час шлюбу, тому померлому належала частка у спільному майні подружжя, на яку можуть претендувати його спадкоємці. Відтак, згідно листа за №35/01-16 від 27.02.2019 рекомендувала звернутися до суду для вирішення цього питання. Оскільки у разі смерті одного із учасників спільної сумісної власності його частка може бути визначена судом за позовом спадкоємців, тому позивачка подала до суду позов про виділення розміру частки у спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності на дану частку в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] просить визначит, що частка померлого чоловіка [PERSON]І у праві спільної сумісної власності земельної ділянки становить Ѕ, яка призначена для здійснення підприємницької діяльності та визнати за нею право власності на Ѕ частки земельної ділянки по вул. Копичинецька,22 «в» у м. Чорткові в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи без участі позивачки та його, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення. Від третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] поступила заява про розгляд справи без її участі, в ухваленні рішення по справі покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідившиписьмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 1967 року. У відповідності з договором купівлі продажу, посвідченим 16.10.2001 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] набула право власності на земельну ділянку загальною площею 66 кв.м., що розташована по вул. Копичинецька,22 «в» у м. Чорткові Тернопільської області, відповідно до плану земельної ділянки, призначеної для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується згідно Державного акта на право власності на землю серія ТР № 042039 від 04.03.2002 року. У відповідності з витягом з Державного реєстру речових прав за № 154208972 від 29.01.2019 року [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 61255110100:01:006:0309 площею 0,0066 га. Аналогічне право випливає із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-61054711222019 від 23.01.2019 року та інших документів (Поземельна книга про земельну ділянку за №00717 від 26.07.2011р.). Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно норм статей\~ 25,30 цього Кодексу\~мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Відповідно до ч.1ст.369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.\~Тобто, між спадкодавцем та позивачкою існували правовідносини, що виникають із права спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст.370,372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Проте, між позивачем, спадкодавцем та відповідачами будь-якої домовленості про розподіл часток у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку, у тому числі і нерівний, не існувало. Згідно свідоцтва про смерть серія І-ИД № 004379 від 25 квітня 2005 року вбачається реєстрація смерті [PERSON], який помер 15 квітня 2005 р., актовий запис за № 90. У звязку з викладеним, суд прийшов до висновку про те, що частки спадкодавця і позивачки у праві спільної сумісної власності подружжя на спірну земельну ділянку є рівними, тобто частка спадкодавця в праві спільної сумісної власності на неї становить 1/2. Таким чином, суд дійшов до висновку про законність і обґрунтованість вимоги позивачки щодо виділення Ѕ частки померлого у спільному майні (земельна ділянка площею 0,0066 га), і визнати право власності на неї за спадкоємцем позивачкою, оскільки іншого способу захисту порушеного права немає. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачі позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768,40 гривень згідно квитанції АБ «Укргазбанк» № 39474162 від 05 березня 2019 року, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 коп. та 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 768,40 гривень, який було сплачено за квитанцією АБ «Укргазбанк» № 39616518 від 12 березня 2019 року, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 коп.

Outcome: approved