Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що він 10.02.2011 року отримав кредит у розмірі 300грн. відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 30% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту; [PERSON] не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 30.04.2018 року перед банківською установою відповідач має заборгованість 11572,79грн. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, - і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. Тому, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що 10 лютого 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у розмірі 300грн. відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.02.2011 року вбачається, що [PERSON] станом на 30.04.2018 року заборгував позивачу 11572,79грн., з яких: 1801,93грн. - заборгованість за кредитом, 8443,58грн. - відсотки за користування кредитом, 300грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 527,28грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ураховуючи наведене, є підстави стягнути з відповідача суму заборгованості, так як [PERSON] не виконує свої обов'язки за кредитним договором і позичкодавець вимагає повернення позики, що залишилася; сплати процентів, належних йому; пені, комісії за користування кредитом та інших витрат. Оскільки судом установлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.02.2011 року [PERSON] станом на 30.04.2018 року заборгував позивачу 11572,79грн., відтак, з відповідача слід стягнути таку суму боргу; а в зв'язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в сумі 1762грн.

Outcome: approved