Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду 07.10.2021 р. з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просив стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 16.06.2014р. в розмірі 12530,12 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 16.06.2014, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 27000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. [INFO] позичальник [PERSON] помер. 28 липня 2020 року позивачем, відповідно до вимог\~ст. 1281 Цивільного кодексу України, як кредитором було надіслано претензію до Черкаської районної державної нотаріальної контори. 23.09.2020 позивачем було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ Приватбанк. 22 травня 2021 року позивач звернувся до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] з листом-претензією, але оскільки вимоги позивача відповідачами не виконані в добровільному порядку, позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою та просить стягнути з відповідачів, як спадкоємців позичальника, на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 12530,12 грн, та судові витрати в сумі 2270,00 грн. Згідно правил ч.6 ст.19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 03.11.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, а тому суд, у відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 16.06.2014, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 27000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області 02 травня 2019 року, [PERSON] помер [INFO] . 28 липня 2020 року позивачем, відповідно до вимог\~ст. 1281 Цивільного кодексу України, як кредитором було надіслано претензію до Черкаської районної державної нотаріальної контори. На виконання\~ухвали суду\~від 03\~листопада 2021\~року,\~16\~листопада 2021\~року від\~Черкаської районної\~державної нотаріальної\~контори надійшла\~копія спадкової\~справи №\~356/2020\~після смерті\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] .\~З матеріалів\~спадкової справи\~вбачається,\~що спадкоємці\~померлого [PERSON] \~з заявами\~про прийняття\~чи відмову\~від спадщини\~до нотаріальної\~контори не\~звертались.\~Спадкова справа\~№356/2020\~заведена на\~підставі претензії\~АТ КБ\~«Приватбанк», інформація щодо обсягу та вартості спадкового майна в матеріалах спадкової справи відсутня. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~щодо договірних правовідносин та спадкування. А правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень\~ст. 1282 ЦК України. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3\~ст. 1231 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки позичальник [PERSON] помер, то відповідати перед позивачем на підставі статей\~1281,1282 ЦК України\~за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна одержаного у спадщину, а в даному випадку відсутні спадкоємці які прийняли спадщину, чи звернулися за відкриттям спадщини, майно, одержане у спадщину, відсутнє, а отже відсутні правові підстави задоволення позову. Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцями у порядку ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження даної обставини банк посилається на копії паспортів позичальника [PERSON] та відповідачів [PERSON] та [PERSON] , де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Однак, сам факт реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Згідно з вимогами ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців вступив у спадщину та що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість, не зважаючи на те, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, згідно з положеннями ч. 1\~ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~є відкритою та загальнодоступною. Із копії спадкової справи наданої Черкаською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що саме на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 356/2020. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог позивача, а тому позов не підлягає до задоволення. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed