Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила встановити факт належності земельної ділянки, площею 0,0350 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] », що складається з земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0320 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд із межами та конфігурацією, визначеними у плані поділу земельної ділянки, складеному ТОВ «ГЕОДЕЗИЧНА КОМПАНІЯ» за точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-1 та земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0030 га для ведення особистого підсобного господарства із межами та конфігурацією, визначеними у плані поділу земельної ділянки, складеному ТОВ «ГЕОДЕЗИЧНА КОМПАНІЯ» за точками 1-16-15-14-13-12-17-1 [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.10.2002, виданого Головою Одеської міської Ради народних депутатів Р. Боделаном , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. За вказаною заявою відкрито провадження у цивільній справі № 520/4304/19. Розгляд справи призначено провести за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні. У червні 2019 [PERSON] подала до Київського районного суду м. Одеси заяву про зміну предмету заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої, внаслідок застосування GPS-технологій при перемірці площі належної їй земельної ділянки, просить встановити юридичний факт належності земельної ділянки, площею 0,0347 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що складається з земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0318 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд із межами та конфігурацією, визначеними у плані поділу земельної ділянки, складеному ТОВ «ГЕОДЕЗИЧНА КОМПАНІЯ» за точками [NUMBER] та земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0029 га для ведення особистого підсобного господарства із межами та конфігурацією, визначеними у плані поділу земельної ділянки, складеному ТОВ «ГЕОДЕЗИЧНА КОМПАНІЯ» за точками 1-19-18-17-16-15-20-21-1 [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.10.2002, виданого Головою Одеської міської Ради народних депутатів Р. Боделаном , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] В обґрунтування заявлених вимог, заявник вказує, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,0350 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і ведення особистого підсобного господарства, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.10.2002, виданого Головою Одеської міської Ради народних депутатів Р. Боделаном , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] . Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, в натурі (на місцевості), за адресою: [ADDRESS] розробленої ТОВ «ЗКБ «РЕЗОЛЮТ», загальна площа земельної ділянки складає 0,0347 га, тобто є меншою у порівнянні з площею 0,0350 га визначеної у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] . Згідно з планом поділу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0347 га, розробленої ТОВ «ЗКБ «РЕЗОЛЮТ», вона поділена на дві земельні ділянки: ділянка [NUMBER] загальною площею 0,0318 га, яка позначена на схемі розподілу земельної ділянки умовними позначеннями [NUMBER] і призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд; ділянка [NUMBER] загальною площею 0,0029 га, яка позначена на схемі розподілу земельної ділянки умовними позначеннями 1-19-18-17-16-15-20-21-1 та призначена для ведення особистого підсобного господарства. Однак, розглянувши вказані документи та матеріали Відділ у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області їх повернув, оскільки в них зазначено подвійне цільове призначення земельної ділянки, що не передбачено чинним законодавством України. На момент виділення зазначеної земельної ділянки подвійне цільове призначення допускалося діючим на той момент законодавством України. За вказаних обставин заявниця вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності їй земельної ділянки, площею 0,0347 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] із зазначенням цільового призначення для кожної з двох земельних ділянок окремо, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. На виконання ухвали суду від 18 квітня 2019 року на адресу Київського районного суду м. Одеси від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшла документація із землеустрою, на підставі якої оформлювався державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.10.2002, виданого Головою Одеської міської Ради народних депутатів. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності за номером [NUMBER] . В ході розгляду справи заявник [PERSON] та представник заявника адвокат Павлишин А.І. заяву про встановлення факту належності земельної ділянки підтримали та просять задовольнити. Представник заінтересованої особи Черній І. Ю. в судовому засіданні не заперечувала право заявника на визнання такого юридичного факту, підтвердивши суду відсутність спору про право між заявницею та Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області. При розгляді справи, суд враховує, що на сьогоднішній день усунути в позасудовому порядку допущені у державному акті заявниці помилки не уявляється можливим, по причині того, що на момент видачі та оформлення вказаного державного акту зазначення у ньому подвійного цільового призначення не суперечило вимогам чинного на той час законодавства. Однак у зв`язку із прийняттям ЗК України у 2001 році вказівка у державному акті на подвійне цільове призначення не відповідає вимогам закону, що призводить до неможливості поділити земельну ділянку та розпорядитися нею. Заявник обмежена в реалізації свого права власності, хоча таке суб`єктне право є абсолютним та являє собою забезпечену законом міру можливої поведінки фізичної і юридичної особи щодо володіння користування та розпорядження належним особі майном і надає власнику можливість на свій розсуд використати своє майно і свій інтелектуальний потенціал для будь-якої незабороненої законом діяльності. Частиною першою статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Необхідність встановити факт, про який просить [PERSON] , заявник мотивує бажанням здійснити поділ належної їй земельної ділянки із зазначенням цільового призначення для кожної з двох земельних ділянок окремо. Встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявник не має іншої можливості встановити факт поділу її земельної ділянки, тобто факт, що має юридичне значення, який згідно із законом породжує юридичні наслідки, тобто від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Нарешті, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту. Отже, в судовому засіданні встановлено одночасну наявність усіх чотирьох умов, про які йдеться у зазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5. При викладених обставинах, а також з огляду на те, що загальна площа земельної ділянки не збільшується, у суду не виникає сумнівів в тому, що [PERSON] належить на праві власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07.10.2002, виданого Головою Одеської міської Ради народних депутатів Р. Боделаном , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER] / [NUMBER] , земельна ділянка загальною площею 0,0347 га, що складається з наступних ділянок: земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0318 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, із межами та конфігурацією, визначеними у плані поділу земельної ділянки, складеному ТОВ «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ», яка позначена на схемі розподілу земельної ділянки умовними позначеннями [NUMBER]; земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0029 га,для ведення особистого підсобного господарства із межами та конфігурацією, визначеними у плані поділу земельної ділянки, складеному ТОВ «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ» за точками 1-19-18-17-16-15-20-21-1. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Право на звернення до суду за захистом характеризується тим, що кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК). З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що обставини, викладені в заяві [PERSON] повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим дана заява підлягає задоволенню, як обґрунтована та доведена.

Outcome: approved