Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про зобов'язання вчинити дії, в якому просив зобов'язати відповідача протягом п'яти днів надати обґрунтовану відповідь на адвокатські запити № 0210/15-2 від 10 лютого 2015 року та № 0224/15-1 від 24 лютого 2015 року адвоката Тимошина Володимира Володимировича, судові витрати стягнути з відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Тимошин В. В. надає правову допомогу [PERSON] Адвокатом Тимошиним В. В. неодноразово було оформлено запити до ПУАТ «Фідобанк» запити з метою отримання інформації, що містить охоронювану законом таємницю та стосується [PERSON] Банком було надано відповідь, що інформація, яка містить банківську таємницю, надається банківською установою лише за наявності належним чином оформленого клієнтського дозволу або відповідного судового рішення. У зв'язку з цим, адвокатом Тимошиним В. В. було оформлено черговий запит на адресу банку із письмовою згодою [PERSON] на розкриття банком інформації. Банк на вказаний запит відмовив у наданні такої інформації з посиланням на неможливість визначення її обсягу, визначеному в письмовому запиті або дозволі. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву, згідно якої розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що банк діяв у межах законодавства з метою охорони інформації клієнта, яка містить банківську таємницю. Суд, заслухавши пояснення представник відповідача, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі та обставини справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що 10 лютого 2015 року між адвокатом Тимошиним В. В. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги № 0210/15-1. Згідно витягу з договору № 0210/15-1 про надання правової допомоги від 10 лютого 2015 року предметом договору є доручення замовником виконавцю підготовити та направити запити до ПУАТ «Фідобанк» по кредитному договору № 1336 від 17 квітня 2008 року. Так, [PERSON] є стороною кредитного договору № 1336 від 17 квітня 2008 року. На підставі викладеного, адвокат Тимошин В. В. звернувся із адвокатським запитом №0210/15-2 від 10 лютого 2015 року з проханням надати інформацію, яка законом віднесена до охоронюваної законом таємниці. 13 лютого 2015 року ПУАТ «Фідобанк» надано відповідь, що у відповідності до ст.ст. 60, 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк матиме правові підстави для надання запитуваної інформації за умови отримання належним чином оформленого клієнтського дозволу або відповідного судового рішення. Адвокатським запитом від 24 лютого 2015 року № 0224/15-1 Тимошин В. В. звернувся із аналогічним запитом, який, окрім того, містив приписку від [PERSON] про надання згоди на розкриття банківської таємниці адвокату Тимошину В. В. по кредитній угоді № 1336 від 17 квітня 2008 року. Згідно листа від 04 березня 2015 року за № 8-3-1/807-БТ банк відмовив у розкритті банківської таємниці, адже, з дозволу [PERSON] не є можливими визначити обсяг інформації, яку клієнт дозволяє розкрити його адвокату. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про баки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Згідно положень ст. 62 ЗУ «Про баки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду. У відповідності до глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою НБУ від 14.07.2006 року № 267, письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. Як вбачається із адвокатського запиту 24 лютого 2015 року № 0224/15-1 адвоката Тимошина В. В., останній містить письмовий дозвіл [PERSON]: «Я, [PERSON], даю згоду на розкриття банківської таємниці моєму адвокату Тимошину В. В., щодо кредитної угоди № 1336 від 17 квітня 2008 року». Вказаний дозвіл посвідчено начальником відділення ПУАТ «Фідобанк» у м. Миколаєві Михайловою В. П. та скріплений печаткою банку. Разом з тим, із дозволу, що складений [PERSON] не є можливим визначити обсяг інформації, яку клієнт дозволяє розкрити його адвокату, тобто дозвіл складено у формі, що не відповідає вимогам Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці. Згідно ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Разом з тим, норми матеріального права, на які посилався відповідач у відповідях на адвокатські запити, відносяться до спеціального законодавства, яке має вищий пріоритет по відношенню до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Таким чином, суд приходить до висновку, що дії банку щодо відмови у наданні запитуваної інформації, яка містить банківську таємницю, у зв`язку із невідповідністю такого запиту вимогам законодавств, є правомірними та спрямованими на захист інтересів клієнта банку. Враховуючи, що отримати доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю, особа має право у випадках, чітко передбачених законом, то позивачем не дотримано всіх необхідних вимог для розкриття такої інформації. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповіді відповідача на запити адвоката є такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed