Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав в якому просила суд постановити рішення яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти постановлення заочного рішення (а.с.70). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.42) та поштовими відправленнями, які повернулися до суду як не вручену у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.60-61,67-68), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за довіреністю Баранець З.О. надала суду заяву про розгляд справи без участі представник органу опіки (а.с.69) та надала суду Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO]. (а.с.49-51). Представник третьої особи Відділу із соціальних питань Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі їх представника, надав суду копію акту про обстеження умов проживання від 02.07.2020 року та висновок засідання опікунської ради (а.с.43-46). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що 20 грудня 2013 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.13), в якому [INFO] народилася дитина [PERSON] (а.с.12). [INFO] матір дитини [PERSON] померла (а.с.14). З липня 2018 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з бабусею [PERSON] (а.с.15) та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Батько дитини [PERSON] з дитиною не проживає, ніяким чином не приймає участі у житті свого сина, не займається вихованням дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням сина, що негативно впливає на його фізичний і духовний розвиток як складову виховання. Батько дитини не цікавиться необхідністю надання дитині належного харчування, необхідністю в ліках у разі потреби, одяг чи інші речі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що негативно впливає на її розвиток. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики наданої Комунальним закладом «Підгородненський навчально-виховний комплекс №4 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - Дошкільний навчальний заклад» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області» (а.с.18), [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад з 19 листопада 2018 року. Дитина виховується в неповній родині. Батько дитини [PERSON] не займається вихованням свого сина [PERSON] . Декілька разів батько відвідував дошкільний підрозділ в стані алкогольного сп`яніння, здіймав сварки. Вихованням та навчанням внука займається бабуся [PERSON] , їй допомагає її донька [PERSON] . [PERSON] ходить до закладу чистий, охайний. Бабуся завжди турбується про стан здоров`я внука [PERSON] , здійснює оплату за харчування в дошкільному підрозділі, відвідує батьківські збори закладу, спілкується з вихователями групи, відвідує всі святкові заходи, де бере участь її онук. Дитина спокійна, лагідна, проявляє у спілкуванні зацікавленість, позитивно і адекватно реагує на дорослих, соціально адаптований. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини (а.с.16) встановлено, що за адресою проживання [PERSON] : [ADDRESS] , бабусею створені всі умови для проживання, виховання та розвитку [PERSON] . 24 січня 2020 року дитині була здійснена операція - аденотомія під загальним знеболенням, що підтверджується копією виписного епікризу з історії хвороби №974 (а.с.20). Дане хірургічне втручання відбулося без участі та згоди законного представника дитини, а саме батька дитини [PERSON] , оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, місце його проживання невідоме, засоби зв`язку відсутні, такою згоди отримати не вбачалось можливим. [PERSON] не приймав та не приймає участі в лікування дитини, медичному її супроводженні до медичних закладів. Так, відповідно до листа комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дніпропетровської ради Дніпропетровської області» №169 від 27 лютого 2020 року (а.с.19), наданого у відповідь на запит служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації, повідомлено, що на прийом до лікарів з дитиною з`являлися бабуся [PERSON] , [INFO] , та її донька [PERSON] . Батько дитини [PERSON] жодного разу на прийом до сімейного лікаря з приводу сина [PERSON] не звертався. Під час медичних обстежень дитину не супроводжував. Наразі [PERSON] , [INFO] постійно проживає разом з бабусею [PERSON] , яка турбується про здоров`я онука, забезпечує всім необхідним, повністю опікується про дитину, займається його вихованням, розвитком та матеріально забезпечує дитину всім необхідним. Відповідач взагалі не надає фінансової допомоги на утримання сина, який потребує належного рівня життя та гідного фінансового забезпечення на харчування, одяг та інші речі вжитку. Хлопчик забезпечений гідними умовами проживання та гармонійною оточуючою атмосферою. Орган опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його сина [PERSON] , [INFO] , про що служба надала вмотивований висновок (а.с.49-51). Окрім цього, згідно Висновку засідання опікунської ради при Виконавчому комітеті Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1008 від 30 червня 2020 року (а.с.45-46), члени опікунської ради прийшли до висновку позбавити батьківських прав [PERSON] . У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування сина, а з боку [PERSON] ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні ним участі у вихованні, вище викладені обставини свідчать про небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Зазначене свідчить про те, що [PERSON] самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки встановлено, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, самоухилився від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про життя та здоров`я своєї неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав, та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Також, суд роз`ясняє [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави повинно бути стягнуто судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved