Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської РДА у м. Києві про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . З червня 2012 року він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, не приймає участі у її житті, не виявляє турботи про дочку, не цікавиться станом її здоров`я та не приймає участі в її лікуванні та реабілітації, не сприяє отриманню дитиною освіти та розвитку її здібностей, злісно ухиляється від сплати аліментів. Вихованням та утриманням дитини вона займається разом зі своїм чоловіком - [PERSON] , якого дитина вважає своїм батьком. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської РДА у м. Києві в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника та ухвалити рішення в найкращих інтересах дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] (яка після реєстрації шлюбу присвоїла прізвище «[PERSON]»), 17 вересня 2011 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] , батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 18). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 19). 11 листопада 2015 [PERSON] (яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ») та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 03 грудня 2018 року, [PERSON] має заборгованість в сумі 206 696,40 грн. (а.с. 20-22). Згідно характеристики вихованця ДНЗ № 473 від 28 лютого 2019 року вих. № 22, [PERSON] відвідувала дитячий садок № 473 з 2014 року, вона виховується в повній сім`ї, мама - [PERSON] , вітчим - [PERSON] Успіхами дитини батьки цікавилися, батьківські збори відвідували, участь в житті групи приймали, вітчим приділяв вихованню достатньо часу і виявляв інтерес до життя дочки (а.с. 23). Згідно довідки № 27 від 25 лютого 2019 року, [PERSON] навчається в 1-А класі СЗШ I-III ступенів № 4 м. Києва (а.с. 24). За характеристикою [PERSON] , виданою директором та класним керівником 1-А класу СЗШ I-III ступенів № 4 м. Києва, дитина навчається в школі з 01 вересня 2018 року, поживає разом з мамою та вітчимом, які цікавляться її навчанням, приймають активну участь в житті класу та школи та відповідально ставляться до її виховання. Батько [PERSON] за час навчання дитини не з`являвся та шкільним життям дівчинки не цікавився (а.с. 25). Згідно довідки КНП «Консультативно-діагностичний центр дитячий Дніпровського району м. Києва» № 99/01-02 від 07 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] , працює в КНП «Консультативно-діагностичний центр дитячий Дніпровського району м. Києва» з 15 вересня 2014 року по теперішній час на посаді сестри медичного кабінету лікаря-хірурга дитячого Філії № 4 та має позитивну характеристику (а.с. 31, 33). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії № 8 від 24 квітня 2019 року) № 103/4326/41/3 від 11 травня 2019 року, встановлено, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. В судовому засіданні відповідач позов визнав. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дочки, визнає позовні вимоги в повному обсязі, суд, вважає, за можливе застосувати до [PERSON] такий крайній захід впливу, як позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 384,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved