Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

АТ « Ідея Банк» звернувся до суду з позовною заявою, в подальшому уточнивши її до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог АТ « Ідея Банк» зазначив, що 23 листопада 2012 року між АТ « Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.19615, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 71803,75, у тому числі для купівлі транспортного засобу DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Строк користування кредитними коштами за вказаним договором 23 листопада 2019 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вказаного автомобілю, решта коштів на фінансування страхового платежу та інших витрат пов`язаних із купівлею автомобілю. Додатком № 1 до вказаного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до яких [PERSON] мав сплачувати відсоткову процентну ставку у розмірі 21, 99 %. Внаслідок забезпечення зобов`язань між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який належав відповідача на праві приватної власності. В подальшому [PERSON] відчужив вказаний транспортний засіб [PERSON] . У зв`язку із невиконанням зобов`язань у [PERSON] станом на 17 вересня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 130816 грн. 38 коп., яка складається з основного бору - 29579,01; - прострочений борг - 31751,92 грн. - прострочені відсотки - 61000, 49 грн. - строкові відсотки 1260, 23 грн, дебіторська заборгованість 1839, 46 грн; штрафні санкції - 5385, 27 грн. У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за позовом АТ « Ідея банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою суду від 22.04.2019 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з тим, що згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що територіально підсудна Приморському районному суду м. Одеси. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом ПАТ « Ідея банк» [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави розподілена судді Свяченій Ю.Б. для розгляду. Ухвалою суду від 27 червня 2019 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження в порядку загально позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 09 липня 2019 року. Підготовче засідання 09 липня 2019 року відкладено на 31 липня 2019 року, у зв`язку з неявкою сторін по справі. У підготовче засідання 31 липня 2019 року з`явився відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог ПАТ « Ідея Банк» заперечувала. У підготовче засідання 31 липня 2019 року позивач не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином . До суду неодноразово надходили заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак за невідомих причин відеоконференція не відбулась. У підготовче засідання 31 липня 2019 року відповідач [PERSON] не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оголошено перерву на 26 вересня 2019 року. Підготовче засідання 26 вересня 2019 року відкладено на 24 жовтня 2019 року, у зв`язку із знаходженням судді на лікарняному. У підготовче засідання 24 жовтня 2019 року представник позивача не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У підготовче засідання 24 жовтня 2019 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи по суті на 09 грудня 2019 року. У судове засідання 09 грудня 2019 року представник позивача не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання 09 грудня 2019 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачів у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд вважає позовні вимоги АТ « Ідея Банк» такими що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що між ПАТ « Ідея Банк» та [PERSON] 23 листопада 2012 року укладено кредитний договір № 910.19615, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 71803,75. Відповідно до параграфу 1 вказаного кредитного договору, кредитні кошти надавались : 1)фінансування купівлі транспортного засобу марки DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 65875,00 грн; 2)фінансування страхового платежу за страхування за життя у розмірі 5928,75 грн; Роздрібна ціна транспортного засобу складає 77500 грн. [PERSON] , власними коштами сплачує продавцю частину ціни купівлі транспортного засобу у розмірі 11625 грн. Додатком № 1 до вказаного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до яких [PERSON] мав сплачувати відсоткову процентну ставку щомісяця у розмірі 21, 99 %. Внаслідок забезпечення зобов`язань між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Строк користування кредитними коштами за вказаним договором 23 листопада 2019 року. У зв`язку із невиконанням зобов`язань у [PERSON] станом на 17 вересня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 130816 грн. 38 коп., яка складається з основного бору - 29579,01; - прострочений борг - 31751,92 грн. - прострочені відсотки - 61000, 49 грн. - строкові відсотки 1260, 23 грн, дебіторська заборгованість 1839, 46 грн; штрафні санкції - 5385, 27 грн. Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області від 19 липня 2019 року за № 31/14-Б-38 транспортний засіб DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (Кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленим та не оспореним сторонами є той факт, що ПАТ « Ідея Банк» » свій обов`язок по наданню кредиту виконав, а [PERSON] , свої зобов`язання по поверненню кредиту, процентів не виконував, що є порушенням умов Договору кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ « Ідея Банк» за кредитним договором у розмірі 130816 грн. 38 коп. Щодо вимоги вилучення у [PERSON] транспортний засіб марки DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , слід зазначити наступне. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Як вбачається з п.п. а параграфу 1 кредитного договору № 910.19615 від 23 листопада 2012 року ПАТ « Ідея Банк» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 71803, 75 грн строком на 84 місяці, тобто строк виконання кредитного договору складає 23 листопада 2019 року. Тобто на момент звернення ПАТ « Ідея Банк» до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави, а саме 24 жовтня 2018 року, строк виконання основаного зобов`язання не закінчився. Крім того, Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14. Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 523/8653/15-ц (касаційне провадження № 61-43889св18). Положення статті 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України містять загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Умови укладеного між сторонами договору є обов`язковими для його сторін та їх правонаступників. Відповідно до пункту 1 параграфу 2 договору застави від 28 листопада 2012 року рокуу разі невиконання застоводавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Пункт 2 параграфу 5 вказаного договору застави містить застереження про позасудове задоволення вимог заставодержателя, а саме звернення стягнення здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів : за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. Тобто, якщо сторони у договорі визначили відповідний спосіб звернення стягнення на заставне майно як позасудовий, то в судовому порядку такі вимоги задоволенню не підлягають. Вказана правова позиція підтримана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 404/2557/16-ц, провадження № 61-31323св18 (ЄДРСРУ № 83203365). З урахуванням вищевикладеного суд вважає, позовні вимоги в частині вилучення у [PERSON] транспортного засобу марки DAEWOO Matiz, 2012 року випуску, чорного кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ « Ідея Банк» судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: partial