Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і стягнути з неї аліменти на утримання її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідачка є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачка у шлюбі не перебувала. Відомості про батьків дітей записано на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Діти перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. З матірю постійно проводиться робота на засіданні ради профілактики правопорушень школи. Але на рекомендації вчителів мати не реагує. [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, байдуже ставиться до виховання дітей та проведення ними дозвілля, що негативно впливає на поведінку та психіку дітей. Так, згідно повідомлення лінійного відділу на станції Дніпропетровськ Придніпровської залізниці, малолітній [PERSON] 01.03.2015 скоїв крадіжку. За це матір було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП. Діти проживають у незадовільних умовах, у помешканні брудно, неприємний запах. Одяг та взуття у недостатній кількості, місця для навчання немає, іграшки та книжки відсутні, запас їжі мінімальний, готові страви відсутні. З матірю неодноразово проводилися бесіди щодо належного виконання батьківських обовязків. Її було попереджено про можливість позбавлення батьківських прав у разі ухилення від виховання дітей. Також, її кілька разів було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але запрошення вона ігнорує. У черговий раз, коли [PERSON] залишила дітей без догляду, за сприянням управління-служби у справах дітей, 01 лютого 2016 року хлопців було влаштовано до КЗ соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок». За період перебування дітей у вказаному закладі, мати їх не відвідувала, їх долею не цікавилася, на запрошення управління-служби у справах дітей не реагувала. Асоціальний спосіб життя, постійне залишення дітей без догляду, недбале ставлення до їх освіти свідчить про те, що матері діти не потрібні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідачка своїх батьківських обовязків не виконує. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та наполягала на задоволенні позовної заяви. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача та прокурора, яка не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], є матірю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження цих дітей (а.с.6-7). Відомості про батька дітей записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується листами Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 05.06.2015 року за вих. № 823/10.6-25 та вих. № 824/10.6-25 (а.с.8-9). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, мати дітей свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а саме: ухиляється від їх виконання та веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, байдуже ставиться до виховання дітей та проведення ними дозвілля, що негативно впливає на поведінку та психіку дітей. Згідно повідомлення адміністрації навчального закладу, де навчається [PERSON], [PERSON] ухиляється від виховання та навчання дітей, створення умов для їх нормального розвитку. Микита та Денис дуже багато часу проводять безцільно на вулиці, що цілком влаштовує матір, яка зловживає спиртними напоями і до пізнього вечора місцем знаходження дітей не цікавиться. До навчання діти завжди приступають із запізненням, тому що мати медичну комісію починає з ними проходити у вересні, і то під великим тиском школи. Домашні завдання з дітьми взагалі ніколи не виконує. Хлопчика та матір неодноразово було запрошено на засідання ради профілактики правопорушень школи, з ними проводились бесіди, але покращити становище не вдалося через небажання матері виконувати свої батьківські обовязки. Сімя постійно відвідується за місцем мешкання, але дітей застати вдома практично неможливо, мати завжди знаходить собі виправдання і говорить неправду. 27 вересня 2015 року під час відвідування сімї о 22:00 годин, дітей вдома не було, а мати перебувала у стадії сильного алкогольного спяніння. [PERSON] навчається у КЗО «Навчально-реабілітаційний центр № 6». Згідно повідомлень адміністрації навчального закладу дитина постійно пропускає шкільні уроки без поважних причин. Хлопець не забезпечений необхідним одягом, шкільним приладдям. У звязку з таким способом життя відповідачки, діти з 01.02.2016 року по теперішній час перебувають в Комунальному закладі соціального захисту Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», згідно довідки якого за вих. № 234/01-06 від 22.06.2016 року, за час перебування дітей у центрі мати відвідувала їх один раз, а саме 02.04.2016 року (на Свято Пасхи). Ніякої матеріальної допомоги дітям (сезонний одяг, канцелярське приладдя тощо) не надавала, долею та навчанням дітей не цікавилась, з вихователями та адміністрацією не спілкувалась. Відповідачка неодноразово була попереджена Управлінням-службою у справах дітей виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради щодо недопущення невиконання нею батьківських обовязків, а у разі допущення таких дій з її боку - її буде притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 184 КУпАП (а.с.29). Проте, відповідачка проігнорувала вищевказані попередження та продовжує не виконувати батьківські обовязки щодо своїх малолітніх дітей. У звязку з вищевказаним, постановами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2013 року, від 20 квітня 2015 року та від 29 жовтня 2015 року відповідачку було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вказані постанови скасовані не були та набрали законної сили (а.с.22-24). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини щодо невиконання відповідачкою своїх батьківських обовязків щодо її малолітніх дітей не потребують доказування, оскільки ці обставини вже встановлені постановами суду по вищевказаним справам про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Згідно численних актів обстеження житлово-побутових умов малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які були складені 24.02.2003 року, 30.09.2013 року, 26.08.2014 року та 13.01.2016 року, діти проживають у незадовільних умовах, у помешканні брудно, неприємний запах. Одяг та взуття у недостатній кількості, місця для навчання немає, іграшки та книжки відсутні, запас їжі мінімальний, готові страви відсутні. Тому, комісія прийшла до висновку, що умови проживання дітей з матірю незадовільні (а.с.25-28). Вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], яка є соціальним педагогом, та [PERSON], яка є заступником директора КЗО «Навчально-реабілітаційний центр № 6», і які вказали на ті ж самі обставини, що вказані позивачем в його позовній заяві. Для набуття правового статусу дітей, позбавлених батьківського піклування й отримання, у звязку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей, позивач, в інтересах дітей, просив припинити особисті немайнові права та обовязки відповідачки по відношенню до її дітей. Згідно висновку органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], виходячи з інтересів дітей, враховуючи те, що поведінка [PERSON] є винною, вона злісно ухиляється від виховання дітей,

Outcome: approved