Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

В березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] , в якому просив розірвати укладені між сторонами договір купівлі-продажу товару за зразком №Ш714 від 20.07.2020 та договір про надання послуг №Ш817 від 22.11.2020; стягнути з відповідача на його користь сплачену за товар суму грошових коштів у розмірі 52705,89 грн. та сплачену за надання послуг суму грошових коштів у розмірі 4200,00 грн.; стягнути з відповідача 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.07.2020 між сторонами укладено договір купівлі-продажу товару за зразком №Ш714, згідно якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача дві двері Асорті (Дооріс) та дві ручки Quattro вартістю 52694,59 грн. На виконання умов договору позивач того ж дня перерахував відповідачу 50% вартості товару. 22.11.2020 відповідач повідомив позивача про наявність товару на складі продавця та про необхідність сплати повну вартість товару, що позивач зробив того ж дня. Крім того, 22.11.2020 між сторонами укладено договір про надання послуг №Ш817, за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу послуги з доставки/збірки/монтажу вказаного у договорі № Ш714 товару без підйому на поверх. Того ж дня позивач оплатив вартість вказаних послу у розмірі 4200,00 грн. Посилаючись на положення статті 693 ЦК України та статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та те, що позивач станом на 23.11.2020 повністю виконав умови вказаних договорів, а ФОП [PERSON] станом на час подачі позову взятих на себе за договорами зобов`язань так і не виконав, позивач проситьв задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.04.2021 відповідачу повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви, розгляд справи продовжено здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву. Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. У відповідності до норм статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Судом встановлено, що 20.07.2020 між ФОП [PERSON] як продавцем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу товару за зразком №Ш714, згідно якого відповідач зобов`язався передати у власність позивача дві двері Асорті (Дооріс) та дві ручки Quattro вартістю 52694,59 грн. Згідно індивідуального замовлення № Ш714 загальна вартість товару становить 52695 грн., з яких 26500,00 грн. складає передплата та 26195,00 грн. залишок (а.с.10). Згідно пункту 2.3 розділу 2 вказаного договору продавець зобов`язується поставити товар належної якості згідно пункту 1.2 договору. Дата планової поставки - 60 робочих днів з моменту підпису усіх документів. При цьому, згідно умов вказаного договору, а саме підпунктів 1, 4 пункту1.3 розділу 1, доставка товару покупцю здійснюється після повної оплати товару. Строк доставки може бути продовжений на 30 днів в односторонньому порядку виконавцем (а.с.7) В пункті 2.8 розділу 2 договору вказано, що протягом двох днів з дня доставки товару на склад Продавець повідомляє Покупця про можливість отримання товару (телефоном, телеграмою, факсом, електронною поштою). Покупець зобов`язаний отримати товар протягом семи днів з дня його повідомлення. Зберігання товару протягом цього строку здійснюється Продавцем безоплатно. У разі порушення Покупцем строку отримання товару він сплачує Продавцю винагороду в розмірі 100,00 грн. за кожен день зберігання на складі. На виконання умов договору позивач 20.07.2020 згідно пункту 2.4 розділу 2 договору перерахував відповідачу 50 % вартості товару в сумі 26500,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 20.07.2020 (а.с.15). 22.11.2020 відповідач повідомив позивача про наявність товару на складі продавця та про необхідність сплати повної вартості товару. Без будь-яких заперечень щодо строку поставки позивач 22.11.2020 оплатив 25027,00 грн. за вказаний товар із загальної вартості 52694,00 грн., що підтверджується копією квитанції, виданої ФОП [PERSON] 22.11.2020 та 23.11.2020 замість залишку в сумі 1168,00 грн. перерахував на картку [PERSON] 1178,89 грн. Тобто позивач здійснив повну оплату товару 23.11.2020 (а.с.13,16). Крім того, 22.11.2020 між сторонами укладено договір про надання послуг №Ш817, за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу послуги з доставки/збірки/монтажу вказаного у договорі № Ш714 товару без підйому на поверх. Того ж дня позивач оплатив вартість вказаних послу у розмірі 4200,00 грн. (а.с.9,14). Згідно замовлення № Ш817 від 22.11.2020 доставка та збір товару здійснюється лише після повної сплати за товар та доставку. Сторони узгодили дату доставки на 23.11.2020. Водночас, пункт 4 замовлення передбачає, що строк доставки може бути подовжений на 30 днів в односторонньому порядку виконавцем (а.с.12), що відповідає підпункту 4 пункту 1.3 розділу 1 договору купівлі-продажу товару за зразком №Ш714. 02.12.2020 позивач направив відповідачу повідомлення про відмову від договору купівлі-продажу товару за зразком №Ш714 та договору про надання послуг №Ш817, оскільки він 23.11.2020 виконав фінансові зобов`язання, передбачені договорами, а відповідач станом на момент складання досудової вимоги своїх зобов`язань з поставки, організації доставки/збірки/монтажу товару не виконав (а.с.17-18). Водночас, за умовами пункту 2.6 розділу 2 договору купівлі-продажу товару за зразком №Ш714 покупець має право відмовитись від отримання заказаного ним товару лише за умови відшкодування товар, а також інших витрат, що складає 50% від суми даного договору (а.с.8). Враховуючи вищевказані норми матеріального права, оцінивши надані позивачем докази та умови укладених між сторонами договорів, суд вважає відсутніми підстави для розірвання укладених між сторонами договорів та стягнення на користь позивача коштів, сплачених ним на виконання їх умов, оскільки станом на момент складання досудової вимоги від 02.12.2020, з урахуванням узгодженої сторонами дати доставки - 23.11.2020 та строку, передбаченого в пункті 4 замовлень №Ш714 та №Ш817, що є невід`ємною частиною договорів, який може бути подовжений на 30 днів в односторонньому порядку виконавцем, строк виконання договору купівлі-продажу товару за зразком №Ш714 на 22.11.2020 (дата поставки на склад) та договору про надання послуг №Ш817 на 02.12.2020 (дата досудової вимоги з повідомленням про розірвання договорів в односторонньому порядку) не настав. Оскільки в задоволенні позовних вимог про розірвання договорів та стягнення за ними сплачених коштів, судом відмовлено, та позивач жодного обґрунтування та доказів щодо стягнення на його користь моральної шкоди не зазначив та не надав. Крім того, відповідно до пункту 5 частини першої статі 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У даному випадку, заявлена позивачем вимогам про відшкодування моральної шкоди не пов`язана з шкодою, завданою внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). За такого, підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди відсутні. Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи межі судового розгляду, встановлені частиною першою статті 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають, так як суд дійшов до висновку про відмову задоволенні позову.

Outcome: dismissed