Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 11765,52 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 14.05.2012 року між банком та відповідачем підписано заяву, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банк і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25.06.2019 року виникла заборгованість на загальну суму 11765,52 грн., яка складається із: 952,28 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2360,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5916,58 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 1500 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 536,45 грн. (процентна складова). Посилаючись на наведене, банк просить задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник відповідача подав суду відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що жодних кредитних коштів відповідач не отримувала. В анкеті-заяві позичальника від 14 травня 2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення кредитної лінії, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору. Не можна вважати складовою частиною кредитного договору також і витяг з Тарифів, оскільки вони також не містять підпису позичальника. Жодних кредитних коштів від ПАТ «Приватбанк» [PERSON] не отримувала. Також відсутні докази відкриття їй карткового рахунку в ПАТ «Приватбанк», надання їй картки, як спеціального платіжного засобу та надання коштів, в тому числі кредитних. Крім того, пропущено строк позовної давності, яку просить застосувати. Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.pfivatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua та Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підпис позичальника означає, що позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. На підставі поданої Заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Згідно виписки з карткового рахунку відповідачу було встановлено кредитний ліміт, встановлено баланс станом на дату укладання договору та вбачається, що відповідач користувався грошима, частково сплачував заборгованість за договором. Фото клієнта з картою є підтвердженням того, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт. Відповідач не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами, не ініціював розірвання договору та активно користувався карткою. Також, строк дії перевипущеної картки становить останній день 03.2016 року, а банк звернувся в суд 16.07.2019 року, тобто до спливу строку позовної давності. Вважає, що заперечення відповідача є необґрунтованими та просить суд задоволити позовні вимоги. Представник відповідача подав суду заперечення на відповідь на відзив. Вказав, що заява-анкета не містить усіх істотних умов кредитного договору, а Умови кредитування в момент підписання Заяви-анкети є невідомими та не підписані Позичальником. План рахунків в банках України, затверджений Постановою Правління НБУ №280 від 17.06.2004р. не містить рахунків вказаного режиму: за класом 4 обліковуються фінансові та капітальні інвестиції, рахунків режиму 4149 в бухгалтерському обліку банків України не передбачено взагалі. Фотографія Відповідачки з платіжною карткою в руках не може слугувати доказом отримання нею картки саме «Приватбанку», оскільки з фотографії неможливо встановити ні емітента картки, ні тим більше її номера, ні її значення для справи. Приналежність картки на фотографії саме відповідачу - встановити також неможливо. [PERSON] відповідно до поданої нею заяви-анкети повідомляє, що жодних карток від банку вона не отримувала. В судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника банку. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснив, що він заперечує достовірність всіх доданих у справі документів, зокрема, розрахунку, виписки, а також те, що його довірителька отримувала кредитну картку. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», із анкетою-заявою б/н від 14.05.2012 року, якою підтвердила згоду на те, що вказана анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.05.2012 [PERSON] ознайомившись з Умовами та правилами приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку виявила бажання оформити на своє ім`я зарплатний пакет. У вказаній заяві відсутні відомості щодо розміру кредиту та його умови . З наданого розрахунку заборгованості, яким позивач обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом на 25.06.2019 р. заборгованість становить 11765,52 грн., з яких: 952,28 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2360,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5916,58 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 1500 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 1036,45 грн. штрафи. З виписки за основною картою [NUMBER] [PERSON] за період з 01.05.2012 по 12.11.2019р. вбачається, що витрати [PERSON] склали 23 919,81 грн. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №30.1.0.0/2-20190716/128 від 12.11.2019 року, [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 14.05.2012 року отримала картку № [NUMBER] , зі строком дії до останнього дня 03.2016 року. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк ). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 14 травня 2012 року між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач оформила на своє ім`я зарплатний пакет, а не платіжну кредитну картку «Універсальна», як зазначає, позивач. У зв`язку із цим, розмір кредитного ліміту за кредитною карткою «Універсальна»/Gold не встановлений та містить пусті, не заповнені клітини. Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі 8000 грн, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, а також на умовах, зазначених у позові. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували суму наданого відповідачу конкретного кредитного ліміту та видачу кредитної картки. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18). Позивач не надав підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а тому не доведено, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту (правова позиція Верховного Суду від 03.07.2019, у справі № 342/180/17/14-131цс19, Великої Палати). Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу, оскільки доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними та беззаперечними доказами. При цьому, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2020 справа № 703/3063/18, провадження № 61-11260св19. Відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами (п.1). На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності). Відбиток печатки, що засвідчує підпис посадової особи, ставиться таким чином, щоб він охоплював останні кілька літер найменування посади особи, яка підписала документ, але не підпис посадової особи. У документах, створених на основі уніфікованих форм, печатка ставиться на окремо виділеному для цього місці з відміткою «М.П.».(п.3) Усі реквізити на документі, пов`язані з його проходженням і виконанням, датуються і підписуються. Дата документа проставляється посадовою особою, яка його візує, погоджує або затверджує. Дата зазначається нижче підпису ліворуч.(п.4) Посадові особи підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у положеннях (статутах) установи, положеннях про структурні підрозділи, посадових інструкціях, розпорядчому документі про розподіл обов`язків між керівником та його заступниками тощо. У зазначених документах визначається також порядок підписання документів іншими особами в разі відсутності керівника установи та посадових осіб, які уповноважені їх підписувати. Право підписання документів може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності. Підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної - якщо документ надрукований не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалів (ініціала імені) і прізвища. (п.7). При встановленні ознак офіційного документа слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним. (Таку позицію висловив у своїй Постанові ККС ВС від 01.03.2018 по справі № 461/7315/15-к ). Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості в графі представник Приватбанку, містить підпис невідомої особи без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують, не містить відтиск печатки, дати складання та ким створено, а тому суд не бере до уваги зазначений документ, як доказ. Також згідно виписки за основною картою [NUMBER] [PERSON] не можливо встановити номер рахунку, його вид, кому він належить, суму наданих кредитних коштів чи суму заборгованості, а тому вона не є належним та беззаперечним доказом укладення кредитного договору між сторонами та його умов. Додана позивачем фотографія не підтверджує того, що [PERSON] відкрила картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом, оскільки з неї неможливо встановити емітента карти , її номер та вид, де саме вона видана. Суд зауважує, що саме по собі повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №30.1.0.0/2-20190716/128 від 12.11.2019 року про те, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 14.05.2012 року отримала картку № [NUMBER] , зі строком дії до останнього дня 03.2016 року, за відсутності інших доказів, не підтверджує факт укладення кредитного договору, отримання коштів та фактичне отримання даної картки. Судом також враховується, що згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для лініювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Тобто, з урахуванням вищевикладеного, вбачається, що використання платіжної картки можливе лише за наявності відкритого рахунку. Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу як кредитні кошти та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кошти. Враховуючи наведене, суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» не доведено факту укладення кредитного договору із [PERSON] , умов, на яких він укладався, не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки Універсальна та розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Таким чином, доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог. За таких обставин, в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed