Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся з зазначеним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого посилався на те, що 04 жовтня 2016 року Асоціацією фермерських господарств «Агро» (далі АФГ «Агро») з фізичною особою [PERSON] було укладено договір № ДГ-04/10-01, яким передбачалося передання АФГ «Агро» у власність [PERSON] дизельного палива у кількості 1939 літрів за ціною 17,10 грн./л на загальну суму 33156,90 грн., а [PERSON] зобов'язався оплатити в повному обсязі отримане паливо не пізніше 04 листопада 2016 року. З боку АФГ «Агро» зобов'язання за договором були виконані: [PERSON] отримав дизельне паливо у кількості 1939 літрів, що підтверджується видатковою накладною від 05 жовтня 2015 року № РГСМ-04521, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № РГСМ-04521 від 05 жовтня 2016 року. Однак з моменту укладення договору і отримання дизельного палива будь-які платежі на виконання умов договору [PERSON] не здійснював, порушивши строки виконання зобов'язань більше ніж на 30 календарних днів. Основний борг за договором [PERSON] перед АФГ «Агро» складає 33156,90 грн. Поручителем виконання [PERSON] своїх зобов'язань виступив [PERSON] як фізична особа згідно договору поручительства № 1П-04/10 від 04 жовтня 2016 року до договору від 04 жовтня 2016 року № ДГ-04/10-01. 17 листопада 2016 року відповідачам: фізичній особі [PERSON] та поручителю [PERSON] АФГ «Агро» направлено вимогу про виконання зобов'язання. Відповідачі свої зобов'язання не виконали, вартість дизельного палива не оплатили. На підставі п. 6.3 розділу 6 договору № ДГ-04/10-01 від 04 жовтня 2016 року за порушення строків оплати товару більше, ніж на 30 календарних днів з боржника підлягає стягненню штраф у розмірі 100% заборгованості, що складає 33156,90 грн. Виходячи з наведеного, з відповідачів солідарно підлягає стягненню борг у сумі 33156,90 грн. та штраф у сумі 33156,90 грн., що разом складає 66313,80 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Згідно із ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року між Асоціацією фермерських господарств «Агро» з однієї сторони та фізичною особою [PERSON] з іншої сторони було укладено договір № ДГ-04/10-01, за умовами якого передбачалося передання АФГ «Агро» у власність [PERSON] дизельного палива у кількості 1939 літрів за ціною 17,10 грн./л на загальну суму 33156,90 грн., а [PERSON] зобов'язався оплатити в повному обсязі отримане паливо не пізніше 04 листопада 2016 року, що підтверджується вказаним договором. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між АФГ «Агро» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір поручительства № 1П-04/10 до договору № ДГ-04/10-01 від 04 жовтня 2016 року, відповідно до якого він зобов'язався в повному обсязі відповідати за своєчасне і повне виконання фізичною особою [PERSON] зобов'язань за договором № ДГ-04/10-01 від 04 жовтня 2016 року, в тому числі за основним боргом, сплаті санкцій, пені, штрафів, а також по відшкодуванню всіх збитків понад сум неустойок. Судом з'ясовано, що з боку АФГ «Агро» зобов'язання за договором були виконані повністю: [PERSON] отримав дизельне паливо у кількості 1939 літрів, що підтверджується видатковою накладною від 05 жовтня 2015 року № РГСМ-04521, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № РГСМ-04521 від 05 жовтня 2016 року. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим підсобним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплати за нього певну грошову суму. Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Розділом 6 договору № ДГ-04/10-01 від 04 жовтня 2016 року сторони передбачили відповідальність сторін, зокрема, п. 6.3 визначено, що за порушення строків оплати товару більше, ніж на 30 календарних днів від строку, зазначеного в п. 5.1 договору, покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми заборгованості. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи, що фізична особа [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за договором № ДГ-04/10-01 від 04 жовтня 2016 року, а відповідач [PERSON] виступив його поручителем за укладеним договором поручительства, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених АФГ «Агро» позовних вимог, тому з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку суму основного боргу в розмірі 33156,90 грн. та штраф у сумі 33156,90 грн. Суд не вбачає підстав для зменшення суми штрафу, оскільки його сплата передбачена умовами договору, його розмір не перевищує суми основного боргу, а відповідачами, незважаючи на отримання копії позову з додатками, не направлено до суду жодних заяв із зазначенням обставин, які мають істотне значення, які суд має враховувати відповідно до положень, визначених ч. 3 ст. 551 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, яка становить 1600,00 грн., перерахована до бюджету згідно платіжного доручення № 56 від 10 березня 2017 року (800,00 грн. з кожного відповідача).

Outcome: approved