Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

В березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є її рідною матір`ю. [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. [PERSON] згідно договору дарування від 22.05.1953, належала Ѕ частка домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1976, належала Ѕ частка домоволодіння [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй Ѕ частку домоволодіння [ADDRESS] . [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння майном але свідоцтво про право на спадщину не отримувала. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння [ADDRESS] . Оскільки позивач з 1980 року по теперішній час зареєстрована та проживає у зазначеному домоволодінні, вважала, що вона фактично прийняла спадщину, тому до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала відмову, в зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців [PERSON] померлої [INFO] , відсутності доказів родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] та відсутності даних про місце відкриття спадщини. Крім того, в усному порядку нотаріусом її повідомлено, що на час смерті [PERSON] діяв Цивільний Кодекс в редакції 1963 року, яким не було передбачено спадкування племінниками. Просить відповідно до ст.ст.328,344 ЦК України визнати за нею право власності на вищезазначене домоволодіння. Відповідно до процесуальних документів, які знаходяться в матеріалах справи Ухвалою від 31 березня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; \~ \~ \~ \~01 червня 2020 надійшов відзив Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~09 червня 2020 року підготовче судове засідання закінчено, справа призначена до розгляду 15 липня 2020 року. \~ \~ \~ \~15 липня 2020 року в звзку з неявкою позивача, розгляд справи відкладено на 10 вересня 2020 року. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, за викладених в позовній заяві обставин та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення з урахуванням вдзиву. Згідно\~ст.158 ЦПК України\~особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження. [PERSON] , двічі реєструвала шлюб з 19 лютого 1975 року з [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища та 10 лютого 1989 року з [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу. Згідно договору дарування від 22.05.1953, [PERSON] належало Ѕ частка домоволодіння [ADDRESS] та [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1976, належало Ѕ частка домоволодіння [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При цьому, судом встановлено, що [PERSON] згідно договору дарування від 22.05.1953, належало Ѕ частка домоволодіння [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення виданого Криворізьським БТІ адреса даного домоволодіння була змінена після перенайменування на [ADDRESS] була відповідно перейменована на вулицю Ставкову. [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.1976, належала Ѕ частка домоволодіння [ADDRESS] . Ця вулиця, як вказано вище, була перейменована на вулицю Ставкова. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що мова йде про одну і ту саму адресу домоволодіння, яке на даний час знаходиться по [ADDRESS] , оскільки різниця нумерів в свідоцтві про право на спадщину (Ульбріхта,13), що було видано [PERSON] и фактичною адресою домоволодіння, наявно свідчить про помилку допущену при видачі цього свідоцтва нотаріусом. 23.11.1973 померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть. Після смерті матері [PERSON] її сестра [PERSON] фактично прийняла спадщину, тому що постійно проживала та була зареєстрована в будинку, однак свідоцтва про право на спадщину не отримувала. 10 червня 1980 року [PERSON] була зареєстрована в спірне домоволодіння, де проживає до теперішнього часу. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть. Після смерті обох влсників відкрилась спадщина на належне їм домоволодіння [ADDRESS] . На запит суду, Другою Криворізькою державною нотаріальною надано макет спадкової справи №892/2019 заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до якої з заявою про прийняття спадщини звернулась лише [PERSON] . Постановою від 24.12.2019 року, державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з неможливістю встановлення: кола спадкоємців [PERSON] , родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] та місця відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Статтями\~16,\~328 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно\~ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК, а також частини четвертої\~\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10 червня 1980 року по теперішній час проживає та зареєстрована в житловому будинку, яка розташована адресою: [ADDRESS] . У вказаному домоволодінні по день смерті проживала позивача тітка [PERSON] , яка за життя була власницею Ѕ частку спірного будинку, а інша Ѕ частина спірного будинку перебувала у власності матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В першому та другому випадках (стосовно спадкування після кожного з власників) позивач, в першому випадку, втратила право спадкування, оскільки не зробила цього в свій час, а в іншому випадку не мала на це право взагалі відповідно до діючого на той час законодавства. Таким чином, добросовісність володіння позивачки, за таких умов, залишається поза сумнівом. Підсумовуючи досліджене, суд зазначає, що [PERSON] відкрито, безперервно володіє житловим будинку, добросовісно ним заволоділа, отже наявні всі правові підстави для визнання за нею в судовому порядку права власності на житловий будинок за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved