Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2016 року, посилаючись на неповне з*ясування судом обставин справи, невідповідність його висновків дійсним обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає рішення таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що Наказом №468/1 від 03.09.2012 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ПАТ «Євраз - Дніпропетровський металургійний завод імені Петровського» на посаду міксерового 4 розряду шихтового двору та міксерного відділення киснево-конверторного цеху. 22.01.2013 року на підставі заяви [PERSON] від 22.01.2013 року, а також листа непрацездатності по побутовій травмі №482361, відповідачем був складений Акт про нещасний випадок з [PERSON] невиробничого характеру №21 з висновком комісії, що причини, які призвели до нещасного випадку, до підприємства відношення не мають. Згідно медичного висновку- Рєпіну встановлений діагноз: надрив зв*язок правого гомілкоступневого суглоба. У період 2013р. стан здоров*я його погіршився, поставлений діагноз- початкові прояви остеоартроза. 03.01.2014 року [PERSON] повторно звернувся до Генерального директора ПАТ «Євраз-ДМЗ ім.. Петровського» із заявою про створення комісії по розслідуванню травми, яка сталася з ним в ніч на 30.12.2012 року в першу зміну бригади №2 на міксерному майданчику міксерного відділення шихтового двору. В пояснювальній записці вказував, що після злиття ковша о 05 годині почав спускатися з майданчика по сходах, тримаючись двома руками за перила. Права нога підсковзнулась на сходах, він не зміг втриматись руками за перила і почав падати з середини сходів. При падінні стопа правої ноги попала у вибоїну в підлозі біля сходів з правої сторони, в якій була відсутня цеглина, в результаті чого стопа правої ноги підломилась і він впав на підлогу міксерного майданчика, вдарившись правим боком. Біля 15 хвили не зміг стати на ноги через сильний біль в правій стопі, трохи боліло в боці з правої сторони живота. Коли біль стих, він зайшов до кімнати міксерових. При намаганні обпертись на праву стопу відчув сильний біль. У заяві вказано, що зайшовши до кімнати на міксерному майданчику, він розповів про подію своєму напарнику міксеровому 5-го розряду [PERSON] і той викликав майстра конверторів [PERSON]. Коли прийшов майстер, то [PERSON] показав йому стопу правої ноги та місце події. Також, про отриману травму [PERSON] розповів машиністу крана №1 [PERSON]. Крім того, після закінчення робочої зміни до прохідної заводу [PERSON] йшов разом із [PERSON],. [PERSON] та [PERSON]. Далі [PERSON] від прохідної йшов у супроводі своєї дружини [PERSON] [PERSON] і доїхав на маршрутному таксі до зупинки комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2»ДОР». На підставі даної заяви 03.02.2014 року проведено розслідування випадку та складено Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 30.12.2012 року о 05 год. 00 хв. Комісія прийшла до висновку, що випадок стався не на робочому місці, не на території підприємства, в неробочий час, тому випадок не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, акт за формою Н-1 не складався. В основу своїх висновків комісія поклала пояснення опитаних нею свідків- робітників підприємства, медичних працівників, до яких позивач звертався після отримання травми, та прийшла до висновку, що інформація опитаних суперечила доводам позивача. 03.03.2014. наказом № 146/Д позивача звільнено з роботи за п.2 ч.1 ст.40 КЗпПУ в зв*язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров*я. Відмовляючи [PERSON] у вимогах про визнання незаконними перелічених Актів та зобов*язання відповідача скласти Акт за формою Н-1, - райсуд вважав такі вимоги недоведеними, враховуючи медичні довідки, згідно яких - травма отримана по дорозі з роботи, заяву самого позивача від 22.01.2013 року про побутову травму та пояснення допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З висновком суду не можна погодитись, оскільки він ґрунтується на неповному з*ясуванні та оцінці усих обставин справи та доказів, що містяться у справі, та не відповідає дійсним обставинам. Так, зміст заяви від 22.01.2013 року, де зазначається про падіння [PERSON] на вулиці, а також аналогічні його пояснення про побутову травму в медичній установі, [PERSON] пояснював тим, що перший свідок його, позивача, травмування - [PERSON], побачивши стан ноги позивача, викликав майстра конверторів [PERSON], який, побачивши травму ноги та місце події- міксерний майданчик підприємства, - наказав йому, [PERSON], не оформляти виробничу травму та не звертатися за допомогою до заводської медичної частини, оскільки у протилежному випадку його буде звільнено з роботи, а тому, як робітник, який пропрацював на підприємстві менше ніж півроку, боячись втратити роботу, не розуміючи характеру та наслідків свого травмування, діяв у відповідності до наказу майстра та писав все що йому диктували, вважаючи, що це буде підставою для оплати лікарняного листа. Районний суд у повній мірі наведені твердження позивача не взяв до уваги, не перевірив їх у повному об*ємі у співвідношенні з наданими до справи доказами, з наданням належної оцінки, та не навів своїх висновків у рішенні, а обмежився лише допитом деяких свідків, поклавши в основу їх пояснення. Між тим, суд не звернув увагу на те, що свідки, якими, зокрема, були майстер [PERSON] та його підлеглі робітники, пояснювали наступне: [PERSON] - стверджував що позивач не повідомляв його про травму, [PERSON] пояснив, що не був свідком того, що позивач отримав травму, [PERSON] пояснив, що не бачив як саме позивач отримав травму, [PERSON]- що [PERSON] не звертався до нього з приводу травми та майстра зміни [PERSON] він не викликав. Із даних пояснень вбачається, що ці свідки і не підтверджують, але і не спростовують факт отримання позивачем травми на виробництві, в той же час, звертає на себе увагу те, що ніхто із свідків не стверджував, що до самого кінця зміни [PERSON] був здоровим та неушкодженим. З огляду на наведене, є підстави вважати, що вказані свідки уникали прямої відповіді на поставлені запитання, оскільки, є особами, які залежать від відповідача, оскільки на час розгляду справи є працюючими на підприємстві. За таких обставин до їх пояснень слід віднестись критично. Разом з тим, судом залишені без уваги та оцінки пояснення свідка [PERSON],, який дав більш повні пояснення про те, що 31.12.2012 року він дізнався про нещасний випадок, який стався з [PERSON] на виробництві. Про це його повідомив міксеровий 5-го розряду [PERSON], коли він здійснював ранковий обхід по цеху перед змінно-оперативним зборами. А саме, він дізнався, що спускаючись зі оглядового майданчику, позивач впав зі сходів (драбини) та отримав травму ноги. Про травму він негайно повідомив начальника ККЦ [PERSON] Із даних пояснень слідує, що і [PERSON] і начальник цеху [PERSON] знали про отримання [PERSON], характер і місце виробничої травми. Крім того, свідок [PERSON]- голова по соціальному страхуванню ККЦ та голова комісії по розслідуванню нещасного випадку невиробничого характеру пояснив, що не знав, що проводилось розслідування нещасного випадку, наказу про створення комісії не бачив, та що напроти його прізвища в акті №21 про нещасний випадок невиробничого характеру від 22.01.2013 року стоїть не його підпис. В Акті форми Н-5 (абз.2 сторінка 5) значиться :«Відомості про осіб, що є свідками нещасного випадку - свідки нещасного випадку відсутні». Незважаючи на це, комісія, взяла до уваги пояснення свідків як підставу для висновків про невиробничий характер травми. З метою уточнення та повноти показань свідка [PERSON]- дружини позивача, вона була допитана апеляційним судом та надала слідуючі пояснення. Біля 06 години 30.12.2012. ( судом звертається увага, що робоча зміна закінчується о 07 годині) їй зателефонував чоловік [PERSON] і сказав, що упав зі сходів, в зв'язку з чим у нього опухла права нога і дуже болить. Сказав, щоб вона взяла гроші для рентгенівського знімку, їхала до лікарні і там чекала, а [PERSON] його довезе до лікарні. Чекала чоловіка на зупинці біля переходу, який недалеко від Підприємства. Як чоловік виходив з Підприємства не бачила, останній зателефонув і сказав, що він з [PERSON] вже на зупинці. Коли переходила дорогу бачила його з бригадою робітників. Чоловік під'їхав до лікарні хвилини через 2, підійшовши до чоловіка, їй представили [PERSON], який допоміг чоловікові дійти до лікарні та, зокрема, кабінету лікаря. Разом з [PERSON] чекали чоловіка біля кабінету лікаря. Потім чоловік вийшов від лікаря і попросив [PERSON] підтвердити, що травму він отримав на Підприємстві, на що останній відмовився і сказав, що воно йому не треба. Потім лікар позвав чоловіка забрати результати рентгену, після чого він пішов до травматолога. Коли вийшов, сказав, що необхідно приїхати ввечері для повторного огляду. З лікарні [PERSON] допоміг дійти до маршрутного таксі. Вдома чоловік сказав, що у нього надрив зв'язок правої ноги і забій правої сторони боку, напарник [PERSON] після отримання травми викликав майстра, який сказав щоб чоловік їхав в лікарню за місцем свого проживання, а [PERSON] сказав супроводжувати [PERSON] до лікарні, а після й додому. На запитання чому [PERSON] не довіз його до лікарні, чоловік сказав, що у нього справи. Чоловік розповів, що нога попала в яму і він упав зі сходів, які були в цеху, бік у чоловіка був синій. Такі пояснення свідка, хоча і непрямо, але підтверджують позицію позивача та свідчать про обізнаність свідків щодо дійсних обставин отриманої позивачем травми під час роботи, а не по дорозі додому. Крім того, в заяві на ім'я генерального директора позивач вказував на недоліки напільного покриття на міксерній площадці.-вибоїну, куди попала його нога. На підтвердження цієї обставини надав фотознімки. Відповідач цього не спростував, оскільки надав фотокартки з місця настання нещасного випадку, на яких відсутня дата їх виготовлення, в той час як надані позивачем фотокартки міксерної площадки та місця настання нещасного випадку мають дату- 05.01.2014 року та відрізняються від фото відповідача. З цих фотокарток видно вибоїни біля сходів (драбини), вбачаються недоліки напільного покриття на міксерній площадці та нова цегла на місці вибоїни, в яку потрапила нога позивача під час падіння. З огляду на все наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що травма, отримана [PERSON] 30.12.2012. о 05 годині , є виробничою. Висновки районного суду про її невиробничий характер є помилковими. Згідно вимог п.п. 8, 10, 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1112 від 25 серпня 2004 року- У разі настання нещасного випадку безпосередній керівник робіт (уповноважена особа підприємства) зобов'язаний: терміново організувати подання першої медичної допомоги потерпілому, забезпечити у разі необхідності його доставку до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, роботодавця; зберегти до прибуття комісії з розслідування (комісії із спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку на робочому місці та устаткування у такому стані, в якому вони були на момент нещасного випадку. Визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків. З врахуванням дійсно встановлених апеляційним судом обставин - можна зробити висновок, що відповідачем правила Порядку виконані не були. Оспорювані Акти є незаконними, так як їх висновки протирічить фактичним обставинам, а тому повинні бути визнані незаконними. В порушення ст.ст.212-215 ЦПКУ райсуд не навів у рішенні мотивів, з яких не прийняв до уваги наявні у справі докази, які прямо або непрямо підтверджували позицію позивача, не встановив дійсні обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення сторін в результаті їх неповного з*ясування, не врахував, що по даного роду спорам, коли володілець підприємства має перевагу у наданні доказів, тоді як робітникові вкрай тяжко доводити свої вимоги, а тому ухвалив незаконне рішення, яке згідно правил ст. 309 ч.1 пп.1,3,4 ЦПКУ підлягає скасуванню, а новим рішенням у відповідності до вимог Закону України «Про охорону праці»- позовні вимоги підлягають задоволенню за виключенням вимоги про скасування оспорюваних Актів, оскільки скасування документів інших установ, підприємств не є компетенцією загальних судів, останніми розглядаються вимоги щодо незаконності документів.

Outcome: partial