Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

В березні 2020 року заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в розмірі 50934 гривень 29 коп. та стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Волинської області судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18, залишеним без змін постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року та Верховного суду від 31.10.2019 року, задоволено позову заяву [PERSON] до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24.12.2019 року кошти середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць в сумі 15 530, 06 грн. на виконання вищезазначених судових рішень виплачені управлінням [PERSON] 28.03.2019 року, решта суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу виплачена 18.07.2019 року. Таким чином, не підлягає доказуванню та обставина, що [PERSON] наказом виконувача обов`язків голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру [PERSON] від 26.11.2018 року № 139-то звільнено незаконно, оскільки ця обставина встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Оскільки звільнення [PERSON] здійснено з порушенням закону, на [PERSON] , як на особу, за наказом якої проведено звільнення, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області. На підставі викладеного, заступник прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити. Представник Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення по справі в яких просив проводити розгляд справи без його участі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення по справі в яких просив проводити розгляд справи без його участі, вказав, що відсутні підстави для покладення на відповідача матеріальної відповідальності за шкоду. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Савицький А.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що не встановлено фактичних обставин, які б свідчили про наявність у [PERSON] умислу на заподіяння шкоди внаслідок звільнення [PERSON] , просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Раніше надавав письмовий відзив на позовну заяву, Вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача [PERSON] - адвоката Савицького А.О., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2017 року [PERSON] прийнятий на посаду заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області як такий, що визначений переможцем конкурсу. Наказом в.о. голови Держгеокадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру [PERSON] «Про звільнення [PERSON] » №139-то від 26.11.2018, відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Закону України «Про державну службу», п.1 ст.36 КЗпП України останнього звільнено з посади заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області за угодою сторін, на підставі пункту 3 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 статті 36 Кодексу Законів про працю України. Як підставу звільнення зазначено заяву [PERSON] , лист Мінагрополітики від 22.11.2018 №37-25-7/25637. 29.11.2018 Держгеокадастром у Волинській області на підставі наказу Держгеокадастру «Про звільнення [PERSON] » №139-то від 26.11.2018, прийняло наказ № 309-к, яким оголошено наказ Держгеокадастру від 26.11.2016 №139-то «Про звільнення [PERSON] ». Пунктом другим цього наказу визначено, що днем звільнення [PERSON] з посади заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області слід вважати перший день виходу на роботу після тимчасової непрацездатності, оскільки в період з 23,11.2018 року по 30.11.2018 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні (листок непрацездатності серії АДД № 874631 від 30.11.2018 року). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення [PERSON] » та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 29.11.2018 року № 309-к «Про оголошення наказу Держгеокадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення [PERSON] »; поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 04.12.2018 року; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2018 року по 20.03.2019 року в розмірі 50 934, 29 грн.; встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів - при виплаті [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу роботодавцеві слід нарахувати, утримати та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі; рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 15530, 06 грн. допущено до негайного виконання. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 залишено без змін. Постановою Верховного суду від 31.10.2019 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019 року залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18, Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області 28.03.2019 року було сплачено [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 12501, 70 грн., сплачено податок з доходів фізичних осіб утриманий із середнього заробітку [PERSON] у розмірі 2795,41 грн. та військовий збір 232, 95 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 247 від 28.03.2019 року, № 245 від 28.03.2019 року, № 248 від 28.03.2019 року. 18 липня 2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області було сплачено [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 28 500, 41 грн., сплачено податок з доходів фізичних осіб утриманий із середнього заробітку [PERSON] у розмірі 6 372, 76 грн. та військовий збір 531, 06 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 858 від 18.07.2019 року, № 859 від 18.07.2019 року, № 860 від 18.07.2019 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. У статті 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237КЗпП (з 11.04.1992) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Таким чином відповідач [PERSON] як посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника, має покрити шкоду, завдану установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Інших посадових осіб, з вини яких, [PERSON] був незаконно звільнений, відповідач та його представник не вказали, відповідних доказів суду не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не визначено законом. Статтею 121 Конституції України до основних функцій прокуратури віднесено представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокуратура Волинської області неодноразово зверталася до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Головного управління Держгеокадастру у Волинській областіщодо вжиття заходів до захисту інтересів держави та стягненню з [PERSON] шкоди, заподіяної Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області незаконним звільненням працівника, про що суду надані відповідні докази. Докази, на які посилався представник відповідача письмово та в судовому засіданні, суд до уваги не приймає, оскільки із змісту наведених норм випливає, що такі докази не є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову. При вирішенні переданого на розгляд суду спору за позовом, у контексті із заявленими позовними вимогами, доказуванню підлягають обставини щодо можливості стягнення з [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 50934 гривень 29 коп., яка полягає у оплаті Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській областінезаконно звільненому працівникові [PERSON] часу вимушеного прогулу на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18, яке набрало законної сили. Як вбачається з наявних у справі доказів, що наказом в.о. голови Держгеокадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру [PERSON] №139-то від 26.11.2018 року [PERSON] було звільнено з посади заступника начальника - начальника Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2019 року у справі № 1340/6082/18 визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення [PERSON] » та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 29.11.2018 року № 309-к «Про оголошення наказу Держгеокадастру від 26.11.2018 року № 139-то «Про звільнення [PERSON] »; поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з 04.12.2018 року; стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.12.2018 року по 20.03.2019 року в розмірі 50 934, 29 грн.; встановлено такий порядок виконання рішення суду щодо стягнення коштів - при виплаті [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу роботодавцеві слід нарахувати, утримати та перерахувати у відповідні бюджети/фонди передбачені законодавством податки, збори та інші обов`язкові платежі; рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 15530, 06 грн. допущено до негайного виконання. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи сторін,

Outcome: approved