Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.11.2013 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] , в сумі 12475,30 гривень та судові витрати в сумі 2102 гривні, посилаючись на те, що боржник [PERSON] за життя не виконав договірних зобов`язань по кредитному договору, відповідачка є спадкоємницею після смерті [PERSON] , спадщину прийняла, а тому зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 03.02.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 19.02.2021 року відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Порхун О.П. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки померлий [PERSON] жодного кредитного договору не укладав, з Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомлений не був, спадщину після його смерті вона не приймала, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті, і майна, яке можна було б успадкувати, померлий [PERSON] не мав. Крім того, 07.04.2021 року представник відповідача адвокат Порхун О.П. надіслала суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, вважаючи, що термін позовної давності потрібно відраховувати з 26.12.2013 року - дати виникнення поточної заборгованості, у задоволенні якої суд відмовляє, оскільки як вбачається з наданої виписки по рахунку [PERSON] , останньому 02.11.2013 року в день укладення кредитного договору була видана картка № [NUMBER] , якою він постійно користувався, останнє зняття готівки - 01.12.2018 року, останнє поповнення рахунку - 25.04.2019 року, з огляду на що суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом в межах строку позовної давності. 12.03.2021 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що кредитний договір [PERSON] був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем анкети-заяви від 02.11.2013 року, отримання кредитних коштів підтверджується, зокрема, випискою по рахунку боржника [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцем після його смерті, спадщину прийняла фактично, оскільки була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день його смерті, а розмір позовних вимог може бути цілком задоволений за рахунок обсягу спадкового майна - звичайних побутових речей. При цьому у відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача заявив клопотання про направлення запитів до органів державної влади з метою встановлення наявності нерухомого та рухомого майна. Дане клопотання суд відхиляє, оскільки воно не відповідає вимогам ст.ст. 83, 84 ЦПК України - подане поза межами строку, встановленого ст. 83 ЦПК України, при цьому неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від позивача, суду не наведено, а також не надано доказів вжитих особою, яка подає клопотання, заходів для отримання цих доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу відсутні. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 року змінено назву на АТ КБ «ПриватБанк»)» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 13700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит у відповідності до умов договору. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем анкети-заяви від 02.11.2013 року, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві міститься інформація про те, що [PERSON] ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та погодився з ними. На підтвердження укладення кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана [PERSON] (а.с.17), копію довідки про зміну умов кредитування (а.с.16) та виписку по рахунку [PERSON] станом на 06.11.2020 року (а.с.12-15), з яких вбачається, що [PERSON] 02.11.2013 року отримав на картку 13700 гривень кредитних коштів. Протягом дії кредитного договору [PERSON] , передбачені договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту і сплати нарахованих відсотків не виконував, внаслідок чого станом на 18.05.2019 року виникла заборгованість перед банком загальною сумою 12475,30 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за договором (а.с.8-11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області 21.05.2019 року (а.с.58). Спадкоємницею після його смерті є його дочка [PERSON] , [INFO] , яка спадщину прийняла фактично, оскільки була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 269 від 11.03.2021 року, та протягом шестимісячного строку заяви про відмову від прийняття спадщини не заявляла (копія спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 122/2020). Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцем зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта). Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Через нотаріуса АТ КБ «Приватбанк» 23.04.2020 року пред`явило претензію кредитора до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , тобто в строк, визначений ст. 1281 ЦК України, на підставі чого державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 122/2020 (а.с.60,61). Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До спадкоємця боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст.1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Проте матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого відповідач [PERSON] зобов`язана задовольнити вимоги кредитора, оскільки нотаріусом свідоцтва про право на спадщину відповідачу не видано, сама [PERSON] вказує, що майна, яке можна було б успадкувати, померлий [PERSON] не мав, а позивач в свою чергу не довів протилежного - не надав доказів наявності спадкового майна, вартість якого є співмірною із ціною позову. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою позивачу в задоволені позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed