Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Банк свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заяви б/н від 2 жовтня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. В подальшому кредитний ліміт змінювався. Оскільки відповідачем не були виконані належним чином прийняті на себе зобов`язання за договором, станом на 21 грудня 2018 року утворилася заборгованість - 14084грн. 05 коп., а тому просить стягнути на свою користь борг по договору та судовий збір. [PERSON] 27 грудня 2019 року звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви від 2 жовтня 2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що 2 жовтня 2013 року між ним та банком було укладено анкету-заяву. В подальшому банк самостійно в односторонньому порядку без повідомлення встановив за його карткою кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, а потім збільшив його до 2000,00 грн. Зазначив, що анкета не містить відомостей про отримання ним пам`ятки клієнта, яка містить тарифи та умови обслуговування кредиту. В анкеті відсутня інформація про реальну відсоткову ставку, суму наданого кредиту, сукупну вартість кредиту. Крім цього, анкета була підписана позивачем в 17 років без згоди батьків, тобто він на той час мав неповну цивільну дієздатність для укладення такого договору. Тому вказаний договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України. Сторони в судове засідання не з`явилися про місце, день та час розгляду справи сповіщені належним чином. В процесі слухання справи представник позивача підтримав первісний позов, заперечує проти зустрічних позовних вимог. Відповідач не визнає первісний позов, підтримує зустрічну позовну заяву. 02 березня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подав письмовий відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що, підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку. За допомогою встановлення ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку. [PERSON] користувався грошима та частково сплачував заборгованість. З приводу укладення договору з неповнолітнім зазначив, що вже після досягнення клієнтом повноліття 17.10.2014 року було збільшено кредитний ліміт з 0 грн. до 500,00 грн. Просив застосувати строки позовної давності. 2 березня 2020 року [PERSON] подав письмову відповідь на відзив. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Кривцової Г.В. від 7 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 18 квітня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 18 квітня 2019 року відкладено розгляд справи до 04 липня 2019 року за клопотанням представника позивача. Згідно розпорядження №164 та протоколу повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Шелєховій Г.В. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2019 року прийнято заяву до розгляду, призначено розгляд справи на 07 червня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 7 червня 2019 року відкладено розгляд справи до 15 серпня 2019 року за клопотанням відповідача. Згідно з довідкою від 18 липня 2019 року дата 15 серпня 2019 року визначена помилково, дійсна дата - 16 вересня 2019 року. Протокольною ухвалою головуючого від 16 вересня 2019 року відкладено розгляд справи до 19 листопада 2019 року за клопотанням відповідача. Протокольною ухвалою головуючого від 19 листопада 2019 року відкладено розгляд справи до 28 грудня 2019 року у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2019 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву. Протокольною ухвалою головуючого від 28 грудня 2019 року відкладено розгляд справи до 19 лютого 2020 року у зв`язку з прийняттям позовної заяви. Протокольною ухвалою від 19 лютого 2020 року за клопотанням представника позивача відкладено до 3 березня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 3 березня 2020 року відкладено за клопотанням відповідача до 24 березня 2020 року. 24 березня 2020 року відкладено підготовче судове засідання до 13 травня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2020 року призначено справу до судового розгляду на 12 червня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 12 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 10 липня 2020 року за клопотанням представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 10 липня 2020 року відкладено розгляд справи до 27 серпня 2020 року у зв`язку з витребуванням додаткових документів. Протокольною ухвалою головуючого від 27 серпня 2020 року відкладено розгляд справи до 29 жовтня 2020 року визнано явку позивача обов`язковою. 29 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 22 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 22 грудня 2021 року відкладено розгляд справи до 2 лютого 2021 року у зв`язку з витребуванням додаткових документів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 02 жовтня 2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (Т.1 а. с. 11). Банк посилається на те, що відповідач [PERSON] порушив умови договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно наданих позивачем розрахунків станом на 21 грудня 2019 року становить 14084 грн. 05 коп., яка складається з: 2443,96 грн. - тіло кредиту; 4544,21 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5949,02 грн. - нарахована пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 646,86 грн. - штраф (процентна складова) (Т.1 а.с.7-10). Разом з цим, з копії паспорту вбачається, що на момент укладення договору [PERSON] виповнилося лише 17 років, доказів на підтвердження згоди батьків на укладення кредитного договору суду не надано. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Ч.1 ст. 34 ЦК України передбачено, що повна цивільну дієздатність фізична особа досягає у 18 років. За ст. 31, 32 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 14 років має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Крім вищезазначених правочинів, фізична особа у віці від 14 до 18 років має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Згідно ч. 2, 4 ст. 32 ЦК України, неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону. Відповідно до ст. 33 ЦК України, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 222 ЦК України, правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів,), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину без додержання стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в процесі слухання справи встановлено, що на момент укладення договору [PERSON] був неповнолітнім та не володів повною цивільною дієздатністю для укладення кредитного договору. Банком не спростовано та не надано доказів на підтвердження надання батьками позичальника згоди на укладення договору. Вищевикладене свідчить про наявність підстав для визнання кредитного договору, укладеного 2 жовтня 2013 року недійсним. Стосовно вказаної позовної вимоги банк ставить питання про застосування строків позовної давності. Кредитний договір був укладений 2 жовтня 2013 року. Як зазначив, [PERSON] , будучи неповнолітнім, 2 жовтня 2013 року він звернувся до банку з питанням відкриття карткового рахунку для зарахування відповідних грошових коштів для власного користування. Кредитну картку він поповнював та відповідно розраховувався нею. Про укладення кредиту мови не було. Банком не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] було повідомлено про надання кредитної картки, кредитних коштів та їх збільшення в подальшому. Анкета не містить відомостей щодо оформлення на ім`я [PERSON] саме кредитної картки. З наданих банком розрахунків неможливо встановити, що [PERSON] погашав кредитну заборгованість, оскільки на них відображено лише рух коштів на рахунку, що то за кошти та яке їх цільове призначення не зрозуміло. Розмір сум та їх періодичність не свідчать про свідоме погашення банківського кредиту відповідачем. До того ж сам відповідач пояснив, що на картковому рахунку перебували його власні кошти, які особисто ним клалися на рахунок або були здійснені переводи від інших осіб та за період 2014 року ним були здійснені покупки товарів для власних потреб та за власні кошти. Суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи відповідача, що ці суми він вносив на свій поточний рахунок з метою здійснення в подальшому побутових розрахунків та виплат. Банк дане твердження не спростував. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2020 року суд витребовував у АТ КБ «ПриватБанк» детальний розрахунок, в якому необхідно було чітко зазначити суми погашення кредиту [PERSON] за кредитним договором від 2 жовтня 2013 року (з вказівкою на конкретну суму, яку сплачено боржником на погашення заборгованості протягом всього часу користування кредитними коштами). Однак банк витребовувану інформацію не надав. На запит суду були надана виписка по рахунку, з якої взагалі неможливо встановити звідки кошти з`являлися на картці та куди витрачалися. Разом з заявою про зменшення позовних вимог банк надав розрахунок заборгованості, який також не відображає порядок погашення [PERSON] кредитної заборгованості. Таким чином рух коштів на рахунку жодним чином не свідчить про визнання відповідачем умов договору, вжиття заходів для його виконання та обізнаність про наявність заборгованості. Як вбачається з анкети заяви, кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. встановлено 2 жовтня 2013 року, тобто фактично банк видав кредитну картку відповідачу, який був неповнолітнім. Як зазначає відповідач, він не мав наміру укладати кредитний договір, а банк взагалі не мав права на укладення кредитного договору з неповнолітнім. Таким чином, суд приймає до уваги посилання відповідача, що про наявність кредитного договору він дізнався лише після звернення банку до суду. Банком дане твердження не спростоване. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про початок перебігу позовної давності саме з моменту отримання відповідачем копії позовної заяви - 14 лютого 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням (Т.1 а.с. 44). З зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду 27 грудня 2019 року. Таким чином, строки позовної давності ним не пропущені. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви від 2 жовтня 2013 року та задоволення зустрічної позовної заяви. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Оскільки, договір за яким банк просить стягнути заборгованість визнано недійсним, відсутні підстави для задоволення первісного позову, а тому в його задоволенні належить відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. Згідно ст. 141 ЦПК України з АТ «КБ «Приват Банк» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved