Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника Гребенюка О.С. звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.10.2008 року у розмірі 134\~930 грн. 28 коп. та 2102 грн. 00 коп. в повернення судового збору. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписала заяву б/н від 13.10.2008 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві. Відповідач повністю поінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (далі на пункти «Умов та правила надання банківських послуг» позивач посилається як на пункти кредитного договору). 13.10.2008 відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсаотна, 55 деів пільгового періоду». Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встанвлено початковий кредитний ліміт, видано кредитну картку. В подальшому кредитний ліміт збільшився до 3\~700 грн. Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої\~зобов`язання за Договором\~виконав в повному обсязі, є саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 30.06.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 317\~846,38 грн., яка складається з наступного: 3\~550,02 грн. - заборгованість за кредитом 314\~296,36 грн. заборгованість відсотками за користування кредитом Користуючись відсутністю обов`язку вимагати від боржника всієї суми заборгованості просить суд стягнути з [PERSON] лише 134 930,28 грн. заборгованості за кредитним договором від 13.10.2008 року без номера (3\~550,02 грн. - заборгованість за кредитом, 131\~380,26 грн. заборгованість за процентами з 13.10.2008 по 31.01.2019) та 2102,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, до позовної заяви додане клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. Заявлені позивачем процесуальні клопотання ґрунтуються на нормах ЦПК України та підлягають задоволенню. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України\~суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. 13.10.2008 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ. У розд. 5 заяві зазначений розмір кредитного ліміту 2000 грн., базова процентна ставка 3% на місяць, кредитка «Універсальна 55 днів пільгового періоду», вказаний номер картки. Однак, підпис відповідача під вказаними даними відсутній, наявний лише підпис працівника банку. Тому суд не може прийняти до уваги вказане у розд. 5 анкети-заяви (а.с. 10). Також у зазначеній заяві за підписом відповідача наявний пункт про те, що підписавши заяву відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір банківських послуг. У довідці про умови кредитування (а.с. 11) вказані тип карти, пільговий період 55 днів, базова відсоткова ставка 2,5% на місяць. Інших документів щодо отримання спірного кредиту з підписом клієнта позивач не надав. Згідно довідки ПРИВАТБАНК у період з 13.10.2008 по 09.06.2017 [PERSON] отримав чотири картки, строк дії останньої до березня 2021 року (а.с. 9). Як вбачається із розрахунку позивача (а.с.3-7) та виписки за договором станом на 21.07.2020, у відповідача виникла заборгованість в сумі 317\~846,38 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3\~550,02 грн. та заборгованості за відсотками 314\~296,36 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України\~\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048). За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у згаданому випадку - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.10.2008 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов позичальник ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В анкеті-заяві від 08.10.2008 вказана процентна ставка 3% на місяць. Як вказано вище цей пункт заяви не підписаний відповідачем, тому суд не приймає його до уваги. В довідці про умови кредитування від 08.10.2008, яка відпвоідачем підписана, вказана базова процентна ставка 2,5% на місяць. У розрахунку заборгованості за договором б/н від 08.10.2008 року зазначено, що з процентна ставка поточна та прострочена складала 30%, з 01.09.2014 року 34,8%, з 01.04.2015 року склала 43,20% (а.с. 3-7). Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У анкеті-заяві, наданій позивачем, зазначені лише дані про особу позичальника, і у ній не зазначено банківського продукту, який надається позичальнику. Отже, анкета-заява в частині, що підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. При цьому в умовах кредитування вказана процентна ставка 2,5%, що суперечить вказаному в розрахунку заборгованості. Відтак, позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків, пені. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідний правовий висновок наданий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року, справа №342/180/17. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за простроченими відсотками. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, можливим стягнути з відповідача фактично отриману суму грошових коштів у розмірі 3\~550,02 грн. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 13.10.2008 року в сумі 3\~550,02 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту. Частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судовий збір, сплачений позивачем у мінімальному передбаченому законом розмірі, він підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: partial