Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив виселити, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку по [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку в органі, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку, без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.05.2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність житловий будинок, загальною площею 67,40 кв.м, житловою площею 41,30 кв.м, по [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 30.03.2017 р., що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Верба В. М. та зареєстрований у державному реєстрі під номером 838. Після отримання права власності на вказану нерухомість позивач намагався отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому відповідачів, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення із зазначеного вище будинку. На виконання положення ч. 1\~ст. 109 ЖК УРСР\~позивачем було направлено відповідачам письмову претензію про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останніми законні вимоги позивача були проігноровані та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не зявились повторно, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, від них також не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, ними не поданий відзив. Суд вважає, що відповідачі не зявились у судове засідання без поважних причин. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 96356475 від 05.09.2017 р. житловий будинок за адресою [ADDRESS] , який набув у власність 23.11.2006 р. відповідач [PERSON] належить ПАТ КБ «Приватбанк», який набув у власність вказане нерухоме майно в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 12.04.2018 р. позивачем була підготовлена претензія відповідачам з вимогою протягом тридцяти днів з моменту її отримання добровільно звільнити приміщення по [ADDRESS] із одночасним зняттям з реєстраційного обліку, яка направлена відповідачам згідно з реєстром згрупованих поштових відправлень та чеками від 03.05.2018 р., 11,05.2018 р. Проте вимоги банку щодо звільнення відповідачами житла, зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідачами задоволені не були. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, зазначено, що виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст.\~109\~ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до ч. 3 ст.\~109\~ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців підлягають застосуванню положенняст.40Закону\~України «Про\~іпотеку» таст.109 ЖК УРСР. Судове рішення про виселення, яке набрало законної сили, на підставі ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Разом з тим, при прийнятті рішення суд звертає увагу на наступне. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05.07.2011 р. по справі № 2-694/2011 (суддя Заславець Н. В.) звернено стягнення на згаданий вище предмет іпотеки та виселено [PERSON] із вказаного будинку. Рішення набрало законної сили 16.07.2011 р. За даним рішенням суду постановою державного виконавця від 28.05.2012 р. відкрите виконавче провадження про виселення [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS] . Виконавче провадження про виселення [PERSON] із вказаного житлового будинку закінчено з підстав фактичного виконання рішення в частині виселення [PERSON] (постанова державного виконавця від 26.06.2012 р.). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Враховуючи, що наявне рішення суду про виселення відповідача [PERSON] із згаданого житлового приміщення, ухвалене судом у справі між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили та фактично виконано, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог про виселення [PERSON] [PERSON] до уваги зазначені обставини, позов підлягає задоволенню частково. Також з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача на підставі ст.141\~ЦПК України необхідно стягнути врівних частинах сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2400 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: partial