Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, посилаючись на те, що він на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку є власником квартири [ADDRESS] У даному житловому будинку, в квартирі під № 10 проживає відповідач, яка самовільно пробила отвір до підвалу у фундаменті будинку, влаштувавши окремий вхід до підвального приміщення яке знаходиться під квартирою позивача, чим порушила не лише Державні будівельні норми, а й здійснила самовільну перебудову у підвалі, закривши доступ до інженерних мереж, чим перешкоджає позивачу в користуванні належною йому квартирою, оскільки не дозволяє йому мати вільний доступ до системо водопостачання та водовідведення до його квартири. В зв'язку з чим вимушений звернутися до суду, який проситьусунути перешкоди в користуванні підвалом багатоквартирного будинку [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] замурувати самовільно пробитий нею отвір до підвалу у фундаменті будинку; закрити влаштований [PERSON] окремий вхід до підвального приміщення, яке знаходиться під квартирою № 5, яка належить [PERSON]; відновити існуючий до здійснення перебудови стан підвалу житлового будинку [ADDRESS] 16 червня 2016 року позивач [PERSON] надіслав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд винести рішення, яким зобов'язати сектор державної реєстрації Томашпільської районної державної адміністрації виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав і обмежень щодо квартири [ADDRESS] в графі «опис об'єкта нерухомого майна» запис «частини підвалу» та усунути перешкоди в користуванні підвалом багатоквартирного будинку [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] замурувати самовільно пробитий нею отвір до підвалу у фундаменті будинку; закрити влаштований [PERSON] окремий вхід до підвального приміщення, яке знаходиться під квартирою № 5, яка належить [PERSON]; відновити існуючий до здійснення перебудови стан підвалу житлового будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Семко В.М., позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] вважає, що правомірно володіє підвальними приміщеннями, на що є відповідні документи. Представник сектора державної реєстрації Томашпільської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо зобов'язання сектора державної реєстрації Томашпільської РДА виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень запис «частини підвалу», оскільки державним реєстратором під час реєстрації права власності, не вказано належну [PERSON] частку підвального приміщення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працює інженером-інвентаризатором в КП «Могилів-Подільському МБТІ» та виготовляла технічну документації на квартиру [PERSON] В 2002 році було проведено приватизацію даної квартири. Свідоцтво про право власності на квартиру було видане на підставі довідки про склад сім'ї та розпорядження органу приватизації. Зазначила, що в свідоцтві про право власності підвальне приміщення не вказувалося, а зазначалася лише житлова площа квартири, а всі відомості в технічний паспорт вносилися зі слів власників квартир після проведення всіх необхідних вимірювальних робіт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що від будівельної організації «СПМ-687» він отримав у користування квартиру [ADDRESS] яка в подальшому була ним приватизована. В даному житловому будинку знаходиться 18 квартир. Між власниками даних квартир було досягнуто усної домовленості, згідно якої жителі першого під'їзду користуються однією чатиною підвалу, а жителі друго під'їзду - іншою. У відведеній йому чатині підвалу ним завласні кошти було проведенно необхідні роботи по обладнанню даного підвалу, а саме встановлено двері, стелажі, замуровано технічне вікно. Даним підвальним приміщенням він користувався до 2008 року поки не продав квартиру [PERSON], а належну йому частину підвалу передав у користування позивачу. Ще за часів його проживання в даному будинку, [PERSON] вибивши вікно, яке він замурував, часто проникала до його підвалу. В подальшому, після продажу квартири позивачу, [PERSON] самовільно захопила частину підвалу, яка колись належала йому, вибила замуроване вікно та заварила двері. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 2008 року посвідченого державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори, належить квартира під [ADDRESS] Дана обставина підтверджується також копією витягу про реєстрацією права власності на нерухоме майно № 19787949 від 05 серпня 2008 року (а.с. 6). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 37771157 від 20 травня 2015 року серії [NUMBER] [PERSON] на підставі приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] Квартира складається з трьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору, вбиральні, вбудованої шафи, балкону, лоджії, 1/9 хліва літ. «Б» та частини підвалу (а.с.43). [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вказаної квартири, яким належить по 1/3 частини квартири (а.с. 43-44).Участь у судовому засіданні в якості відповідачів вказані особи не приймали. Як вбачається з копії технічного паспорта на вищезазначену квартиру [PERSON] [PERSON] та [PERSON] належить частина підвалу площею 14,40 м?; 8,90 м? та 12,0 м? (а.с. 48). Крім того, судом було оглянуто інвентаризаційну справу на домоволодіння [ADDRESS], з якої вбачається що будинок має 18 квартир. В довідці Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 205 від 04 березня 2016 року зазначено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] знаходиться у користуванні всіх жителів зазначеного будинку. У комунальній власноті Вапнярської селищної ради даний житловий будинок не перебуває та у власність жителям будинку селищною радою не передавався (а.с.8). З огляду на ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. На підставі ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. У Рішенні Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року№ 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п.1.1). Статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні шахти та інші технічніприміщення). Таким чином, допоміжні приміщення підвалу, площею 14,40 м?; 8,90 м? та 12,0 м? в житловому будинку [ADDRESS] є спільною сумісною власністю мешканців зазначеного будинку, а тому такі приміщення не можуть бути приватизовані кимось окремо із власників квартир. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і впорядку, встановлених законом. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже враховуючи те, що окрема приватизація підвальних приміщень в багатоквартирних будинках заборонена нормами закону та порушує права одного із співвласниківжитловому будинку [ADDRESS], а саме [PERSON], суд вважає, що запис в графі «опис об'єкта нерухомого майна» запис «частини підвалу» слід виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав і обмежень щодо квартири [ADDRESS]. Як вбачається із Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», функцією внесення відомостей про набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, наділений сектора державної реєстрації Томашпільської районної державної адміністрації. Крім того, 16 грудня 2015 року жителі багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] звернулися до селищного голови смт Вапнярки з колективною скаргою з проханням вжити заходів, щодо [PERSON], яка самовільно та незаконно зайняла частину підвалу, яким користувався житель даного будинку, без відповідного дозволу розбила частину фундаменту будинку, здійснила забудову у підвалі тим самим закривши доступ до інженерних мереж (а.с. 18). Згідно акту № 7, складеного 16 грудня 2015 року в складі: депутата Вапнярської селищної ради [PERSON], заступника голови з виконавчих органів ради [PERSON], спеціаліста КП «Могилів-Подільського МБТІ» [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] встановлено, що дійсно має місце той факт, що жителька триповерхового багатоквартирного житлового будинку [PERSON] самовільно влаштувала окремий вхід у підвальне приміщення та пробила отвір у фундаменті будинку. Дозвільних документів на проведення будівельних робіт не представила, до підвального приміщення членів комісії не допустила. Зі слів жителів будинку через підвальне приміщення проходять інженерні мережі (а.с. 7). Головою Вапнярської селищної ради [PERSON] 4 березня 2016 року було надіслано повідомлення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, в якому зазначено, що жителька квартири № 10 багатоквартирного житлового будинку, розташованого, по [ADDRESS] [PERSON] самовільно пробила отвір до підвалу у фундаменті будинку, влаштувала окремий вхід до підвального приміщення, здійснила самовільну перебудову у підвалі, чим порушила Державні будівельні норми, закрила доступ до інженерних мереж, що загрожує безпеці житлового будинку. На вимоги Вапнярської селищної ради щодо усунення порушень не реагує (а.с.9). Згідно довідки № 04 від 07 квітня 2016 року, виданої відділом містобудування та архітектури Томашпільської райдержадміністрації, дозволу на пробиття дверного прорізу в цокольному поверсі багатоповерхівки [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS] не надавав і не було це питання погоджено з відповідними службами (а.с. 91). У відповідності до вимог, передбачених ч.1 та ч.4 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. За змістом п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Пунктами 5 та 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» № 6 від 30.03.2012року встановлено, що відповідно до вимогстатті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Отже судом встановлено, що права позивача [PERSON], як співвласника вищезазначеного житлового будинку порушені здійсненням реконструкції підвального приміщення, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав. За таких обставин, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні підвалом шляхом зобовзянна [PERSON] замурувати самовільно пробитий нею отвір до підвалу у фундаменті будинку; закрити влаштований нею окремий вхід до підвального приміщення та відновити існуючий до здійснення перебудови стан підвалу житлового будинку, оскільки підвальне приміщення було реконструйоване саме відповідачем [PERSON] шляхом пробиття отвору у фундаменті будинку та влаштування окремого входу до підвалу, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується самою [PERSON] Доказів отримання нею відповідно до вимог ст. 369 ЦК України дозволу на реконструкцію підвалу у спірному будинку від власників інших квартир суду надано не було. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано упункті 2 частини третьої статті 79,статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правовоу допомогу» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивачем [PERSON] під час розгляду справи було понесено судові витрати, які складаютья з 1102,40 грн судового збору та 5800 грн - занадання правової допомоги. Так, згідно поданого представником відповідача розрахунку витрат на правову допомогу, станом на 19 жовтня 2016 року адвокатом Семком В.М при надані правової допомоги [PERSON] затрачено 10 годин часу. Провівши відповіді розрахунки, суд вважає, що витрати понесені позивачем на правову допомогу частково обґрунтовані, а саме, у розмірі 4060 грн. Враховуючи наведене, з урахуванням ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати при подачі позовної заяви до суду у розмі 1102,40 грн судового збору та 4060 грн за надання правової допомоги, а всього 5162,40 грн.

Outcome: approved