Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 20.09.2010 року укладено кредитний договір № HEH0AD40309502, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 38294,87 грн. на термін дії до 18.09.2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором № HEH0AD40309502 між АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки з [PERSON] . Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 25.11.2019 року заборгованість за договором становить 77396,51 грн., та складається з заборгованості за кредитом - 35713,37 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 10616,31 грн., заборгованості за комісією - 2592,17 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором - 28474,66 грн. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання перед банком не виконує, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та остаточно просив стягнути на свою користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] загальну суму заборгованості в сумі 77396,51 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 35713,37 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 10616,31 грн., заборгованості за комісією - 2592,17 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором - 28474,66 грн. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, надав відповідь на відзив. Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала відзив на позовну заяву, у відповідності до якого просила відмовити у задоволенні позовної заяви та застосувати позовну давність. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основіКонституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 20.09.2010 року укладено кредитний договір № HEH0AD40309502, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 38294,87 грн. на термін дії до 18.09.2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором № HEH0AD40309502 між АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки з [PERSON] . Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 25.11.2019 року заборгованість за договором становить 77396,51 грн., та складається з заборгованості за кредитом - 35713,37 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 10616,31 грн., заборгованості за комісією - 2592,17 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором - 28474,66 грн. З рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08.11.2013 року вбачається, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного 20 вересня 2010 року кредитного договору № НЕН0АD40309502, отримав від банка кредит у розмірі 34400,00 грн. зі сплатою річних за користування кредитом (а.с. 48). За вищевказаним договором, в забезпечення виконання позичальником грошових зобов`язань (пп. 7.1.1., 7.1.5 Договору) щодо повернення основної суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород та неустойки, відшкодування витрат та збитків, відповідачем [PERSON] було передано в заставу легковий автомобіль «Chery Amulet» (2007 року випуску, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ), оцінений сторонами на дату підписання Договору в 43000,00 грн. У червні 2013 року по договору виникла заборгованість, у зв`язку з чим банк звернувся до Каховського міськрайонного суду із позовом про вилучення, передачу в заклад Банку предмету заставу - автомобіля «Chery» модель «Amulet А 15» та звернення стягнення на нього шляхом продажу Банком. Рішенням Каховського міськрайонного суду від 08.11.2013 року справа №658/3099/13-ц позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави було задоволено. Факт вилучення автомобілю не оспорюється позивачем. За положенням статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Звернення стягнення на предмет застави повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 р. по справі №6-224цс17. Згідно ст. 19, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 589, ч. 1 ст. 590 ЦК України). Відповідно до умов кредитно-заставного договору (Розділ 13), звернення стягнення та реалізація предмета застави здійснюється шляхом безпосереднього продажу предмета застави із укладенням заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. До матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, чи було реалізовано автомобіль, чи було вжито позивачем будь яких заходів з реалізації. Де знаходився автомобіль з 2013 року відповідачу не відомо, позивачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним не було отримано ніяких коштів від продажу заставленого майна. Доказів існування непогашеної заборгованості за кредитним договором в сумі 43207,54 грн. позивачем не надано. Враховуючи рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08.11.2013 року, строк виконання зобов`язань за кредитно-заставним договором № HEH0AD40309502 від 20.09.2010 року у повному обсязі настав 09 липня 2013 року, саме з цього терміну й розпочався перебіг як загального та і спеціального строку позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), враховуючи рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08.11.2013 року, перебіг позовної давності по позовним вимогам, які є предметом даного спору розпочався 09 липня 2013 року, а сплив 09 липня 2016 року по вимогам щодо стягнення боргу за тілом кредиту, відсотками та комісією і відповідно 09 липня 2014 року щодо позовних вимог про стягнення пені. П.14.11 спірного договору передбачено збільшення позовної давності щодо всіх вимог до 5 років. Враховуючи умови договору строк позовної давності сплив 09 липня 2018 року. Позивач звернувся з позовом 15 січня 2020 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд вважає, що Банк пропустив строк на звернення до суду з позовними вимогами, а тому приходить до висновку про відмову у позові АТ КБ «Приватбанк» , оскільки сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed