Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

АТ КБ «ПриватБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї станом на 10.09.2018 року заборгованості - 18802,15 грн., в тому числі: 1100,71 грн. - тіло кредиту, 9128,70 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7201,21грн. - нараховано пені та 871.53 грн. штрафів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, отримавши згідно договору №б/н від 23.08.2012 року кредит в розмірі 8163,02 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, свої кредитні зобов'язання виконує неналежним чином, що спричинило до виникнення зазначеного вище боргу. ПАТ КБ «ПриватБАНК» своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалося, в поданій заяві просить розглядати справу без їх представника; не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Подала до суду заяву, у якій просить врахувати, що вона не ухилялась від взятих на себе зобовязань, позов визнає та просить зменшити розмір пені по кредиту в звязку із скрутним матеріальним становищем, відсутності роботи на даний момент та наявності на утриманні малолітньої дитини. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526,530,610,611,625,1049,1050,1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що згідно умов договору про надання банківських послуг (анкета-заява клієнта про приєднання, Умови і правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), укладеного 23.08.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБАНК» та [PERSON], банк надав відповідачу кредит на платіжну картку «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8163,02 грн., з базовою процентною ставкою за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач повинна була щомісячно погашати кредит, проценти за його користуванням та комісії згідно тарифів банку. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, то з огляду на приписи ст.ст.207,634,639,642 ЦК України письмова форма даного правочину дотримана. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] свої договірні зобов'язання виконувала неналежним чином: тіло кредиту, проценти за користування кредитними ресурсами та комісійні платежі у відповідності до умов договору нею сплачувалися нерегулярно, у зв'язку з чим, їй установою банку нараховувалися штрафні санкції. Заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБАНК» станом на 10.09.2018 року складає 18802,15 грн., в тому числі: 1100,71 грн. - тіло кредиту, 9128,70 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 7201,21грн. - нараховано пені та 871.53 грн. штрафів, що підтверджується наявними в справі банківськими розрахунково-платіжними документами, які є належними та допустимими доказами по справі. [PERSON] всупереч положеннямст.81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов'язань. Проте, у своїй заяві, поданій до суду вона фактично визнала позовні вимоги щодо заборгованості по тілу кредиту та нарахованих процентах. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17 відповідно дост.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з аналізу п.2.1.1.7.6, п.2.1.1.12.6.1 кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), в ньому в порушення вимогст.61Конституції України передбачено сплату пені в процентному відношенні при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту чи процентів, а також штраф при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж 30 днів, тобто фактично за одне і те ж порушення передбачено подвійну відповідальність одного виду (цивільно-правову) у виді як пені, нарахування якої передбачено ч.3 ст.549 ЦК України, так і штрафу, визначення розміру якого сторони передбачили в твердій грошовій сумі та у відсотковій складовій. Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБАНК» про стягнення штрафів в сумі 1371,53 грн. (500,00 грн. - фіксована частина, 871,53 грн. - процентна складова) слід відмовити. Щодо стягнення нарахованої пені суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Разом з тим згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Суд враховує, що відповідачка має на утриманні малолітню дитину. Доходи відповідачки, постійні доходи відсутні оскільки відповідачка є безробітною. Судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту у відповідачки становить 1100,71 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 9128,70 грн. Розмір нарахованої пені в сумі 7201,21 грн. значно перевищує розмір збитків, з урахуванням відсутності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання, і становить більше ніж 50% від заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені, з урахуванням майнового стану сімї відповідачки, з 7201,21 грн. до 3600,60 грн.: із заяви відповідача убачається, що вона фактично визнали основний борг за кредитним договором та нарахованих відсотках, однак матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості, в тому числі і неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом і стягнення всієї нарахованої суми пені буде надмірним майновим тягарем не лише для відповідачки, але і для членів її сімї малолітньої дитини. Частиною другою статті 616 ЦК України визначено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення. При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Конституційний суд України у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Враховуючи положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо балансу договірних прав та відносин, суд дійшов висновку, що розмір пені у сумі 3600,60 грн. є таким, що відповідає загальним засадам цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи зазначені обставини справи, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБАНК» до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими і підлягають частковому задоволенню: у сумі тіла кредиту, нарахованих відсотків, зменшеної суми пені та за винятком сум нарахованих штрафів. Стягненню з відповідача підлягає сплачений позивачем судовий збір у сумі 1762 грн., який є мінімальним розміром, визначеним Законом України «Про судовий збір для юридичних осіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial