Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТКБ «Приватбанк») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 02 червня 2010 року АТ КБ «Приватбанк» уклало із [PERSON] кредитний договір, за умовами якого відповідачці був відкритий кредитний рахунок та встановлено початковий ліміт, який у подальшому збільшений до 15 000 грн., а відповідач зобов`язалася сплачувати кредит та відсотки в розмірі встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/, з розрахунку 365 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Договору. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на 03 листопада 2020 року за нею створилася заборгованість на суму 17189 грн. 83 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 13662 грн. 30 коп. та заборгованості за простроченими відсотками - 3527 грн. 53 коп., яку банк просив стягнути з відповідачки на його користь, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Кіріченко В.М. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи просив провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 січня 2021 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] будучі належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання без поважних причин не з`явилася, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, слід зазначити про наступне. Судом встановлено, що 02.06.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку». В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з підписом клієнта [PERSON] від 02.06.2010 року містяться її анкетні дані. Умови кредитування відповідачем підписані 24.06.2010 року про що свідчить довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» Відповідно до частин 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У статті 634 ЦК України договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19). Отже, ураховуючи те, що відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, то між останньою та позивачем укладено договір про приєднання. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено судом, в період дії Договору, відповідачка [PERSON] не дотрималася умов його виконання та станом на 03 листопада 2020 року згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем за останньою створилася заборгованість на загальну суму 17189 грн. 83 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 13662 грн. 30 коп. та заборгованості за простроченими відсотками - 3527 грн. 53 коп. Відповідно до частини першої ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконня або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На день розгляду справи з боку відповідачки не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині погашення заборгованості по кредитному договору, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача у розмірі 2102 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved