Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» 18 травня 2020 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом до [PERSON] ,\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ПриватКомплект» у\~якому просить\~стягнути солідарно\~з відповідачів\~на користь\~позивача суму боргу у розмірі 71 640,68 грн, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 2102 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 12.05.2008 між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №DNHDGL0000000007, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 44472,83 доларів США на строк до 12.05.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 44472,83 доларів США. 06.03.2015 було укладено додаткову угоду до кредитного договору відповідно до якої заборгованість за вказаним договором становила 16382,34 доларів США. Валюта кредиту була замінена з долару США на гривню за курсом 13,00 грн. за один долар США. В зв`язку з чим заборгованість позичальника на дату укладення Додаткової угоди становила 212970,42 грн. Водночас відповідачем свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором виконуються не належним чином, в зв`язку з чим станом на 27.02.2020 заборгованість за кредитом (тілом кредиту) становить 58\~535,20 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 1,64 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання становить 13103,84 грн. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ПриватКомплект» було\~укладено договір\~поруки. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати по справі. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він зазначив що підтримує позовні вимоги та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслали, про причини неявки не повідомили. Про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу відповідача, а також шляхом надання оголошення на сайті «Судова влада». Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,\~стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNHDGL0000000007 від 12.05.2008 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 44472,83 доларів США, на строк до 12.05.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Також, 12.05.2008 в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ПриватКомплект» було укладено договір поруки. У відповідності до положення ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності із ч. 2,3 ст.\~549\~ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. У зв`язку із тим, що відповідачі належним чином не виконали своїх зобов`язань станом на 27.02.2020 у них виникла заборгованість перед позивачем за кредитом (тілом кредиту) становить 58\~535,20 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 1,64 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання становить 13103,84 грн. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду по 1051 грн. з кожного. На підставі наведеного та

Outcome: approved