Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 06 липня 2017 року між TOB «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано: -заяву №7201934150 на отримання кредиту від TOB «ФК «ЦФР»; -паспорт кредиту від TOB «ФК «ЦФР» №1934150; -заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що разом становлять кредитний договір №7201934150 (п.2 Заяви №7201934150 від 06.07.2017р.). Відповідно до кредитного договору №7201934150 від 06 липня 2017 року предметом кредитного договору є надання позичальнику на споживчі потреби грошових коштів в сумі 20735, 00 грн. на строк користування 24 місяці зі сплатою 12% річних, а також щомісячних відсотків в розмірі 2,50% від суми кредиту. Кредит надавався безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору (п.4 паспорта кредиту). Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами, примірник заяви і паспорта кредиту отримав; умови отримання кредитів погодився отримати шляхом роздрукування з веб\-сайту. Позичальник зобов?язався виконувати кредитний договір і регулярно ознайомлюватися з його змінами на веб-сайті (п.2 заяви №7201934150 від 06.07.2017р.). Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі (п.4.), отже кредитодавець, свої обов?язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Як наслідок, станом на 27.12.2019р. заборгованість позичальника за кредитним договором № 7201934150 від 06 липня 2017 року становить 54113 грн. 11 коп., в т.ч.: -заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 19468 грн. 54 коп.; -заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 5580 грн. 17 коп.; -заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 13477 грн. 88 коп.; -сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 11386 грн. 52 коп.; -сума нарахованої неустойки - 4200 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками (надаються в додатку). Таким чином, позичальником було грубо порушено умови кредитного договору №7201934150 від 06.07.2017р., зокрема п.п.4-7. Кредитного договору, а також норми чинного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за Кредитним договором, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (п.7 паспорта кредиту). У разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення (понад 90 днів), сплачує неустойку у розмірі 350 грн. 00 коп. (п.7 паспорта кредиту). У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 59143 грн. 46 коп., судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп. З метою перевірки місця реєстрації боржника [PERSON] до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Черкаській області було подано запит, на який було повідомлено, що [PERSON] померла. Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до умов договору факторингу б/н від 29.07.2020р. та у відповідності до ст.512 ЦК України товариство з обмеженою відповідальності Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками акціонерного товариства «Таскомбанк», у тому числі і до [PERSON] . Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року у справі було замінено позивача АТ «Таскомбанк» на ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та залучено до участі у справі в якості відповідачів [PERSON] та [PERSON] . 26 січня 2021 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] на позовну заяву надійшов відзив, в якому вони не заперечують, що [PERSON] брала кредит в сумі 20735 грн. 00 коп., але при цьому визнають позовні вимоги частково, а саме в сумі 19467 грн. 65 коп., яка вказана у позовній заяві, посилаючись на те, що до позовної заяви долучено заяву на отримання кредиту та інших послуг і паспорт кредиту, які не можуть розцінюватися як стандартна форма, що встановлена до укладеного з [PERSON] кредитного договору, тобто їх не можна вважати складовою кредитного договору. Крім того, вказали, що відповідно до порядку повернення кредиту [PERSON] зобов?язана була до 07 серпня 2017 року внести на рахунок банку кошти в сумі 1494 грн. 59 коп., з яких: тіло кредиту - 761 грн. 94 коп., річні проценти - 214 грн. 27 коп., щомісячні проценти - 518 грн. 38 коп. Відповідно до доданих до відзиву квитанцій від 03 серпня 2017 року [PERSON] було сплачено кредитору 2000 грн. 00 ко., з яких 732 грн. 65 коп. сплачено проценти, а 1267 грн. 35 коп. тіло кредиту, а тому відповідачі визнають тільки суму 19467 грн. 65 коп. (20735 грн. 00 коп. - 1267 грн. 35 коп.). 17 лютого 2021 року позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить уточнити позовні вимоги попереднього кредитора АТ «Таскомбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом (по тілу) - в розмірі 19468 грн. 54 коп.; заборгованості за відсотками - 5580 грн. 17 коп.; заборгованості за комісією - 13477 грн. 88 коп.; заборгованості за пенею - 20616 грн. 87 коп. станом на момент укладання договору факторингу б/н від 29.07.2020р. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився. При цьому до суду надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також підтримав позовні вимоги та не заперечував проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явися по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки не повідомили. Ч.2 ст.275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ч.1 ст.120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. На підставі ч.ч.1,2 ст.121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки у судове засідання відповідачів, а тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 06 липня 2017 року між TOB «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] були підписані: -заява №7201934150 на отримання кредиту від TOB «ФК «ЦФР»; -паспорт кредиту від TOB «ФК «ЦФР» №1934150; -заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», що разом становлять кредитний договір №7201934150 (п.2 заяви №7201934150 від 06.07.2017р.). Відповідно до кредитного договору №7201934150 від 06 липня 2017 року предметом кредитного договору є надання [PERSON] на споживчі потреби грошових коштів в сумі 20735 грн. 00 коп. на строк користування 24 місяці зі сплатою 12% річних, щомісячних відсотків в розмірі 2,50% від суми кредиту, а також початковий процент 4,50 від суми кредиту - 675 грн. 00 коп. [PERSON] ознайомилася з умовами кредитного договору до його укладення і погодилася з усіма його умовами, примірник заяви і паспорта кредиту отримала; умови отримання кредиту погодилася отримати шляхом роздрукування з веб\-сайту та зобов?язалася виконувати кредитний договір і регулярно ознайомлюватися з його змінами на веб-сайті (п.2 заяви №7201934150 від 06.07.2017р.). Кредит [PERSON] було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі (п.4.), отже кредитодавець, свої обов?язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за кредитним договором, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (п.7 паспорта кредиту). У відповідності до п.7 паспорта кредиту у разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором, позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення (понад 90 днів), сплачує неустойку у розмірі 350 грн. 00 коп. У позовній заяві позивач вказав, що [PERSON] свої зобов?язання перед банком не виконала і порушила умови кредитного договору №7201934150 від 06.07.2017р. (зокрема п.п.4-7.), що стало наслідком виникнення заборгованості, яка станом на 27.12.2019р. становить 54113 грн. 11 коп., в т.ч.: -заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 19468 грн. 54 коп.; -заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 5580 грн. 17 коп.; -заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 13477 грн. 88 коп.; -сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 11386 грн. 52 коп.; -сума нарахованої неустойки - 4200 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками (надаються в додатку). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договір в силу приписів ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положенням ст.1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до умов договору факторингу б/н від 29.07.2020р. та у відповідності до ст.512 ЦК України товариство з обмеженою відповідальності Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками акціонерного товариства «Таскомбанк», у тому числі і до [PERSON] . Ч.1 ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. З копії актового запису про смерть №141 від 17.08.2017р. вбачається, що [PERSON] [INFO] померла. З листа-повідомлення приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області №538 від 0.10.2020р. вбачається, що після смерті [PERSON] [INFO] в спадковому реєстрі за №61577343 була заведена спадкова справа №213/2017 року. Спадкоємці, які звернулися до нотаріуса з відповідними заявами в установлений законом строк є: дочка [PERSON] та внук [PERSON] . Ч.1 ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України. У такому разі виникають підстави для дослідження складових частин суми заборгованості, що заявлена кредитором, зокрема: тіло кредиту, відсотки за користування коштами, штрафні санкції. У відповідності до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.32 Постанови від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» дійшов висновку, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З наданого первісним позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №7201934150 від 06.07.2017р. укладеному з позичальником [PERSON] станом на 27.12.2019р., вбачається, що станом на 07.08.2017р. [PERSON] було сплачено відсотки за користування кредитом у сумі 215 грн. 16 коп. та 1266 грн. 46 коп. основного боргу, в результаті чого залишок заборгованості за вказаним кредитним договором становив 19468 грн. 54 коп. Отже, [PERSON] за свого життя зобов?язання за кредитним договором виконувала належним чином, а заборгованість по відсотках і пені виникла в силу незалежних від неї обставин. З урахуванням того, що [PERSON] померла [INFO] , а також норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з її спадкоємців [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором лише у тому розмірі, яка була нарахована [PERSON] за її життя, тобто в сумі 19467 грн. 65 коп. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши та оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальності Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №7201934150 від 06 липня 2017 року підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером №623291952 від 10.06.2020р. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судовий збір, сплачений за мінімальною ставкою, з урахуванням заявленого розміру стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає стягнення вся сума, сплаченого судового збору, тобто 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial