Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

В березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., про стягнення грошової суми в розмірі 9 150,22 грн. Позов мотивований тим, що 16.05.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. було видано виконавчий напис № 3981 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р., укладеним між позивачкою та акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач, в розмірі 31581,35 грн. 11.07.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л. в рамках виконавчого провадження № 56668954 щодо виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку було направлено за місцем роботи позивачки - до Міністерства освіти і науки України. Позивачка зазначає, що в рамках зазначеного вище виконавчого провадження на виконання виконавчого напису № 3981 від 16.05.2018 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., станом на 08.11.2018 р. з її заробітної плати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. було відраховано 9150,22 грн. на користь відповідача, а також 2901,43 грн. витрат на проведення виконавчих дій на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л., що підтверджується довідкою Управління бухгалтерського обліку та звітності Міністерства освіти і науки України № 11/34-119 від 08.11.2018 р. Позивачка вважає, що грошові кошти в сумі 9150,22 грн. є майном, яке відповідач утримує без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2019 р. (справа № 758/11680/18) виконавчий напис № 3981 від 16.05.2018 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., було визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначеним рішенням судом, серед іншого, було встановлено, що Позивачкою станом на 30.10.2014 р. було сплачено за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. 30648,98 грн., в той час як по дебету рахунку нараховано 27308,75 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам з 01.12.2013 р. по 30.10.2014 р. Також судом в основу ухваленого рішення було покладено факт дострокового та у повному обсязі виконання позивачкою зобов`язань щодо повернення кредиту за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р., встановлений постановою Житомирського апеляційного суду від 14.05.2019 р. (справа № 278/177/19). На думку позивачки, відповідач зобов`язаний повернути їй грошові кошти в сумі 9150,22 грн. як майно, яке відповідач утримує у себе без достатньої правової підстави, оскільки підстава, на якій ним було набуто вказані грошові кошти, станом на момент звернення до суду із позовом відпала з огляду на дострокове і в повному обсязі виконання позивачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2020 р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До початку судового засідання від представника позивача - адвоката Буліменка Є. В. надійшла заява, в якій він зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила винести рішення згідно чинного законодавства. Судом, виходячи з положень ст. ст. 223,280 ЦПК України було проведено заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 13.11.2013 р. між позивачкою та акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» було укладено кредитний договір та договір страхування (оферти) № GP-5423764, відповідно до якого Банк надав позивачці кредит на суму 29999,11 грн., в т. ч. на загальні споживчі цілі - 26223,00 грн., на оплату договору страхування - 3776,11 грн., з процентною ставкою у розмірі 16 % річних та строком кредиту та договору страхування 36 місяців (з 13.11.2013 р. по 13.11.2016 р.). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 19.07.2016 р. юридичну особу акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» було припинено (дата запису: 19.07.2016, номер запису: 10671120024014532). Правонаступником публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» є відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. 16.05.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. було видано виконавчий напис № 3981 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. в розмірі 31581,35 грн. 11.07.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л. в рамках виконавчого провадження № 56668954 щодо виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку було направлено за місцем роботи позивачки - до Міністерства освіти і науки України. В рамках зазначеного вище виконавчого провадження на виконання виконавчого напису № 3981 від 16.05.2018 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., станом на 08.11.2018 р. з її заробітної плати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. було відраховано 9150,22 грн. на користь відповідача, а також 2901,43 грн. витрат на проведення виконавчих дій на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л., що підтверджується довідкою Управління бухгалтерського обліку та звітності Міністерства освіти і науки України № 11/34-119 від 08.11.2018 р. Постановою Житомирського апеляційного суду від 14.05.2019 р. (справа № 278/177/19) скасовано рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11.03.2019 р., яким задоволено позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. у сумі 59861,74 грн., яка складається з: 9772,53 грн. заборгованості за кредитом, 1138,92 грн. заборгованості за відсотками, 11519,68 грн. заборгованості за комісією, 37430,61 заборгованості за штрафними санкціями та 1762 грн. судового збору. Ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначеною вище постановою Житомирського апеляційного суду було встановлено, що [PERSON] достроково та у повному обсязі у період з 13.12.2013 р. по 08.09.2014 р. виконала зобов`язання за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. (26223 грн. + 389096 грн. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.06.2019 р. у справі № 758/11680/18 за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л., виконавчий напис № 3981 від 16.05.2018 р. про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 31581,35 грн., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначеним рішенням судом, серед іншого, було встановлено, що позивачкою станом на 30.10.2014 р. було сплачено за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. 30648,98 грн., в той час як по дебету рахунку нараховано 27308,75 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам з 01.12.2013 р. по 30.10.2014 р. Також судом в основу ухваленого рішення було покладено обставину щодо дострокового та у повному обсязі виконання позивачкою зобов`язання щодо повернення кредиту за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р., встановлену постановою Житомирського апеляційного суду від 14.05.2019 р. у справі № 278/177/19. Частиною четвертою ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зважаючи на це, обставина дострокового та у повному обсязі виконання позивачкою грошових зобов`язань за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 82 ЦПК України. Частиною першою ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. припинились виконанням, проведеним належним чином, що було встановлене відповідними судовими рішеннями, які набрали законної сили. Відповідно до частини першої ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Пунктом 3 частини третьої ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Таким чином, грошові кошти у сумі 9150,22 грн., стягнуті з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л. у ході примусового виконання виконавчого напису № 3981 від 16.05.2018 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. (виконавче провадження № 56668954), мають правовий режим майна, яке відповідач утримує без достатньої правової підстави, оскільки на момент стягнення грошових коштів, яке мало місце у 2018 році, правова підстава у вигляді зобов`язання позивачки повернути кредит за кредитним договором № GP-5423764 від 13.11.2013 р. відпала з огляду на виконання нею взятих на себе зобов`язань у повному обсязі. Виходячи з приписів ст. 1212 ЦК України стягнуті з позивачки у ході примусового виконання виконавчого напису грошові кошти повинні бути повернуті їй відповідачем. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обгрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved