Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В березні 2018 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 07.03.2008 року. 20.03.2014 року між відповідачкою та філіалом № 2 Кредитної спілки було укладено договір кредиту №1469/14-Ф2, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 12 місяців. Згідно з вимогами договору кредиту за користування кредитом відповідачка повинна щомісячно сплачувати 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідачка належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 22.03.2018 року в розмірі 3695,33 грн. У ході судового розгляду представник позивача [PERSON] надав на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких просив стягнути з відповідачки суму заборгованості перед КС «Азовська кредитна компанія» станом на 23.05.2018 року, яка складається з залишку по кредиту у розмірі 3565,54 грн., заборгованість по сплаті нарахованих процентів за користування кредитними коштами за період з 23.02.2018 року по 23.05.2018 року в розмірі 417,17 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн., а всього 5744,71 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» з 07.03.2008 року на підставі заяви про вступ до спілки. Між [PERSON] та філіалом № 2 Кредитної спілки 20.03.2014 року було укладено договір кредиту №1469/14-Ф2, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 5000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 12 місяців. Згідно з п.2.1. договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідачка повинна щомісячно сплачувати 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 23.05.2018 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 3982,71 грн., який складається із: заборгованості за договором кредиту у розмірі 3665,54 грн. та нарахованих відсотків відповідно до п.2.1 договору споживчого кредиту в розмірі 417,17 грн. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу відповідачкою порушувались умови договору кредиту, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами договору споживчого кредиту проценти. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення позивач сплатив судовий збір в розмірі 1762 грн., який підлягає стягненню з відповідачки, у звязку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved