Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В вересні 2014 року ПАТ КБ «Даніель» звернувся з позовом до [PERSON], та, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1 174 942 грн. 53 коп., з яких 242370 грн. 83 коп. несплачених в строк відсотків та 932571 грн. 69 коп. неустойки. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 27 квітня 2007 року між ТОВ «КБ «Даніель», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Даніель», та [PERSON] укладено кредитний договір №Т-995-04-КА і видано кредит у розмірі 109630 дол. США на умовах сплати 12,99 % річних за користування кредитом та повного повернення кредиту в строк до 26 квітня 2014 року включно. Крім того, кредитним договором передбачалось стягнення пеня, штрафу за порушення умов договору. Відповідач не виконав у повному обсязі обов'язки по кредитному договору, порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 грудня 2015 року позов ПАТ «КБ «Даніель» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача 492370 грн. 83 коп. боргу за кредитним договором, що складається з 242370 грн. 83 коп. несплачених відсотків за користування кредитом за період з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року та 250000 грн. пені за прострочення сплати кредиту за період з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року. Вирішено питання про стягнення судового збору. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції змінити, позовні вимоги ПАТ «КБ «Даніель» про стягнення коштів задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь банку суму боргу за кредитним договором №Т-99504-КА від 27 квітня 2007 року в розмірі 20917 грн. 99 коп., що складається з суми не сплачених відсотків за користування кредитом 18252 грн. 51 коп. за період з 27 вересня 2012 року по 26 квітня 2014 року, суми неустойки пені за прострочення сплати кредиту 2665 грн. 48 коп. за період з 21 червня 2014 року по 21 червня 2015 року. Здійснити новий розподіл судових витрат, повязаних з розглядом справи, а саме стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині рішення залишити без змін. В своїй апеляційній скарзі [PERSON] звертає увагу суду, що банк мав право заявляти до стягнення з відповідача тільки заборгованість за процентами в межах періоду з 28 вересня 2012 року по 26 квітня 2014 року, адже рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2012 року за позовом банку уже було ухвалено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року з 01 вересня 2012 року по 26 вересня 2012 року включно, а п.п.1.1 Додаткової угоди від 25 липня 2008 року до Кредитного договору сторонами погоджено, що за період з 25 липня 2008 року по 26 квітня 2014 року включно позичальник сплачує відсотки в розмірі 15,99% річних (фактично нарахування відростків за користування кредитом здійснюється тільки до 26 квітня 2014 року). Крім того, апелянт не погоджується зі стягнутою на користь банку пенею. Зазначає, що 28 грудня 2015 року він подав заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог Банку щодо стягнення пені за прострочені відсотки та за прострочений кредит за період з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року, просив суд врахувати наведені ним розрахунки заборгованості щодо стягнення пені за прострочені відсотки та за прострочений кредит за період з 21 червня 2014 року по 21 червня 2015 року при розгляді справи та ухваленні рішення. Проте, суд не дослідивши належно матеріали справи кредитний договір, відмовив у задоволенні даного клопотання, оскільки вважав, що по вимогах про стягнення заборгованості встановлений збільшений строк позовної давності 5 років. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «КБ «Даніель», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки існує заборгованість по кредитному договору укладеному між Банком та [PERSON], то заборгованість необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, проте оскільки сума нарахованої Банком пені значно перевищує розмір заборгованості за відсотками по кредитному договору, тому є підстави зменшити такий розмір неустойки до 250000 грн., за період з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року. Однак, з таким висновком не може повністю погодитись колегія суддів апеляційного суду. Згідно статей 1046, 1048 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статей 1049,1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27 квітня 2007 року між ТОВ «КБ «Даніель», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено кредитний договір №Т-995-04-КА і [PERSON] видано кредит у розмірі 109630 дол. США на умовах сплати процентів, неустойки за користування кредитом та повного повернення кредиту в строк до 26 квітня 2014 року включно. Згідно з п.4.1. кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути отриманий кредит і сплатити нараховані відсотки за користування ним, комісії в розмірі та в терміни, що передбачені пунктами 1.1., 1.2., 1.5., 1.6. цього договору. Згідно з п.1.1 кредитного договору, відповідач повинен щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,99% річних. Відповідно до п.п.4.2., 4.3 кредитного договору за порушення відповідачем термінів повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу пеню в розмірі 0,1% від суми, що підлягає сплаті, за кожний день прострочення платежу. Відповідно до п.4.17. кредитного договору за порушення відповідачем зобов'язання, передбаченого п.4.15. щодо надання довідки про доходи за останні шість місяців відповідач сплачує позивачу за кожний випадок порушення штраф у розмірі 5% від суми кредиту. Відповідач не виконав у повному обсязі свій обов'язок по кредитному договору, порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2012 року задоволено позов ПАТ «КБ «Даніель» та стягнуто з [PERSON] на користь Банку 117681грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором № Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року та додаткової угоди до нього від 25 липня 2008 року за період з жовтня 2011 року по вересень 2012 року включно; 21393 грн.58 коп. відсотків за користування кредитом за період з квітня 2012 року по серпень 2012 року включно; 3582 грн. 94 коп. відсотків за користування кредитом за період з 01 вересня 2012 року по 26 вересня 2012 року включно; 2908 грн. 33 коп. пені за несплачені в строк відсотки за користування кредитом за період з 28 травня 2012 року по 27 вересня 2012 року включно; 19276 грн.65 коп. пені за несплачені в строк платежі по погашенню кредиту за період з 26 жовтня 2011 року по 27 вересня 2012 року, 197746 грн.82 коп. в рахунок дострокового погашення заборгованості за кредитним договором №Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року та додаткової угоди до нього від 25 липня 2008 року, а всього стягнути 362589 грн.58 коп. та 3219 грн. у повернення витрат по сплаті судового збору (а.с.84 т.1). Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 квітня 2013 року (а.с.85-88 т.1). Враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору та на підставі п.7.1., 7.2. кредитного договору, позивач набув право вимоги до відповідача про сплату відсотків за користування кредитними коштами та виконання інших зобов'язань за Кредитним договором, зокрема пені. Позивач звертався до відповідача щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується письмовими вимогами від 07 березня 2014 року №1-04-1443 (а.с.47 т.1). Проте, вимогу позивача відповідачем проігноровано. Враховуючи встановлені обставини справи, а саме наявність непогашеної відповідачем заборгованості перед позивачем за договором позики від 27 квітня 2007 року, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про стягнення із відповідача боргу за кредитним договором та пені. Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до помилкових розрахунків щодо розміру стягнення. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту, несплачених відсотках за користування кредитом, неустойки за кредитним договором №Т-995-04-КА від 27 квітня 2007 року [PERSON] станом на 22 червня 2015 року мав заборгованість за відсотками з 27 вересня 2012 року по 21 червня 2015 року у розмірі 11202 долари США 50 центів, які і підлягають стягненню. Відповідно до ст.549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою, і стягнення суми в розмірі 26062 грн. 18 коп. за період з 22 червня 2014 року по 21 червня 2015 року згідно із ч.2 ст.625 ЦК України є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання та також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги викладене, оцінивши всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення в частині розміру стягнутої заборгованості по договору, пені та, відповідно, судових витрат. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін. З урахуванням положень ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню розмір судових витрат, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, що становить 842 грн.

Outcome: partial