Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 12.10.2012. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалась здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Представник позивача зазначає, що [INFO] позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.04.2015 року. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 31.03.2015 по 31.09.2015. Представник позивача зауважив. Що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з порушеннями за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на дату смерті позичальника виникла заборгованість 8783, 55 грн., яка складається з наступного: 7884,73 грн. - заборгованість за тілом кредита, 898,82 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість за тілом кредита та за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 11.08.2021 відкрито провадження у справі, та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 12.10.2012 року, [PERSON] , [INFO] , отримав кредитну картку та виразив згоду із тим, що вказана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 12.10.2012 року, заборгованість [PERSON] перед позивачем склала 8783,55 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредита у розмірі 7884,73 грн., заборгованість за простроченими відсотками у сумі 898,82 грн. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №656. Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Листом Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №250/02-14/200/2015 від 04.08.2020 повідомлено, що 16.09.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] . 29.12.2020 позивачем було направлено листи-претензії до відповідачів. Відповіді на вказані листи не надійшло. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою. Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Таким чином, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи - боржника за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, у зв`язку з чим відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, ч. 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї. Згідно відповіді Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори вбачається, що після померлої [PERSON] заведена спадкова справа. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявили про відмову від прийняття спадщини, відповідачі таких доказів не подали. Також суд вважає за необхідне зазначити, що отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком спадкоємця. При цьому відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які були дотримані банком. При цьому, наявність заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення заборгованості по кредитному договору, укладеному 12.10.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , у даному випадку, входять до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора АТ Приватбанк у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Щодо наданого відповідачами дубліката квитанції від 16.09.2021 на суму 8783,55 грн., суд зазначає наступне. 16.09.2021 року від відповідачів надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, в якій зазначено, що відповідачами добровільно сплачено спірну заборгованість, та на підтвердження факту сплати, до заяви було додано дублікат квитанції від 16.09.2021 на суму 8783,55 грн. Проте суд зазначає, що вказана квитанція не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту сплати відповідачами спірної заборгованості, оскільки з дублікату вказаної квитанції неможливо встановити номер рахунку на який сплачено зазначені кошти, та встановити чи дійсно метою зазначеного платежу є погашення заборгованості саме за кредитним договором укладеним 12.10.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Окрім того, 21.09.2021 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшли письмові пояснення в яких зазначено, що станом на 21.09.2021 року заборгованість померлого боржника [PERSON] не погашена. Додана відповідачами квитанція до матеріалів справи в призначенні платежу не містить інформації щодо погашення саме кредиту померлого. Отже, підстави для врахування вищевказаної квитанції, що надана відповідачами відсутні, а тому підстав для закриття провадження у справі не має. З урахуванням викладеного, з відповідачів належить стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 8783,55 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №IHB97B3N1Y від 27.05.2021 про сплату судового збору у сумі 2270,00 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved