Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 жовтня 2010 року у розмірі 33 012 грн. 78 коп. та судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених умов договору відповідач своє забов'язання не виконала належним чином. Станом на 20 вересня 2018 року заборгованість становить 33 012 грн. 78 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 770 грн. 70 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 20 429 грн. 89 коп.; заборгованості по пені за користуванням кредитом в сумі 9 763 грн. 96 коп.; а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина), 1 548 грн. 23 коп. (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов'язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2018 року відкрито скорочене провадження по справі. 29 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач [PERSON] просить відмовити банку у задоволенні позовних вимог за пропуском позовної давності. Зазначає, що банк самостійно у 2018 році знімав кошти на погашення заборгованості за кредитом за період з 2010 по 2014 рік. В установлений судом строк відповідь на відзив не надано. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участі не надходило. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 07 жовтня 2010 року між Приватбанком та відповідачкою [PERSON] укладений кредитний договір, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. У порушення умов кредитного договору відповідачка [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснювала, у зв'язку з чим станом на 20 вересня 2018 року заборгованість становить 33 012 грн. 78 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 770 грн. 70 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 20 429 грн. 89 коп.; заборгованості по пені за користуванням кредитом в сумі 9 763 грн. 96 коп.; а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина), 1 548 грн. 23 коп. (процентна складова). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору [PERSON] доручила банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно пп. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь- якого рахунку відкритого в Банку ( у тому числі карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п.2.1.1.12.2 Договору сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку у розмірі нарахованих процентів ( договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав усю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Таким чином посилання відповідача [PERSON], що банк самостійно знімав кошти на погашення заборгованості за кредитлом та застосування у зв'язку з цим позовної давності до вимог банку, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать укладеному між сторонами договору. Наведене дає підстави вважати вимоги АТ КБ «Приват Банк» правомірними, а відповідача такою, що за невиконання умов договору від 07 жовтня 2010 року повинна відповідати за цивільними зобов'язаннями, сплативши на користь банка відповідну суму боргу. Проте, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов'язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15. У зв'язку із чим, в даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня в розмірі 9 763 грн. 96 коп., як один із видів цивільно-правової відповідальності. Відповідно довідки щодо умов кредитування, при порушенні позичальником строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості. Враховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з нього на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн - фіксована частина і в процентному відношенні, виходячи з суми задоволених позовних вимог, у сумі 1 060 грн 03 коп. (21 200 грн 59 коп. х 5%). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення від 24 вересня 2018 року позивачем при зверненні до суду було сплачено 1 762 грн. судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 33 012 грн 78 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 22 760 грн 62 коп., що становить 68,94 %. А, тому у зв'язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 214 грн 72 коп. (1762 х 68,94/100) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial