Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 18.01.2012, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому було збільшено до 18000 грн. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідачка на час укладення кредитної угоди надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 25.02.2021 становить 19413,40 грн та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16684,03 грн, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 16684,03 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2729,37 грн. Враховуючи наведене, просили суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 19413,40 грн, а також судовий збір в розмірі 2270 грн. Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 09.04.2021 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 13:30 11.05.2021. Протокольною ухвалою від 11.05.2021 за клопотанням відповідачки про надання можливості залучення професійної правової допомоги розгляд справи був відкладений на 13:30 05.07.2021. 25.06.2021 від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність належними та допустимими доказами позовних вимог щодо укладення кредитного договору, узгодження його істотних умов про розмір кредиту, процентної ставки, строку кредитування тощо, за відсутності належного розрахунку заборгованості, просить в задоволенні позову відмовити. 05.07.2021 розгляд справи був відкладений на 13:30 30.07.2021 у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні №592/7996/21. 15.07.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач наголошує на тому, що відповідачка була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, розрахунок заборгованості нею не спростований, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку. 13.09.2021 від відповідачки надійшли заперечення на відзив, за змістом яких, вказуючи на відсутність погодження відсоткової ставки, її збільшення банком в односторонньому порядку, а також та те, що сума сплачених нею банку коштів значно перевищує суму фактично використаних, просить відмовити в задоволенні позову. 22.09.2021 протокольною ухвалою розгляд справи був відкладений за клопотанням представника позивача на 15:00 26.10.2021. 29.09.2021 на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника позивача, в яких з підстав, які аналогічні викладеним у відповіді на відзив, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В дане судове засідання відповідачка не з`явилася, через канцелярію суду її представником надано заяву, в якій йдеться про проведення судового розгляду без їхньої участі, проти позовних вимог заперечує. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином; разом з позовом надано клопотання про розгляд справи у відсутності позивача. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18.01.2012 [PERSON] підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 26). З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] за підписаним кредитним договором було надано 5 кредитних карток, остання за [NUMBER], дата відкриття 25.10.2019, термін дії 07/23 (а.с.24). Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] , 30.04.2013 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт 300 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався на максимальну суму до 18000 грн, 06.08.2020 зменшено кредитний ліміт 0,00 грн. (а.с. 25). З виписки за договором №б/н [PERSON] станом на 26.02.2021 вбачається, що 30.04.2013 на картковому рахунку № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт 300 грн, та з цього ж дня вбачається рух коштів по кредитній картці (а.с. 8-15). В даному випадку між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що 18.01.2012 банк та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви [PERSON] від 18.01.2012, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 25.02.2021 заборгованість відповідачки перед банком становить 19413,40 грн та складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 16684,03 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2729,37 грн. Проте вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, оскільки ні витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису [PERSON] . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію, та не містить даних про умови кредитування, зокрема щодо розміру процентів. 03.07.2019 Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2729,37 грн, оскільки позивач не довів, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які послався банк як на підставу для задоволення позову, розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, отримуючи 18.01.2012 кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та саме у зазначених в цих документах розмірах і порядку нарахування, що додані банком до позовної заяви. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд виходить з наступного. З наданих банком розрахунку заборгованості та виписки з банківського рахунку, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, зокрема, знімала кошти в банкоматах, здійснювала розрахунки та періодично погашала заборгованість за кредитним договором, в тому числі за рахунок погашення готівкою. Розрахунок заборгованості складається з трьох частин. Заборгованість за кредитом станом на 31.10.2015 становила 4545,11 грн (а.с. 16-17). Починаючи з 01.07.2015 по 01.06.2019 банк безпідставно нараховував та погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (колонка № 4 розрахунку заборгованості за кредитним договором) (а.с. 17-23), що суперечить правовій природі процентів, які є платою за користування кредитом та не можуть бути включені в тіло кредиту. Крім того, ураховуючи обставини того, що укладений між сторонами кредитний договір не містить умов про сплату відсотків за користування кредитними коштами, тому їх не можна розцінювати як складову частину укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивач не довів, а матеріали справи не містять доказів про розмір погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами. Таким чином, за обставин недоведеності позивачем умов договору про погоджений між сторонами розмір процентної ставки, позивач має право вимагати лише виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що сума фактично отриманих відповідачкою і використаних кредитних коштів з 01.06.2015 становить 54610,84 грн (з врахуванням заборгованості станом на 31.10.2015), в той час як сума фактично сплачених нею в рахунок повернення кредитних коштів склала 74847,2 грн. Відтак, оскільки сума сплачених відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором коштів фактично перевищила суму отриманих нею і використаних за кредитним договором кредитних коштів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 16684,03 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.01.2012 у загальному розмірі 19413,40 грн станом на 25.02.2021 задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати з відповідачки стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed