Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В вересні 2014року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому з'ясувала наступне. [INFO] померла її рідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивачка звернулась з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON]. Нотаріус їй роз'яснив, що для прийняття спадщини необхідно зібрати документи , а також підтвердити факт родинних відносин з померлою Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2013року було встановлено юридичний факт, а саме , що позивачка є рідної сестрою спадкодавця [PERSON]. Але після надання всіх документів, в тому числі і рішення суду відповідач так і не видав свідоцтво про право на спадщину за законом, а тільки 19 вересня 014року надав постанову про відмову в вчиненні нотаріальних дій, яке датовано 13 лютого 2014року. В обгрунтування своєї відмови у вчиненні нотаріальної дії відповідач посилається на відсутність документів, які б підтвердили належність майна спадкодавцеві. Вважає, що нотаріус по надуманим причинам відмовив у вчиненні нотаріальних дій, оскільки в позивачки дійсно не було змогла найти правовстановлюючих документів на квартиру і не знала місце їх знаходження, до того ж позивачка є громадянкою іншої держави, що ускладнює отримання нею документів на території України. Відповідач, згідно вимог Закону України «Про нотаріат»- ст.. 4 та 5 вказаного закону, міг вчинити таку дію, яка передбачена вказаним законом, як зробити запити у відповідні організації і отримати необхідні документи, але нотаріус відмовив у проведенні даних дій, хоча позивачка не відмовлялась сплати за нотаріальні послуги держмито. Позивачка вважає, що приватний нотаріус [PERSON] порушив вимоги ст.. ст.. 4,5, 46-1, 49, 50 Закону України «Про нотаріат» , п.4 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в зв'язку з чим звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила скасувати постанову приватного нотаріуса [PERSON] від 13 лютого 2014року про відмову у вчиненні нотаріальних дій стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], і зобов'язати відповідача видати свідоцтво про на спадщину за законом після смерті [PERSON] 1931 року народження , на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Позов просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] належним чином повідомлений про час і дату судового засідання до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд за згодою представника позивача ухвалив по справі заочне рішення. Суд перевіривши матеріали справи доказами, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19 вересня 2014року за №145/02-31 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] було видано [PERSON] постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 лютого 2014року. Даною постановою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. (а.с.9, 10) Згідно копії паспорту [NUMBER] - [PERSON] є громадянкою республіки Молдова(а.с.11-13) Згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2013року - було задоволено позов [PERSON], встановлено юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] дійсно є рідною сестрою [PERSON] [INFO], яка померла [INFO] (а.с.14) Згідно висновку про реєстрацію домоволодіння, наданого до суд з МКП «Маріупольське БТІ» - квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №14392 від 07.10.1999року (а.с.25) На квартиру [ADDRESS] Управлінням міського майна Маріупольської міської ради 07 жовтня 1999року було видано свідоцтво на право власності на житло на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с.36) Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993року Про нотаріат». ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це систему органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Обов'язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачені ч.3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Згідно ст.. 49 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до ст.. 47 Закону України «Про нотаріат» - тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, заяв, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, повинні бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб та їх ідентифікаційний код за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - без скорочень із зазначенням їх місцезнаходження. Прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, крім повноважених представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю, а у випадках, передбачених законами, - із зазначенням дати їх народження. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Згідно ст.. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - Державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно ст..4 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус має право: витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій; одержувати плату за надання додаткових послуг правового та технічного характеру, які не пов'язані із вчинюваними нотаріальними діями, а також за вчинення приватними нотаріусами нотаріальних дій; складати проекти угод і заяв, виготовляти копії документів та виписки з них, також давати роз'яснення з питань вчинення нотаріальних дій і консультації правового характеру. Чинним законодавством нотаріусу можуть бути надані й інші права. У відповідності до ст..5 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Згідно роз'яснень п.6 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення права власності на нерухоме майно. Позивачкою до приватного нотаріуса [PERSON] , крім рішення суду про встановлення юридичного факту споріднення її з спадкодавцем, також було надано копію свідоцтва на право власності на житло видане Управлінням міського майна Маріупольської міської ради 07 жовтня 1999року. Таким чином, суд вважає, що приватний нотаріус [PERSON] при наявності тих правовстановлюючих документів, які були надані з боку позивачки, не в повному обсязі виконав свої права та обов'язки передбачені ст.. 4 та ст.. 5 Закону України «Про нотаріат» - не витребував від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, не сприяв громадянці у здійсненні її прав та захисту законних інтересів, а тому безпідставно відмовив у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з чим суд скасовує постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В зв'язку зі скасуванням постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій , суд зобов'язує відповідача вчинити дії , спрямовані на видачу свідоцтва про право наспадщину за законом.

Outcome: approved