Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

В березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, згодом зменшивши свої позовні вимоги, надавши суду відповідну заяву про зменьшення позовних вимог,\~ в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.09.2003 року між сторонами по справі було укладено шлюб, зареєстрований Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, який розірваний рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2020 року. В період шлюбу у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем, знаходяться на її утриманні. Звертає увагу, що відповідач офіційно працевлаштований має постійний дохід, а її заробітної плати не вистачає для утримання дітей та забезпечення їх належного рівня життя. На підставі викладеного, позивач просила позов задовольнити та ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 травня 2021 року строк проведення підготовчого провадження продовжено на 30 днів. 24 травня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Фісінчук С.О. про зменьшення позовних вимог, в якій позивач зменьшила позовні вимоги та просила стягнувати аліменти, починаючи з моменту звернення з позовною заявою до суду. Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позвних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.02.2004 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом № 666. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, вбачається, що син [PERSON] народився [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.05.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що донька [PERSON] народилась [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Довідкою про склад зареєстрованих осіб № 05-13.07-0379 від 27.05.2020 року, встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Також, положеннями ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із змісту положень ст. 191 СК України вбачається, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дітей. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі, оскільки розмір аліментів заявлених позивачем в позові є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та не оспорюється відповідачем. З метою забезпечення інтересів дітей, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступного висновку. Так, положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved