Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

В березні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог позивачі зазначили, що їм на праві власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є сином позивачів, зареєстрований за вищевказаною адресою, проте в будинку не проживає з червня 2014 року, його речей в будинку не має, фактично проживає в Російській Федерації. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає позивачам у реалізації права на отримання державної субсидії на оплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.07.2020 року. 21.07.2020 року судове засідання відкладено до 21.08.2020 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Позивачі та їх представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та участі позивачів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] є власниками будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право приватної власності від 13.11.2001 року, виданого на підставі рішення виконкому Можняківської Ради народних депутатів від 13.11.2001 року, довідкою Новопсковського РБТІ №91 від 06.04.2020 року. З довідки №241 від 03.03.2020 року, виданою Можняківською сільською радою Новопсковського району Луганської області, вбачається, що [PERSON] мешканець [ADDRESS] має такий склад сім`ї: дружина - [PERSON] , 1964 року народження, син - [PERSON] , 1983 року народження, фактично не проживає з червня 2014 року по теперішній час. Актом, складеним 05.03.2020 року депутатом Можняківської селищної ради Черняк І.М., встановлено, що [PERSON] , 1983 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за даною адресою з червня 2014 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Як закріплено частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина друга статті 405 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2014 року, отже є таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягає стягненню судовий збіру розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved