Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 24.11.2006 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання заяви №б/н від 24.11.2006. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 13.12.2020 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 14032,24 грн, з яких: 10 356,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3675,48 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 14032,24 грн за кредитним договором №б/н від 24.11.2006 та судовий збір. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2021 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом установлено, що 24.11.2006 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно інформації, викладеної в цій заяві, відповідач підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Сторони також погодили умови кредитування за змістом яких встановлена сума кредитного ліміту - 2000,00 грн; базова ставка за користування кредитом 36% із розрахунку 360 днів в році; строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7 % суми заборгованості. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 24.11.2006. На підставі цієї заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок з наданням платіжної картки, яка є ключем до рахунку, на який зараховано суму кредитного ліміту. Відповідач користувалася кредитними коштами, за період користування кредитними коштами здійснювала його часткове погашення, що підтверджується випискою про рух коштів за картковим рахунком відповідача. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву від 24.11.2006 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.01.2006, виписку по особовому рахунку, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, а також витяги з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 13.12.2020 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 14032,24 грн, з яких: 10 356,76 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3675,48 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, які й просить стягнути з відповідача. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, сплати нарахованих процентів, а також штрафних санкцій Визначаючись щодо заявлених вимог, суд звертає увагу, що позивач просить стягнути як тіло кредиту, так і проценти. Як слідує з розрахунку тіло кредиту становить 10356,76 грн, вказаний розмір підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає стягненню. Що стосується процентів та проведеного позивачем розрахунку їх розміру, то суд враховує, що ст.1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Позивач просить стягнути з відповідача 3675,48 грн процентів за користування кредитом. Як уже зазначалося вище, сторони обумовили розмір процентів та заява дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 36 % річних. Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку, банк в односторонньому порядку змінював процентну ставку як в сторону зменшення, так і в сторону збільшення (з 01.04.2015 року - 43,2%, з 01.10.2018 - 42%). При цьому матеріали цивільної справи не містять доказів, що сторони узгоджували право банку в односторонньому порядку змінювати проценту ставку. Суд звертає увагу, що договір укладений сторонами в листопаді 2006 року, тобто до прийняття та набрання чинності Закону №661-УІ, яким введена в дію ст.1056-1 ЦК України. Разом з тим, за змістом ст.627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч.1 ст.653 ЦК в разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Виходячи з аналізу ст.5, 627, 629, 653 ЦК слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то така зміна процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності законом №661-VІ. Однак, матеріали справи не містять доказів, що сторони погоджували таку зміну. Банк, обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/, а також Тарифи, як невід`ємну частину договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, відсутність в заяві домовленості сторін про зміну відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже сторонами не було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, змінювати процентну ставку, а тому такі зміни є незаконним. Оскілки нарахування процентів за ставкою з 01.04.2015 року - 43,2%, з 01.10.2018 - 42% є незаконним, а також враховуючи, що відповідач протягом строку користування коштами в певній мірі виконував свої зобов`язання, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір заборгованості по процентам є недоведений Отже позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.11.2006 в розмірі 10 356,76 грн, з яких: 10 356,76 грн- заборгованість за тілом кредиту. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1675,42 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial