Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовну заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] в порушення умов договору від 30.09.2011 року, укладеного між сторонами, допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 31.12.2019 року становить 344585 грн. 08 коп. Оскільки відповідач порушує взяті на себе за вказаним договором зобов`язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором та судові витрати у справі на його користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 20.08.2020 року. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом не поважною. Відзив на позовну заяву до суду не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 30.09.2011 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання 30.09.2011 року заяви, в якій зазначено, що відповідач погодився, що дана заява разом з «Умовами кредитування» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в заяві (а.с.8). З кредитного договору вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості (а.с.5-7) вбачається, що відповідач в порушення умов вказаного договору заборгував позивачу станом на 31.12.2019 року 344585 грн. 08 коп., яка складається з наступного: 1677 грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом; 335627 грн. 28 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7280 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. Розрахунок заборгованості здійснено за період з 30.09.2011 року по 31.12.2019 року. В позовній заяві позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, яка становить 132925 грн. 78 коп. та складається з наступного: 1677 грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом; 131247 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 30.09.2011 року по 29.06.2018 року. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не сплатив своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1677 грн. 80 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 24.11.2011 року по 29.06.2018 року позивачем нараховані проценти в розмірі 131247 грн. 98 коп. Розмір базової відсоткової ставки в період кредитування банком змінювався, зокрема з 01.09.2014 року - збільшено до 34,80 %, з 01.04.2015 року - збільшено до 43,20 %. Умовами кредитування, з якими погодився шляхом підписання заяви відповідач, визначено фіксовану відсоткову ставку за користування кредитом 2,5% в місяць. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, збільшення відсоткової ставки банком в односторонньому порядку за відсутності на цю дію письмової згоди відповідача, є неправомірною, відтак, нараховані відсотки за збільшеною відсотковою ставкою безпідставно. Так, до 01.09.2014 року розмір заборгованості за кредитом складав 1677 грн. 80 коп., загальна заборгованість за відсотками на вказану дату складала 1777 грн. 93 коп. Відсоткова ставка за кредитним договором встановлена 30% на рік з розрахунку 360 днів, тобто 0,08% в день. Встановлено, що з 01.09.2014 року по 29.06.2018 року кількість прострочених днів по сплаті кредиту становить 1398 днів. Таким чином, розмір відсотків, які підлягають нарахуванню у вказаний період становить 1876 грн. 45 коп. (1677 грн. 80 коп. заборгованості за кредитом * 1398 днів простроченої заборгованості * 0,08% денна ставка). У підсумку, розмір заборгованості за відсотками за весь період прострочення складає 3554 грн. 25 коп. (1677 грн. 80 коп. до 01.09.2014 + 1876 грн. 45 коп. з 01.09.2014 року). Враховуючи викладене, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 30.09.2011 року в загальній сумі 5232 грн. 05 коп., яка складається з: 1677 грн. 80 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3554 грн. 25 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом з 30.09.2011 року по 29.06.2018 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 82 грн. 61 коп.

Outcome: partial