Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що вказана квартира фактично належить їй за рішенням сільської ради від 15.11.2006 року, проте, на той час вона не зареєструвала своє право власності в БТІ, а на теперішній час реєстрація права власності за рішенням сільської ради не передбачена. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] наполягають на задоволенні позову. Представник відповідача Копистинської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника з зазначенням про відсутність заперечень. Представник третьої особи-реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням четвертої сесії Копистинської сільської ради, п'ятого скликання від 15.11.2006 року оформлено право власності на квартиру в [ADDRESS] за [PERSON], з 04.01.2001 року, згідно свідоцтва про одруження-[PERSON]. За довідкою сільської ради від 18.11.2014 року квартира [PERSON] згідно погосподарської книги знаходиться за адресою [ADDRESS]. Рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 10.06.2014 року зупинено розгляд заяви [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в зв'язку з недостатністю поданих документів. Станом на час прийняття рішення сільської ради-2006 рік, реєстрація права власності на нерухоме майно проводилася відповідним бюро технічної інвентаризації у відповідності до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для державної реєстрації прав є: 1) договори, укладені у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішення судів, що набрали законної сили; 6) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. За ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням проведених змін в законодавстві, зареєструвати право власності на квартиру позивач не може, оскільки це не було зроблено своєчасно, в 2006 році, разом з тим її право власності на вказану квартиру ніким не оспорюється, а тому підлягає захисту шляхом визнання судовим рішенням. На розподілі судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved