Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 23 травня 2018 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-112766, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 61500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 49,99 % річних. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього станом на 28 жовтня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 94132.41 гривень, кредитний договір укладений відповідачем [PERSON] в період перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] в інтересах сім`ї, Банк просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 74, 75), 10 червня 2021 року подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити, а справу розглядати за його відсутності (а. с. 76). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а. с. 72, 73), про причини неявки суд не повідомляли, відзиви на позов не подавали. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 23 травня 2018 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] був укладений договір CL-112766, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 61500 гривень на наступні цілі: 3078.32 гривень на поточні потреби та 58421.68 гривень на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника по кредитному договору CL-83510 від 22 листопада 2017 року, на строк 60 місяців до 22 травня 2023 року (а. с. 14-16). Згідно з пунктом 6.3 договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум ануїтетного платежу, розмір якого визначається пунктом 6.2 кредитного договору. Пунктом 6.2 договору передбачено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2839 гривень щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця. Відповідач сплачує банку відсотки за процентною ставкою 49,99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною пунктом 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (пункти 4.1, 4.2 договору). Відповідно до пункту 7.1 договору за несвоєчасне виконання (просточення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. Нарахування пені позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. 23 травня 2018 року на виконання умов договору банк перерахував кошти на поточний рахунок відповідача [PERSON] , що підтверджується меморіальними ордерами (а. с. 8-9). Банк, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання виконав. Отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними та часткова сплата коштів для погашення кредиту підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (а. с. 10-13). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 526, 527, 530\~ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата неустойки (частина перша статті 611 ЦК України). За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 28 жовтня 2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 94132.41 гривень, яка згідно з наданим Банком розрахунком складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 56806.13 гривень, заборгованості за відсотками 36099.72 гривень, пені за простроченим тілом кредиту 1226.56 гривень (а. с. 6-7). 2 лютого 2021 року на\~\~адресу\~відповідача\~ [PERSON] . Банк надіслав повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яку останній отримав 6 лютого 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 19-21). Відповідно до копій паспортів відповідачів, що є в матеріалах справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 червня 2012 року (а. с. 23-32). Звертаючись із позовом до суду про солідарне стягнення кредитної заборгованості із відповідачів, Банк посилався на те, що кредитний договір укладений відповідачем [PERSON] в період перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] в інтересах сім`ї. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61\~СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя\~\~в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду\~з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга\~статті 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~\~\~від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 9 вересня 2020 року у справі\~\~№ 14-127цс20. У пункті 47 вказаної постанови від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 зазначено, що положення статті 60\~СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. За змістом частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою вказаної статті процесуального закону передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідачі не надали доказів на спростування доводів позивача про те, що кредитний договір [PERSON] уклав в інтересах сім`ї, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України, статей 60, 61, 65 СК України \~та

Outcome: approved