Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 23 березня 2011 року між Банком та [PERSON] був укладений договір (без номеру), згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 30 вересня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 10338.40 грн, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 97, 98), до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, та просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності (а.с. 53). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 99), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір (без номеру) шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 13). До договору Банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/. 30 березня 2011 року на виконання умов договору відповідачу було видано картку № [NUMBER] , на яку 30 березня 2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн і того ж дня збільшено до 1200 грн, 28 листопада 2011 року зменшено до 1030 грн, 5 вересня 2012 року до 580 грн, 8 лютого 2013 року до 0 грн, 14 жовтня 2013 року збільшено до 4000 грн, 31 січня 2017 року до 4200 грн, а 6 серпня 2018 року зменшено до 0 грн (а.с. 12). Надана відповідачу картка неодноразово перевидавалася, останній раз 22 березня 2019 року (№ [NUMBER] ) і її термін дії встановлено до лютого 2023 року (а.с. 11). Банк, надавши відповідачу кошти, свої зобов`язання виконав. Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 49-52). З наданого Банком розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором (без номеру) від 23 березня 2011 року станом на 30 вересня 2020 року становить 10338.40 грн і складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6584.27 грн, заборгованості за процентами за невиконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України 1883.39 грн, пені 1870.74 грн (а.с. 5-10). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У розглядуваному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем по справі АТ КБ «ПриватБанк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, і споживач послуг Банку приєднується саме до тих умов, з якими він ознайомлений. З матеріалів справи видно, що Банком як доказ укладення договору з відповідачем надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, у разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). Звертаючись до суду, Банк просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками за невиконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України та пеню за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23 березня 2011 року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини договору. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, що саме з цими Витягом ознайомилася і погодилася відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). У розглядуваному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України,\~за змістом якої\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період\~з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг останні не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. В анкеті-заяві позичальника від 23 березня 2011 року розмір тіла кредиту, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру відсутні. Відсутні у матеріалах справи і докази про те, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які знаходяться в матеріалах справи, визнавались відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору. Крім того, вказаний документ не містить підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23 березня 2011 року шляхом підписання агкети-заяви. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою вказаної статті процесуального закону передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із наданого Банком розрахунку видно, що заборгованість відповідача станом на 30 вересня 2020 року за простроченим тілом кредиту становить 6584.27 грн (а.с. 10 на звороті). Разом із тим, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача [PERSON] і виписки по рахунку видно, що відповідачу 31 січня 2017 року було встановлено на картку кредитний ліміт у максимальному розмірі 4200 грн, який 6 серпня 2018 року зменшено до 0 грн (а.с. 12). З огляду на вказане, не можна погодитися із розміром простроченого тіла кредиту, який позивач просив стягнути з відповідача, - 6584.27 грн, оскільки він значно перевищує розмір основного тіла кредиту розмір максимально встановленого позивачем кредитного ліміту. Виходячи з того, що відповідач фактично отримала та використовувала кошти, надані Банком на кредитну картку, що й було предметом укладеного між сторонами договору, але не повернула їх, суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту, що нею фактично отримано і на час розгляду справи не повернуто у розмірі 4200 грн, є підставними і підлягають до задоволення. Більше того, відповідно до виписки по рахунку відповідач фактично і використовувала кредитні кошти у межах визначеного Банком ліміту, а сума понад встановлений кредитний ліміт сформована Банком за рахунок автоматичного списання коштів на погашення процентів за користування відповідачем кредитними коштами і використання кредитного ліміту, пені, процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України в односторонньому порядку за відсутності для цього правових підстав з вищевикладених у цьому рішенні мотивів. Позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача за порушення виконання зобов`язань пені в розмірі 1870.74 грн відповідно до умов підписаної 30 березня 2011 року відповідачем довідки про умови кредитування (а.с. 14) підлягають до задоволення. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача також три проценти річних за невиконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України у розмірі 1883.39 грн. Вказану суму позивачем нараховано із розрахунку 86,4 % річних за період з 1 листопада 2019 року по 1 березня 2020 року (а.с. 10). Відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наданої позивачем довідки видно, що відповідачу 22 березня 2019 року було видано кредитну картку, термін дії якої 02/23, тобто до лютого 2023 року (а.с. 11). Будь-яких доказів про закриття карткового рахунку у зв`язку із достроковою вимогою про стягнення тіла кредиту Банком не надано. Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка підписана відповідачем, не містить положень щодо строків повернення отриманих кредитних коштів та суми обов`язкового щомісячного платежу. Враховуючи, що строк договору (строк дії картки) не закінчився, відомості про пред`явлення вимоги дострокового повернення коштів до 1 листопада 2019 року (дати початку нарахування позивачем цієї складової заборгованості) позивачем не надано, то суд дійшов висновку про відсутність у розглядуваному випадку підстав вважати зобов`язання відповідача в контексті положень статті 612 ЦК України простроченим, що виключає, в свою чергу, можливість застосування положень статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від\~4 липня 2018 року (справа №\~14-154цс18). Крім того, Банк, зазначивши розмір трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання 1883.39 грн, не надав обґрунтованого розрахунку цієї суми. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (58.72%) підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1234.29 грн. (2102 грн * 58.72 % / 100% = 1234.29 грн). На підставі викладеного, статей 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054\~ЦК України та

Outcome: partial