Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. При цьому позивач посилається на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського облуправління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] 15 серпня 2007 року було укладено кредитний договір № 1489/299 - на суму 20000 гривень під 22 % річних, строком до 15 серпня 2010 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору з банком з [PERSON] був укладений договір поруки № 1489/299/1 від 15.0.2007 року та [PERSON] договір поруки № 1489/299/2 від 15.08.2007 року. Банк належним чином виконав свої зобов'язання по Кредитному договору № 1489/299 та здійснив видачу кредиту готівкою в сумі 20000 гривень, шляхом зарахування кредиту на поточний рахунок Позичальника. Згідно з умовами кредитного договору № 1489/299 позичальник зобов'язався погашати кредит рівними частками у сумі 556 гривень до останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку у валюті кредиту та сплачувати нараховані банком проценти. 18.06.2009 оку Малиновським районним судом м. Одеси було винесено рішення стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 14930,90 грн. Оскільки договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків, пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення відповідно до п.1.5.,5.2. кредитного договору були нараховані відсотки та пеня, у зв'язку з чим з моменту ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком часткової заборгованості станом на 25.12.2012 року складає 11402,44 грн., яка складається з прострочені проценти за користування кредитом за період з 15.08.2007р. по 25.12.2012р. Проте в обумовлені Кредитним договором строки Позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконує. Згідно п. п. 1.1 Договору поруки №1 ,№2 поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 1489/299 від 15.08.2007р.Відповідно до п.2 договорів поруки №1,№2 у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку передбаченому кредитним договором. П.п.3.1 договорів поруки №1, №2 передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищевказаним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, про що надав суду заяву, у якій також просив суд розглянути справу заочно на підставі ст.224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського облуправління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] 15 серпня 2007 року було укладено кредитний договір № 1489/299 на суму 20000 гривень під 22 % річних, строком до 15 серпня 2010 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору з банком з [PERSON] був укладений договір поруки № 1489/299/1 від 15.0.2007 року та [PERSON] договір поруки № 1489/299/2 від 15.08.2007 року. Банк належним чином виконав свої зобов'язання по Кредитному договору № 1489/299 та здійснив видачу кредиту готівкою в сумі 20000 гривень, шляхом зарахування кредиту на поточний рахунок Позичальника. Згідно з умовами кредитного договору № 1489/299 позичальник зобов'язався погашати кредит рівними частками у сумі 556 гривень до останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку у валюті кредиту та сплачувати нараховані банком проценти. 18.06.2009 оку Малиновським районним судом м. Одеси було винесено рішення стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 14930,90 грн. Оскільки договір не було розірвано, а ухвалення рішення не є підставою для припинення нарахування відсотків, пені за кредитом, то з моменту ухвалення рішення відповідно до п.1.5.,5.2. кредитного договору були нараховані відсотки та пеня, у зв'язку з чим з моменту ухвалення рішення виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з розрахунком часткової заборгованості станом на 25.12.2012 року складає 11402,44 грн., яка складається з прострочені проценти за користування кредитом за період з 15.08.2007р. по 25.12.2012р. Проте в обумовлені Кредитним договором строки Позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконує. Згідно п. п. 1.1 Договору поруки №1 ,№2 поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 1489/299 від 15.08.2007р.Відповідно до п.2 договорів поруки №1,№2 у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку передбаченому кредитним договором. П.п.3.1 договорів поруки №1, №2 передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищевказаним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник. Відповідно до п.п.3.2 солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Ст.526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ст. 554 ЦК України передбачено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова відповідальність поручителя. Поручитель відповідає в тому ж обсязі що і боржник, включаючи виплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Частина 1 ст. 1050 ЦК України передбачає, що позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суду не представлено будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути вищезазначену суму боргу. Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з урахуванням обставин справи, задоволення позову, розумності та справедливості суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з виплат по сплаті держмита в розмірі 603 грн. та ІТЗ в розмірі 120 грн.

Outcome: approved