Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулась в суд з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 квітня 2005 року в м. Санк-Петербург Російської Федерації помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається із права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ВН №0145881, виданого на підставі рішення Тульчинської райдержадміністрації №23-р від 27 січня 1997 року на право на земельну частку в розмірі 2,2 в умовних кадастрових гектарах. Заповітного розпорядження батько позивача не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON] Мати та брати позивача відмовились від прийняття спадщини. Так, як спадщина відкрилась в іншій державі та свідоцтва про смерть батька у позивача не було, подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини без наявності даного свідоцтва вона не могла. Зібравши всі документи для оформлення своїх спадкових прав, позивач звернулась до Тульчинської нотаріальної контори, де їй було повідомлено про те, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Оскільки в інший спосіб оформити свої спадкові права позивач не в змозі, звернулась до суду з даним позовом та просить визначити їй додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилась, в позовній заяві просить здійснювати судовий розгляд справи у її відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що [PERSON] не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотконтори, так як в неї не було всіх потрібних документів, зокрема свідоцтва про смерть батька, оскільки він помер на території Російської Федерації.саме це є поважною причиною пропуску строку позивачем для прийняття спадщини. Зазначив, що про смерть батька у 2005 році позивачеві було відомо. Просив позов задовольнити у повному обсязі, визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Представник відповідача [PERSON] селищної ради обєднаної територіальної громади в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. За таких обставин суд розглянув справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії ІІ-АК № 891009, виданного повторно відділом ЗАГС Центрального району Комітету у справах ЗАГС Уряду Санкт-Петербургу 25 січня 2007 року, судом встановлено, що 23 квітня 2005 року, помер [PERSON] (а.с.6). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0145881, виданого 20 березня 1997 року на підставі рішення Тульчинської райдержадміністрації №23-р від 27 січня 1997 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива» розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах (а.с.12). З відповіді Тульчинської державної нотаріальної контори № 298/01-16 від 11 квітня 2016 року, судом встановлено, що спадкова справа після смерті 22 квітня 2005 року [PERSON] не відкривалась. (а.с.24). Вирішуючи питання про те, чи є підстави, на які посилається позивач, поважними для поновлення їй строку для прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. За змістом ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч. 1\~ст. 1269 ЦК України. З аналізу вказаної вище законодавчої норми випливає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, однак постійно не проживав із спадкодавцем, зобов'язаний у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 3\~ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані в разі, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз'яснено у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних\~\~ \~справ\~\~\~ «Про\~\~ \~судову\~\~ \~практику\~ \~розгляду\~\~цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. З представлених позивачем та досліджених доказів, а також пояснень представника позивача в судовому засіданні суд не може зробити висновку, що позивач пропустила передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин. Так, судом встановлено, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 22.04.2005 року. Саме починаючи з цього часу протягом 6 місяців позивач повинна була звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Доказів того, що в цей період у неї не було можливості звернутись з заявою про прийняття спадщини з поважних причин суду не представлено. Відсутність у позивача свідоцтва про смерть батька та віддаленість її місця проживання від місця відкриття спадщини, не можуть служити підтвердженням поважності пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач, за відсутності можливості особисто зявитися до нотаріальної контори з метою подачі заяви про прийняття спадщини, не була позбавлена можливості діяти через представника, спільно з ним та або через засоби поштового звязку. Також суд враховує і те, що з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини вона звернулась лише через 12 років після смерті батька, хоча, як ствердив її представник у судовому засіданні, про його смерть їй було відомо ще в 2005 році. Будь-яких доказів, що підтверджують наявність обєктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення дій щодо прийняття спадщини позивач не надав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. На підставі\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed