Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі - первісний позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі первісний відповідач) про стягнення заборгованості, в якій вказує, що 07 листопада 2007 року між ним та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 170437 гривень 50 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 07 листопада 2037 року. \~ \~ \~ \~Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором у зв`язку з чим, відповідач станом на 12 травня 2015 року має заборгованість в розмірі 315515 гривень 34 копійки. \~ \~ \~ \~14 травня 2015 року Банк звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на квартиру загальною площею 50,80 кв. м, житловою площею 25,30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Під час розгляду справи 19 лютого 2018 року банком змінено (зменшено) позовні вимоги /т. 1 а.с. 244-245/. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZRZ0G40000001345 від 07 листопада 2007 року в розмірі 315515 гривень 34 копійки. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк» про визнання договору споживчого кредитування недійсним, захист прав споживача /т.1 а.с. 42-44, 106-110, 143-151/, неодноразово уточнивши свої позовні вимоги, посилається на те, що 07 листопада 2007 року між ним та банком укладено договір про іпотечний кредит № ZRZОG40000001345 про отримання кредиту на споживчі цілі в сумі 170437 гривень 50 копійок на умовах зазначених в кредитному договорі. \~ \~ \~ \~При підписанні даного Договору, були порушені законні права [PERSON] . Кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам і волі [PERSON] , порушує його права та законні інтереси. Порушення які зазначає [PERSON] полягає в наступному. Зміст Договору суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» (далі-Закон), ні перед укладанням Договору, ні протягом його дії, Банк не повідомив [PERSON] у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування як того вимагає Закон. Всупереч Закону [PERSON] не отримав необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію (кредит), що мала забезпечити можливість його свідомого і правильного вибору. Договори про надання споживчого кредиту не можуть укладатися шляхом прийняття типових умов, що публікуються у засобах масової інформації, на інтернет сайтах та точках обслуговування кредитодавця, що не підписуються споживачем та не надаються йому, як оригінал договору. \~ \~ \~ \~Вищевказаний кредитний договір був укладений на системі ануїтетних платежів. В узгодженому сторонами кредитному договорі повинно бути чітко визначено застосований банком для обрахування процентних доходів і витрат метод визначення кількості днів. Також в кредитному договорі визначення розміру платежу за користування кредитом та ануїтетного платежу прописані досить узагальнено, форма та алгоритм розрахунку є досить складними і викликають складності в їх перевірці. \~ \~ \~ \~Погашення кредиту за ануїтетом, це погашення згідно з графіком платежів із зазначенням однакових сум у кожному періоді у той час, коли за стандартною схемою погашення кредиту сума платежів зменшується з кожним наступним періодом погашення кредиту. При ануїтеті щомісячний платіж за кредитом складається з сум погашення відсотків та частини основного боргу. Предметом кредитного договору, відповідно до п.п. 1.1, 1.3 договору, є надання Банком у строк до 07 листопада 2037 року споживчого кредиту у розмірі 170437 гривень 50 копійок. Цільове призначення кредиту - для придбання об`єкту нерухомості. Схема погашення кредиту - ануїтетна. Процента ставка за користування кредитом складає 15 % річних. Розмір ануїтетного платежу визначений у розмірі 2183 гривні 51 копійка. [PERSON] зазначає, що банк скористався тим, що йому об`єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а Банк, в порушення вимог частини 2 статті 11 та абзацу 16 частини 1 статті 6 Закону «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні договору та по суті примусив останнього до сплати платежів на незаконних підставах. Графік погашення кредиту (Додаток №1) до кредитного договору взагалі відсутній, Договір не містить орієнтовної сукупності вартості кредиту й вартості послуги з оформлення Договору (перелік всіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговування і повернення, таких як: адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення, комісії). Крім того такий графік взагалі [PERSON] не підписувався, він не був ознайомлений з його змістом в день укладання Договору з Банком. Таким чином в даному Договорі банком обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію кредит, так як ним не повідомлено про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Ціну продукції (споживчого кредиту) визначено неналежним чином, тобто вартість кредиту визначено в супереч «Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». В розділі 5 пункту 5.2 Договору від 07 листопада 2007 року «Кредитор має право» містяться умови, які регулюють порядок зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами лише в односторонньому порядку, і лише в інтересах Банка. Права споживача на зміну або розірвання договору взагалі не передбачено. Таким чином, банк надає собі права за власним бажанням будь коли змінювати відсоткову ставку, а клієнт не має права відмовитися, що встановлює дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Договір повинен містити порядок зміни і припинення дії договору. Так як ні розділ 5, ні Договір взагалі, не містить порядку зміни Договору, який враховував би інтереси споживача, взагалі не містить умови про порядок припинення Договору, а це є суттєвими умовами, тому Договір в цілому суперечить пункту 8 частини першої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Тобто банк в односторонньому порядку даним Договором залишив за собою право в будь який час підвищити процентну ставку. А також передбачив своє право, в разі незгоди Позичальника, чи взагалі без згоди, вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, тобто взявши кредит Позичальник опинився в умовах, які просто неможливо виконувати. \~ \~ \~ \~Розділ 6 даного Договору «Відповідальність сторін», не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність банку за невиконання або неналежне виконання умов Договору, більше того даний Договір містить декілька пунктів відповідальності тільки з боку позичальника. \~ \~ \~ \~Проте згідно Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Договір, повинен містити права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або не належне виконання умов договору. \~ \~ \~ \~Спірний Договір не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність Банку: ні за невиконання, ні за неналежне виконання банком умов Договору, це є суттєвою умовою, через що Договір в цілому суперечить пункту 9 частини першої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». \~ \~ \~ \~Крім того, права споживача вважаються в будь - якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Зазначений Договір, в своїх умовах порушує принцип рівності сторін договору, на шкоду споживача. \~ \~ \~ \~Договір страждає суттєвими пороками невідповідності його змісту актам законодавства України, ці невідповідності свідомо допущені банком проти прав та інтересів споживача. Так як будь яка із зазначених умов, є істотною умовою Договору, недійсність будь якої із зазначених умов окремо, а разом всіх тим паче, має наслідком недійсності правочину в цілому, з усіма правовими наслідками, які Закон з цим пов`язує. \~ \~ \~ \~Таким чином як вважає [PERSON] кредитний договір містить несправедливі та дискримінаційні для споживача умови, його положення суперечать закону: - Відсутній детальний розпис сукупності вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; - Відсутній графік платежів; - Не визначена реальна процентна ставка; - Не визначено абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді; - Не зазначено про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; - Не визначений порядок повернення кредиту та порядок плати за кредит; - Не визначений порядок припинення дії кредитного договору; - Відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення; - Банком не надано і не оприлюднено інформації про кредитування; - Не зазначені вид і предмет кожної супутньої послуги з обслуговуванням їх вартості; - Не зазначена відповідальність кредитора при порушенні умов договору щодо умов видачі кредиту, щодо умов повернення кредиту; - Відсутні умови дострокового розірвання договору; - Відсутній порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно правових актів Національного банк. Також в своїх додаткових поясненнях /т. 2 а.с. 81-84/ [PERSON] зазначає, що банк в своїй позовній заяві не вказав яким чином ним були виконані умови договору щодо надання кредиту (через касу або на рахунок позичальника), доказів передачі коштів позичальнику, їх сума, дата передачі ніяким чином банком не підтверджена. 18 березня 2015 року банк змінив термін виконання повернення кредиту, направивши вимогу про дострокове повернення кредиту позичальнику. 14 травня 2015 року банк звернувся до суду з позовом. Позичальник припинив виконувати умови договору 06 квітня 2011 року, тому право на дострокове стягнення кредитної заборгованості у банка виникло як вважає [PERSON] , ще з 06 червня 2011 року. Саме з цієї дати вважає, що слід відраховувати 3- річний термін позовної давності на звернення банка до суду. За таких обставин [PERSON] заявляє клопотання про застосування терміну позовної давності до вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки для дострокового погашення кредитної заборгованості та відмовити банку в зверненні стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, [PERSON] уточнивши свої позовні вимоги, просить визнати недійсним кредитний договір № ZRZОG40000001345 від 07 листопада 2007 року, укладений між Акціонерним Товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Попільнянська державна нотаріальна контора в Житомирській області про визнання\~частково недійсним\~іпотечного договору\~/т.1,\~а.с.\~217-218/,\~в обґрунтування\~якої вказує,\~що в\~провадженні Попільнянського\~районного суду\~Житомирської області\~перебуває справа\~за позовом\~АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , на підставі застереження в іпотечному договорі в рахунок заборгованості за кредитним договором від 07 листопада 2007 року. Квартира [ADDRESS] , була придбана нею і [PERSON] в період перебування в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 07 листопада 2007 року. 07 листопада 2007 \~ \~ \~ \~року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» був укладений договір іпотеки, предметом якого стала вищевказана квартира. Вона, як дружина іпотекодавця, надавала згоду в присутності приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Пилипчука В.О. на передачу даної квартири в іпотеку для забезпечення виконання кредитних зобов`язань. При цьому текст самого договору іпотеки вона не читала, його зміст не повідомлявся їй і не роз`яснювався, підпис на договорі іпотеки вона не ставила. В розділі\~4\~договору іпотеки\~від 07\~листопада 2007\~року,\~укладеного між\~АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , сторони обумовили, що звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, визначених п. 5.2.4 договору про іпотечний кредит, здійснюється шляхом: На підставі\~рішення суду; На підставі виконавчого напису нотаріуса; Згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 4.3 вищевказаного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на вибір іпотекодержателя шляхом: Продажу предмету іпотеки Іпотекодержателем від свого імені на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку». У разі продажу предмету іпотеки, іпотекодавець доручав іпотекодержателю отримати грошові кошти, виручені від продажу та спрямувати їх на погашення витрат іпотекодержателя та заборгованості за договором про іпотечний кредит. Переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку визначеному статті 37 Закону України «Про іпотеку». Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Банк просить суд винести рішення,

Outcome: partial