Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 30 травня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №74. Від подружнього життя в них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося. З різних причин між ними часто виникали непорозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Позивач просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні просить шлюб розірвати без надання терміну на примирення, дитини залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивачки та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №74. Від подружнього життя є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження. За час спільного проживання належна сімя в сторін не створилася. Між сторонами часто виникали непорозуміння, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved