Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

АТ «Укрсиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтований тим, що 22.08.2017 р. між ПАТ «УкрСиббанк», який був перейменований в АТ «Укрсиббанк», та відповідачем був укладений кредитний договір № 93983148000, за яким, [PERSON] наданий кредит на споживчі цілі з можливістю відкриття карткового рахунку у розмірі 40040,04 грн. з обов'язковим поверненням кредиту у повному обсязі не пізніше 22.08.2021 року зі сплатою відсотків у розмірі 73,00% річних за користування кредитними коштами. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого, станом на 30.01.2019 року, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 56916,29 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути понесені ним судові витрати у розмірі 1921,00 та витрати повязані з розглядом справи. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить, розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, згідно повідомлення про отримання поштового відправлення, правом подання відзиву на позов він не скористався, клопотань про відкладення розгляду від нього до суду не надходило, тому справу розглянуто без його участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.08.2017 року між публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 93983148000, відповідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 40040,04 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 73 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення до 22.08.2021 року. При цьому, в п.1.1 договору визначено, що, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах), які розміщені для ознайомлення на сайті банку та оприлюднені у газеті «Урядовий курєр» №105 від 09.06.2017 року (а.с. 14-28). 20.11.2018 року назву товариства приведено у відповідність до вимог Закону «України «Про акціонерні товариства», та Національним банком України погоджено його нову назву Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (а.с. 6-13). 07.12.2018 року [PERSON] рекомендованим поштовим відправленням направлено вимогу № 23-1-02/1590, в якій йому доведено до відома розрахунок заборгованості за кредитним договором та запропоновано її сплатити (а.с.29-30). Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON], станом на 30.01.2019 року, за кредитним договором № 93983148000 від 22.08.2017 року, має заборгованість у розмірі 56916,29 грн., яка складається з наступного: 37076,33 грн. - заборгованість за кредитом; 13562,62 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5143,84 грн. - заборгованість за комісією; 120,03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 761,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 252,01 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На підставі ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. На підставі\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.3 с.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно платіжного доручення № [NUMBER] від 30.01.2019 р. позивачем, при предявленні позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн., яка зарахована до спеціального фонду державного бюджету України, згідно відповідної виписки, та яку він просить стягнути з відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості задоволені в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у вищенаведеному розмірі. Разом з тим, в позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача витрати повязані з розглядом справи, розмір яких, згідно долученого до позову попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи, складає: 2881,50 грн. - судовий збір за апеляційне оскарження, 3842,00 грн. - судовий збір за касаційне оскарження, та 7500,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу в усіх судових інстанціях. З урахуванням вищенаведених вимог законодавства, позовні вимоги про стягнення витрат, повязаних з розглядом справи задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 509, 611, 612, 625, 626, 628, 629, 634, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial