Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що відповідач, внаслідок невиконання умов кредитного договору без номера від 03.04.2007 має заборгованість перед позивачем на загальну суму 18552,73 грн, яку просять стягнути. Крім того позивач просить стягнути на його користь з відповідача 2102,00 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді від 18.09.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник Банку не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася у передбаченому законом порядку, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.04.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір без номера, шляхом підписання анкети-заяви, згідно якої остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача також підтверджується той факт, що [PERSON] була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй у письмовій формі (а.с.16-26). Як вбачається із довідки наданої позивачем, Банком було видано [PERSON] кредитні картки: № [NUMBER] зі строком дії до 01/09; № [NUMBER] зі строком дії до 01/13; № [NUMBER] зі строком дії до 01/13; № [NUMBER] зі строком дії до 10/16; № [NUMBER] зі строком дії до 09/18; № [NUMBER] зі строком дії до 05/19 (а.с.15). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , останній було збільшено кредитний ліміт до 12000,00 грн (а.с.14). Відповідно до п.6.5 Договору відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Договору у випадку невиконання обов`язків по Договору, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов`язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), виплати винагороду банку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням банку. Як стверджує позивач, внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, станом на 27.05.2020 утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму - 18552,73 грн (а.с.13), з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 14341,67 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 4211,06 грн. Матеріалами справи доводиться укладення між відповідачем та банком кредитного договору без номера від 03.04.2007 року. Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що сторони дійсно перебувають у договірних правовідносинах. Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, банком, окрім розрахунку такої заборгованості (а.с.13), надано виписки по картковому рахунку (а.с.36-46), з яких убачається, що позичальник користувався та на даний час (востаннє 29.02.2020) користується кредитними коштами та частково виконує свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, у сукупності із розрахунком, є доказом отримання позичальником кредитних коштів та їх фактичного використання на суму 14341,67 грн, а тому стягненню з відповідача на користь банку підлягає вказана сума фактично отриманих кредитних коштів, розмір якої відповідачем не спростовано. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідност. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками на загальну суму 18552,73 грн - є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved