Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В березні 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], просило стягнути заборгованість станом на 19 березня 2014 року за кредитним договором б/н від 12 вересня 2008 року в сумі 22848 грн. 60 коп., що складається з: заборгованості за кредитом - 3000 грн. 00 коп., заборгованості по процентам - 11249 грн. 38 коп., заборгованості по комісії - 7035 грн. 00 коп. та 1564 грн. 22 коп. - штрафні санкції. В обґрунтування позову позивач послався на ті обставини, що відповідач на підставі зазначеного договору отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 відсотків річних на суму залишку боргу. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позивальника, умов надання банківських послуг та правил користування кредитною карткою. Отримавши грошові кошти, [PERSON] неналежним чином свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування не виконав внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі спірної суми. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача проти позову заперечував з тих підстав, що заява позичальника на видачу кредиту не підписана уповноваженою особою банку з прикладенням печатки, відсутній підпис позивальника про отримання кредитної картки та ПІН коду, а також підписаної позивальником пам'ятки клієнту (п. 3.1, 5.1 Заяви). Позивачем також не надано суду доказів про рух коштів по відкритому картковому рахунку відповідача та про номер карткового рахунку, до позову не долучений кредитний договір б/н від 12 вересня 2008 року. Крім цього, представник суду пояснив, що відповідно п. 3.1.1 та 5.4 правил користування кредитною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказаний на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місця, вказаного на картці, тому, звернувшись до суду з позовом в березні 2014 року, позивач пропустив сорок позовної давності, який в даних правовідносинах є обов'язковим для суду, а тому позов задоволенню не підлягає. В свою чергу, представник позивача зауважив, що заява позичальника від 12 вересня 2008 року є тим кредитним договором, який зазначений в позовній заяві й іншого окремого договору сторони не укладали. Заява містить підпис уповноваженої банком особи та відбиток печатки. Строк позовної давності не є пропущеним, так як сторонами він пролонгований до п'яти років, а тому він спливає 12 вересня 2014 року. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 вересня 2014 року між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та [PERSON] укладений кредитний договір, що складається із зави позичальника та невід'ємних частин: умов надання банківських послуг та правил користування кредитною карткою. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 відсотків річних на суму залишку боргу. Свої зобов'язання за договором банк виконав, видавши позичальнику кредитну картку, а останній, використавши ліміт кредитування у повному обсязі - 3000 грн. 00 коп., грошові кошти не повернув, відсотки за користування коштами на сплатив. Станом на 19 березня 2014 року позивачем за кредитним договором б/н від 12 вересня 2008 року нарахована відповідачу заборгованість в сумі 22848 грн. 60 коп., що складається з: заборгованості за кредитом - 3000 грн. 00 коп., заборгованості по процентам - 11249 грн. 38 коп., заборгованості по комісії - 7035 грн. 00 коп. та 1564 грн. 22 коп. - штрафні санкції. Суд не погоджується з пред'явленими позовними вимогами виходячи з наступного. Згідно ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст.. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якого пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право примусово через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо жодна зі сторін протягом цього терміну не проінформує іншу сторону про припинення дії цього договору, він автоматично продовжується на один рік. Згідно п. 5.3 Правил користування кредитною карткою строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. В свою чергу, позивачем у встановленими цивільним процесуальним законодавством порядку та строк не представлено суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач при укладенні кредитного договору був ознайомлений з Пам'яткою клієнта. Заява позивальника свідчить лише про те, що відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами позивача. Відповідно п. 3.1.1 та 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місця, вказаного на картці. Оскільки кредитний договір укладений на один рік, відповідно, строк дії кредитної картки становить 12 вересня 2009 року. Доказів того, що після закінчення дії кредитного договору, укладеного з відповідачем, йому видавалась нова кредитна картка з новим строком дії, позивач суду також не представив. Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14) висловлена наступна правова позиція: «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає місячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». В силу п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно п. 31 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗЦ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що позов ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає внаслідок пропуску строку позовної давності для захисту порушеного права. В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed