Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви Позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між [PERSON] та Банком Договір. Пунктом 1.1.3.2.3.Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Тобто, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, Відповідно до п. 1.1.2.3. до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 30.06.2019 року має заборгованість 120766,47 грн., яка складається з наступного: 11167,57 грн. - заборгованість за кредитом; 109598,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 15.02.2011 по 31.10.2018р. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованістьза кредитним договором. Представником відповідача було надано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнала, обґрунтувавши свою позицію тим, що Позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.06.2016р. по цивільній справі № 310/2859/16-ц за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, але будь-якого письмового доказу в підтвердження даного факту суду не надав. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 310/2859/16-ц від 07.09.2016р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 23170,42 грн. та відкрито виконавче провадження № 52247114. Відповідачем заборгованість в сумі 23170,42 грн. була сплачена в повному обсязі та виконавче провадження № 52247114 було закінчене, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.09.2017р. Також у відзиві представник Відповідача зазначила, що Позивач подаючи позовну заяву у 2016 році, скористався правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України шляхом пред`явлення позову та його подачі, тобто кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Оскільки Позивач вже звертався до суду з вимогою про стягнення заборгованості з Відповідача, тобто з вимогою про дострокове погашення кредиту, він змінив строки повернення кредиту, які було передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту (тобто з дати подання позовної заяви до суду). Тож, кредитні правовідносини між Позивачем та Відповідачем станом на даний час повністю припинені, а Відповідачем в свою чергу сплачена заборгованість по кредитному договору в повному обсязі, тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що порушують норми діючого законодавства України, а також законні права та інтереси Відповідача. Представником позивача було надано відповідь на відзив в якому позивач заперечує проти доводів відповідача та вважає, що сторони обумовили істотні умови договору, а тому в Банку наявні підстави для нарахування сплати процентів за користування кредитними коштами. Також, представником позивача до суду було надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.02.2011р., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за простроченими відсотками. Представник відповідача у заперечення вимог позивача надала суду заперечення в яких зазначила, що Позивач подаючи заяву про зменшення розміру позовних вимог не зменшив їх, а навпаки змінив, оскільки у позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.02.2011р., яка складається з заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом з 15.02.2011р. по 31.10.2018р. Проте, у заяві про зменшення розміру позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.02.2011р., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без участі позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилась, представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі, проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору№ б/н від 15.02.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В підтвердження укладення кредитного договору Позивач надає копію Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» від 15.02.2011р. та розрахунок заборгованості. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.06.2016р. по цивільній справі № 310/2859/16-ц за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитнимдоговором № б/н від 15.02.2011 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість станом 29.02.2016р. у розмірі 21 792, 43 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що на підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 310/2859/16-ц від 07.09.2016р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 23170,42 грн., який Позивачем було звернено до виконання до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження № 52247114. Відповідачем в повному обсязі була сплачена сума заборгованості по договору, що підтверджується квитанцією № 14 від 21.09.2017р., в якій призначення платежу зазначено: стягнення по виконавчому листу № 310/2859/16-ц від 07.09.2016р., виконавче провадження № 52247114. В зв`язку з тим, що Відповідачем заборгованість в сумі 23170,42 грн. була сплачена в повному обсязі, то виконавче провадження № 52247114 було закінчене на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.09.2017р. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Вказане кореспондується правовою позицією, сформульованою Верховним Судом України у постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, від 12.11.2014 року у справі № 6-167цс14, від 03.06.2015 року у справі № 6-31цс15, від 30.09.2015 року у справі № 6-154цс15, від 29.06.2016 року у справі № 6-272цс16, від 23.11.2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14.12.2016 року у справі № 6-2462цс16. Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою у 2016 році, скористався правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України шляхом пред`явлення позову до суду, тобто кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року (справа № 14-154цс18). Таким чином, оскільки Позивач вже звертався до суду з вимогою про стягнення заборгованості з Відповідача, тобто з вимогою про дострокове погашення кредиту, він змінив строки повернення кредиту, які було передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту (тобто з дати подання позовної заяви до суду). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018р. № 564/2199/15-ц. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.09.2018р. справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18, від 12.09.2018 справа № 473/825/16-ц, провадження 61-3240св18, від 12.09.2018р. справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18. Отже, кредитні правовідносини між Позивачем та Відповідачем станом на даний час припинені, а Відповідачем в свою чергу сплачена заборгованість по кредитному договору в повному обсязі, тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що порушують законні права та інтереси Відповідача, а отже задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 4 ст. 129 КонституціїУкраїни, ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку що в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що, оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем при зверненні із цим позовом до суду.

Outcome: dismissed