Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] підписав анкету-заяву б/н від 04.10.2017 згідно якої отримав кредит у розмірі 53000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленим договором. Проте, [PERSON] своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не надав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2017, станом на 27.01.2019 становить 95559,77 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 74895,97 гривень, нарахованих процентів за користуванням кредитом у розмірі 15637,14 гривень, а також штрафів визначених на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та у розмірі 4526,66 гривень (процентна складова). На підстав чого, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.10.2017 у розмірі 95559,77 гривень та судові витрати у розмірі 1 921,00 гривень. Ухвалою судді від 22.02.2019, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, 04.10.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н шляхом заповнення відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифами Банку, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 53000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено п.п. 2.1.1.5.5 п. 2.1.1.5 Умов, клієнт банку зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Відповідно до п.п 2.1.1.3.3 відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових грошей у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань у томі числі мінімального обов`язкового платежу. Відповідно до п.п 1.1.7.11 Умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку, жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, долученим до позову, заборгованість за договором перед позивачем станом на 27.01.2019 становить 95559,77 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 74895,97 гривень, нарахованих процентів за користуванням кредитом у розмірі 15637,14 гривень, а також штрафів визначених на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та у розмірі 4526,66 гривень (процентна складова). Розрахунок заборгованості за кредитним договором є повним, чітким, об'єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Доказів про погашення суми боргу, на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.ст. 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 549 ЦК України. Статтями 1049, 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику(грошові кошти)у такій самій сумі, у строк та в порядку, встановленому договору; якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за договором № б/н від 04.10.2017 належним чином не виконав, заборгованість за борговими зобов`язаннями у визначений договором строк не сплатив, у зв`язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: approved