Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з 2013 по 2015 роки вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Виходячи з того, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2015 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила розмір позовних вимог до 1/6 частини заробітку відповідача. При цьому пояснила, що донька має задовільний стан здоров'я, жодних доходів, крім соціальної допомоги на утримання дитини у мінімальному її розмірі, вона не отримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. При цьому пояснив, що він має задовільний стан здоров'я, не працює, жодних доходів не отримує, має на утриманні малолітнього сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування положень ст.. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні докази надання [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За встановлених в судовому засіданні обставин суд дійшов висновку, що відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved