Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Борзнянська РДА, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що батько малолітнього [PERSON] помер й дитина проживає з бабусею, яка і займається його вихованням, хлопчик відвідує місцевий дитячий дошкільний заклад; батько малолітнього [PERSON] також помер, син залишився проживати з матірю, але після його побиття співмешканцем матері дитина 29 березня 2018 року була влаштована до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації, де перебуває і по даний час; [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків по відношенню своїх синів, не цікавиться їх життям та здоровям, не спілкується, не надає матеріальної допомоги, за місцем проживання характеризується негативно, вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя. Зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з неї аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав, пояснивши, що понад півроку [PERSON] не цікавиться життям своїх синів, не піклується про них, не надає матеріальної допомоги, веде аморальний спосіб життя, проживає в сараї у жахливих умовах зі співмешканцем, який побив [PERSON], після чого той був відібраний від матері й знаходиться у Ніжинському центрі реабілітації; вихованням і утриманням [PERSON] займається його бабуся [PERSON] Не заперечують проти заочного розгляду справи. На виконання положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27.02.1991р., ст.171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON], який підтримав заявлений позов і пояснив, що мати ніякої уваги йому практично не приділяє, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає, за час його перебування в Ніжинському центрі реабілітації мати відвідувала його лише один раз. Стверджує, що після його побиття співмешканцем матері він не хоче бути з ними і просить позбавити матір батьківських прав щодо нього. Згоден на заочний розгляд справи. З огляду на вік [PERSON] (пять років) суд у відповідності до ч.2 ст.171 СК України вважав за недоцільне заслуховувати думку дитини щодо вирішення даного спору. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце слухання справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але до суду не з'явилась, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала. Тому, зі згоди представника позивача, третьої особи та дитини суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши думку дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно з п.1 ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. За змістом положень Конвенції ООН «Про права дитини», ч.2 ст.11, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. В п.47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних звязків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Положеннями п.15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007р. також передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] з квітня 2018 року долею своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] взагалі не цікавиться, не спілкується з ними, не відвідує, не надає матеріального забезпечення, характеризується з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, проживає зі своїм співмешканцем у незадовільних умовах. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO], його матір'ю є [PERSON] (відповідачка по справі), яка зареєстрована й проживає в [ADDRESS], а батьком є [PERSON], який помер [INFO]. Також, [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], а батьком дитини значиться [PERSON], який помер [INFO]. З 29 березня 2018 року малолітній син відповідачки [PERSON] в звязку з жорстоким поводженням щодо нього з боку співмешканця [PERSON] перебуває в Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації. Інший малолітній син відповідачки [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] в [ADDRESS], яка займається його вихованням та утриманням; дитина відвідує місцевий дошкільний навчальний заклад. З квітня місяця 2018 року [PERSON] ніякої участі у вихованні синів не приймає, не піклується про них, не цікавиться їх життям, не забезпечує їм належних житлово-побутових умов, фізичного та духовного розвитку, дозвілля, медичного забезпечення, матеріально не утримує, надаючи перевагу влаштуванню особистого життя та задоволенню власних потреб, за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, умови її проживання є незадовільними та не відповідають інтересам дітей. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорту, свідоцтв про народження, смерть, актом обстеження житлово-побутових умов та матеріального становища, довідками та характеристиками з сільських рад, Ніжинського центру, повідомленням про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Органом опіки та піклування в особі виконкому Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області на виконання вимог ч.5 ст.19 СК України було надано рішення №48 від 21 вересня 2018 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх синів [PERSON], [PERSON]. Дане рішення органу опіки та піклування на думку суду прийняте з урахуванням всіх обставин є обгрунтованим і не суперечить інтересам дітей. Таким чином, оскільки [PERSON], будучи матірю своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], на протязі тривалого періоду часу (понад півроку) безпричинно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дітей, не цікавиться їх долею, не спілкується, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення її батьківських прав стосовно вищевказаних дітей, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідачки, яка двічі проігнорувала явку до суду, що свідчить про байдуже ставлення матері до подальшої долі дітей. За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Зважаючи, що [PERSON] є матірю синів [PERSON], [PERSON] й не звільнена від обов'язку по їх матеріальному забезпеченню, якого діти потребують, то суд вважає за необхідне задовольнити й позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей. Тому, враховуючи, що відповідачка є особою працездатного віку, відомостей про свої доходи не надала, явку в судове засідання проігнорувала, коштів на утримання дітей не виділяє, то виходячи з положень ст.181-184 СК України суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на утримання синів [PERSON] та [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру на кожну дитину, шляхом їх перерахування на особисті рахунки дітей у АТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved