Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Комсомольської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її сина, померлого 25 грудня 2006 року. В установлений законом строк спадщину не прийняла з поважної причини про наявність такої дізналась лише наприкінці грудня 2014 року, випадково знайшовши правовстановлюючі документи на нерухоме майно належну синові ? частку квартири № 92 в житловому будинку № 91 по вул. Добровольського в м. Комсомольську. Просить суд визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Доводячи в судовому засіданні поважність причини, з якої пропустила строк для прийняття спадщини, заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені нею на обґрунтування заявлених позовних вимог докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів: Судом встановлено, що 25.12.2006 р. помер [PERSON] (а.с. 16), який доводився позивачу рідним сином (а.с. 8), і був народжений нею в шлюбі з [PERSON] (а.с. 7). Як пояснила суду позивач, після розірвання шлюбу з [PERSON] син залишився проживати з батьком. Невдовзі, в порядку ст. 42 ЖК УРСР [PERSON] отримав квартиру в будинку державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS], і зареєструвався там разом з сином (а.с. 9). Син постійно проживав і був зареєстрований за даною адресою протягом періоду з 22.11.2000 року до 06.02.2002 року (а.с. 10), після чого виїхав на постійне місце проживання в Росію. На час смерті [PERSON] значився зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 9). Як пояснила суду позивач, через складні стосунки з чоловіком, після розірвання шлюбу втратила з ним будь-який звязок. Водночас із сином спілкувалась постійно, але про набуття ним права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] не знала, і за його життя ніколи не вела з ним розмов на цю тему. Наприкінці грудня 2014 року, випадково, під час прибирання в одній із шаф за місцем свого помешкання виявила копію технічного паспорту (а.с. 18-19) на згадану квартиру, із змісту якого дізналась, що квартира перебуває у спільній частковій власності колишнього чоловіка та сина та була набута ними у власність в 2001 році в порядку приватизації державного житлового фонду/оригінал документу суду не представлений/. Одразу звернулась в нотаріальну контору із відповідною заявою, в прийнятті якої їй було відмовлено в звязку із пропуском передбаченого законом строку. Місцезнаходження колишнього чоловіка, який проживає в Росії, на теперішній час їй також невідоме. Із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого сина до нотаріальної контори він не звертався - як вбачається із змісту витягу із Спадкового реєстру, спадщина після смерті померлого [PERSON] не відкривалась (а.с. 25-26). Як пояснила суду позивач, на даний час в квартирі проживає молодший син, який також втратив будь-який звязок з батьком. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно із розясненнями, що містяться в п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається із змісту узагальнення № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, наданого Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення, невизначеність між спадкоємцями щодо осіб, які будуть приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.» Водночас, обґрунтовуючи поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач зазначає про обєктивну причину необізнаність про наявність спадщини, що в сенсі наданого ВССУ узагальнення та врахування конкретних обставин згаданої справи /зокрема, ступеню спорідненості спадкодавця і спадкоємця, характеру стосунків, що існували між ними, та тривалості строку, який минув з часу смерті спадкодавця/ не може бути визнане судом в якості поважної причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та слугувати підставою для задоволення позову, з огляду на що заявлені позивачем вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed