Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № DNНDRX05362769 від 20 вересня 2006 року в розмірі 56275 грн. 52 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору № DNНDRX05362769 від 20 вересня 2006 року [PERSON] 20 вересня 2006 року отримав кредит у розмірі 2813,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язання за кредитним договором відповідач станом на 14 лютого 2014 року має заборгованість у розмірі 56275 грн. 52 коп. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. Представник позивача за довіреністю Дементьєва О.М. надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.21), подав до суду заяву про застосування до позовної заяви про стягнення заборгованості загального терміну позовної давності та просив відмовити в позові в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № DNНDRX05362769 про надання строкового кредиту у сумі 2813,80 грн., на строк 12 місяців з 20.09.2006 року по 20.09.2007 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.09.2007 року, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у сумі 45,02 грн., одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у сумі 255,80 грн., пені, штрафних санкцій, згідно умов якого сторони погодили, що заява позичальника, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка (Стандарт)) та Тарифи складають між ними кредитно-заставний договір. Ціль кредитування - придбання товару. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника (а.с.6), Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.7-10). 06 липня 2000 року організаційно-правова форма КБ «Приватбанк», створеного у 1992 році у формі товариства з обмеженою відповідальністю, змінено на Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та 30 квітня 2009 року - у Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (витяг із статуту ПАТ КБ «Приватбанк», довідка АА №241170 з ЄРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 №054809, банківська ліцензія №22 від 05.10.2011 року. Тобто, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк». Згідно п.5.5 розділу 5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка (Стандарт)) сторонами збільшено термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування ним, винагороди, неустойки (пені, штрафів за договором) до 5 років (Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка (Стандарт). Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися договірні правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення суд керується ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ст. 610 ЦК України, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); ст. 1054 ЦК України, яка передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти;ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Крім того, суд керується ст. 251 ч. 1, 252 ч. 1 ЦК України, згідно яких строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; ст. 257 ЦК України, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 УК України, якими встановлено, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України, передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» «…у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі». З кредитного договору вбачається, що строк виконання зобов'язання чітко визначений - кінцевий термін повернення кредиту - 20 вересня 2007 року. Відповідачем своєчасно не було виконано умови договору, в зв'язку з чим у позивача виникло право пред'явити вимогу. Таку вимогу до відповідача банк пред'явив лише 11 березня 2014 року шляхом подачі вказаного позову до суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають через пропуск строку позовної давності, визначеної сторонами у п.5.5 розділу 5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам у 5 років, з вказаних вище підстав. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed