Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2014р., яким частково задоволені її вимоги, посилаючись на неповне з*ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення вимог закону. Апеляційний суд вважає скаргу частково обгрунтованою, а рішення таким, що повинне бути частково скасованим з ухваленням у скасованій частині нового рішення, виходячи із наступних підстав. Задовольняючи позов [PERSON] лише в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2ч. автомобілю «Ніссан максіма», та відмовляючи в усих інших вимогах, районний суд, між іншим, виходив з того, що її вимоги щодо поділу побутового майна, що знаходиться у будинку [ADDRESS],- не доведені; вимоги щодо поділу торгівельного комплексу (магазину та аптеки) вже розглянуті іншим судом; торгівельне майно, що знаходиться у торгівельному комплексі, перебуває у тимчасовому користуванні відповідача згідно договорів оренди з третіми особами; вклад до Статутного фонду господарського Товариства, директором якого є відповідач,- не є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи, наявним у справі доказам та вимогам закону. Відповідно до вимог ст.ст.60, 63, 70 СК України - майно, набуте за час шлюбу належить подружжю на праві спільної сумісної власності, вони мають рівні права на володіння, користування та розпорядження ним. У разі поділу спільного майна частки їх є рівними. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24.11.2000. по 26.06.2012., мають спільну дитину, яка даний час проживає з позивачкою окремо від відповідача. До розірвання шлюбу сторони проживали у [ADDRESS] який у порядку спадкування належить особисто відповідачеві. Письмовими доказами, зокрема, Звітами оцінки майна, чеками та іншими, де зазначені роки, коли придбавалось або будувалось майно,- доведено, що в період шлюбу сторони придбали : 1.побутове майно, перелічене у Звіті про оцінку майна (а.с. 20-21т.1), що знаходиться за адресою [ADDRESS], а саме: пральна машина, три холодильники, дві морозильні камери, телевізор, водонагрівач, кондиціонер, газовий котел, паровий бокс, всього, згідно оцінки спеціалістів, на суму 31 837грн Половина цієї суми складає 15 918грн.; 2.побудували нежитлову будівлю- торгівельний комплекс, що складається з магазину та аптеки у [ADDRESS], загальною вартістю згідно Звіту про оцінку (а.с.92,93 т.1) - 281 345грн. та придбали до цього об*єкту торгівельне устаткування, зазначене у Звіті ( а.с.187т.1), на загальну суму- 80 723 грн.,а саме: ваги, холодильна шафа, холодильний прилавок, холодильний шкаф, холодильна вітрина, вітрина сухої заморозки, двокамерна морозильна камера, виставочна вітрина, барна стойка, стіл барний, кондиціонер, водонагрівач, умивальник, стіл-тумба, стіл-умивальник, сушильна шафа, батареї різні, стіл, кушетка, холодильник, шафа-стінка, умивальник, стіл-тумба. Загальна сума комплексу та устаткування - 362 068грн. Половина цієї суми складає 181 034грн. Висновки суду (із взяттям до уваги Договорів оренди устаткування) щодо належності переліченого устаткування іншим особам, а не подружжю, є безпідставними, оскільки самі по собі надані відповідачем ксерокопії Договорів оренди, які, за його твердженням, були укладені ним із зазначеними у них особами,- з огляду на те, що приналежність майна повинна доводитись письмовими доказами, а відповідач доказів належності переліченого майна саме цим особам не надав, - не можна вважати належними доказами. Помилковим є висновок суду про наявність судового рішення щодо даної нерухомості, яким у позові позивачки було відмовлено, - оскільки зазначеним рішенням вирішувалось питання щодо визнання права власності, а у даному випадку вирішується питання щодо поділу майна подружжя, тобто предмети і підстави позовів були різними(а.с.234т.1). 3.побудували надвірні споруди до будинку [ADDRESS], перелічені у Звіті про оцінку ( а.с.203, 206т.1), а саме: колодязь, огорожа сітка-рабиця, ворота, хвіртка, огорожа-зал./бетонні плити, скважина на загальну суму- 69 441грн.. Половина цієї суми складає- 34 720грн. 4.згідно наданих позивачкою чеків (а.с.191-201т.1), з яких суд брав до уваги ті, що є чіткими та розбірливими (далі для полегшеного вжитку-«майно по чекам»)- придбали побутове майно: дві сушилки електричні, чайник електричний, холодильник, м*ясорубка, сокодавильниця, телефонний апарат, вікна з москітними сітками, на загальну суму- 11 331грн., половина якої складає суму 5 666грн. В зв*язку із встановленими обставинами та на підставі зазначених вище норм закону перелічене майно підлягає поділу між сторонами в рівних частках при умові, що за певних обставин таке є можливим, а в разі неможливості- стягненню відповідних грошових компенсацій. При поділі першої групи майна суд враховує, що серед нього є частина майна, невід*ємна від будинку, власником якого є відповідач, а тому повинна залишатись останньому, та вважає за можливе виділити [PERSON] : пральну машину, холодильник Електролюкс, морозильну камеру, телевізор. Всього на суму 11 291грн. Виділити [PERSON]- електричний водонагрівач, кондиціонер, два холодильники, морозильну камеру, газовий котел, паровий бокс. Всього на суму 20 546грн. (Ціни на кожну річ зазначені у Звіті). З врахуванням різниці у вартості виділеного сторонам майна - з [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсація у сумі 4 628грн. При поділі 2-ї групи майна- торгівельного комплексу та устаткування до нього - суд виходить з того, що це майно використовується відповідачем для його підприємницької діяльності, а тому реальному поділу по 1/2ч. не підлягає. Воно повинне бути виділене відповідачеві із стягненням з нього на користь позивачки половини його вартості, тобто суми 181 034грн. Враховуючи, що за своїми властивостями та використанням майно 3-ї групи також є невід*ємним від будинку по [ADDRESS], - його слід залишити [PERSON], а з нього на користь позивачки стягнути вартість ? частини у сумі- 34 720грн. Поділ 4-ї групи майна слід здійснити таким чином: виділити [PERSON] : сушилу електричну, електрочайник, холодильник, м*ясорубку, сокодавильницю (ціни на кожну річ зазначені у Звіті). Всього на суму 5 679грн. Виділити [PERSON]- сушилу, телефон, вікна з москітними сітками, (останні є невід*мними від його булинку). Всього на суму 5 652грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки складає 220 382грн., а також судові витрати -згідно ст.88 ЦПК та наданих доказів - в сумі 3 219грн. Враховуючи, що на даний час сторони проживають окремо, а майно, що підлягає поділу, знаходиться у відповідача, суд вважає за необхідне зазначити у рішенні про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивачки вартості того майна, яке при виконанні рішення буде відсутнє. Підтвердженням того, що на час розгляду справи судами усе перелічене майно було у наявності - є Звіти спеціалістів, які здійснювали його оцінку. Належних доказів про відсутність конкретного із переліченого майна - відповідач суду не надав. Не можна погодитись з рішенням в частині позову про поділ внеску до Статутного фонду товариства «Енергобуд», директором якого є відповідач, - оскільки для законного розгляду цих вимог до справи повинне залучатись саме товариство, однак воно стороною у справі не притягувалось, його відношення до заявлених вимог у нього не з*ясовувалось, а тому такі вимоги слід вважати передчасно заявленими, вони можуть розглядатись окремо в іншому провадженні, а рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у таких вимогах з інших підстав, ніж зазначив суд, тобто як передчасно заявлених. Не підлягали задоволенню і вимоги про поділ земельної ділянки за адресою [ADDRESS], оскільки ця ділянка була приватизована відповідачем у період часу, коли закон не відносив цей об*єкт до спільної сумісної власності подружжя. Слід вважати законним рішення райсуду в частині відмови у вимогах про поділ автомобілю Тойота Прадо та в частині визнання незаконним договору дарування зазначеного автомобілю, оскільки ні у позовних заявах, ні за час розгляду справи позивачка не надала конкретних обґрунтувань та доказів, які б давали суду підстави вважати оскаржуваний договір недійсним. Рішення суду в частині поділу автомобілю Ніссан фактично позивачкою не оскаржується, його поділ судом по ? частині відповідає вимогам ст.70 СК, а тому в цій частині рішення є законним.

Outcome: partial