Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15.05.2013 [PERSON] отримав кредит у розмірі 26207,43грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку із цим станом на 11.10.2018 виникла заборгованість в сумі 58618,45грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 22158,32грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11,58грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 19943,84грн., штрафу, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, в сумі 16504,71грн. У зв`язку із цим, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 15.05.2013 в сумі 58618,45грн. Пред`явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1921грн., які складаються з судового збору в сумі 1921грн. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, але подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій вказав, що пред`явлений до нього позов АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором визнає частково, визнає заборгованість за кредитом в сумі 22158,32грн., заборгованість по процентам за користування кредитом визнає частково в сумі 0,79грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 19943,84грн. не визнає, так як вони нараховані після закінчення визначеного строку дії договору, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 16504,71грн. не визнає повністю, просить застосувати строк позовної давності та розглянути справу без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно ст. ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. 06.10.2004 між відповідачем [PERSON] та позивачем АТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір №ZPPVSK00000425, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4600грн. на строк по 05.10.2006 на наступні цілі: газифікація із сплатою відсотків за його користування в розмірі 3% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії початково в момент надання кредиту в розмірі 0%. Для погашення заборгованості за цим договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом позичальник повинен щомісячно у період сплати, за який приймається період з «6» по «11» надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) згідно встановленого графіку. 15.05.2013 між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №ZPPVSK00000425 від 06.10.2004. Відповідач [PERSON] засвідчив підписом, що ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, та висловив згоду, що ця Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком кредитний договір. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15.05.2013, укладеної між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 26207,44грн. на строк 06 місяців з 15.05.2013 по 30.11.2013 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 26207,44грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,001% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 4367,91грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2013. Відповідно до п.2.2 вказаної Генеральної угоди при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості, вказаних у цій генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, відповідач сплачує банку штраф у розмірі 45254,71грн. Для вирішення даної справи застосуванню підлягають ст. ст. 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, з аналізу яких вбачається, що зобов`язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов`язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов`язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 15.05.2013, у зв`язку із цим станом на 11.10.2018 виникла заборгованість в сумі 58618,45грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 22158,32грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11,58грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 19943,84грн, штрафу, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, в сумі 16504,71грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте, позивачем були безпідставно нараховані відповідачу [PERSON] проценти в сумі 10,79грн. (11,58грн. - 0,79грн.) та пеня і комісія в сумі 19943,84грн. після закінчення строку дії договору - 30.11.2013 і до 11.10.2018, які стягненню не підлягають, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, який судом має враховувати в силу вимог ч.4 ст.264 ЦПК України, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню і комісію до повного погашення заборгованості за кредитом. Виходячи з наведеного, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 22158,32грн. та нараховані проценти за користування кредитом в сумі 0,79грн. за період з 15.05.2013 по 30.11.2013 відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10,79грн. та за пенею і комісією в сумі 19943,84грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони нараховані після закінчення визначеного строку дії договору, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частини перша та третя статті 264 ЦК України). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 15.05.2013 вбачається, що відповідач [PERSON] після закінчення строку дії договору (30.11.2013) в межах строку позовної давності неодноразово сплачував кошти на погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним свого боргу. Осатаній платіж відповідачем було здійснено 17.01.2018, а з позовом до суду позивач звернувся лише 22.01.2019, тобто поза межами річного строку позовної давності визначеного вимогами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення. Відповідач [PERSON] скориставшись своїм правом, передбаченим вимогами ст.267 ЦК України, подав до суду заяву про застосування до вимог про стягнення штрафу строку позовної давності. Відповідно до п.1 ст.32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). З огляду на викладене, та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу, суд приходить до висновку, що оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення неустойки у виді штрафу, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.05.2013 в сумі 22159,11грн. та понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 726,18грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial