Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить солідарно стягнути з відповідачів 31 591 грн. 02 коп. заборгованості та 1921 грн. 00 грн. судового збору. В обгрунтування позову вказує на те, що квартира №16 , в якій проживають [PERSON] та [PERSON] знаходиться в будинку [ADDRESS] , який перебуває на балансі виробничного структурного підрозділу «Львівське територіальне управління» філії «Центр Будівельно-монтажних робіт експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», що стверджується інвентарною карткою та довідкою про балансову належність. Згідно Житлового кодексу України та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд», балансоутримувач - виробничий підрозділ «Львівське територіальне управління» надає мешканцям будинку в користування жилу площу та комунальні послуги, а громадяни, які проживають в будинку - зобов`язані своєчасно вносити за це плату. Нарахування за надані послуги проводяться відповідно до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 17.12.2012 року №96, яким встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і для підрозділу Львівського будівельно - монтажного екплуатаційного управління. Зокрема, тарифи із теплопостачання регулюються рішеннями Львівської міської ради №509 від 14.06.2013 року, №82 від 31.01.2014 року та №272 від 27.04.2015 року. Однак, користуючись житловим приміщенням та отримуючи комунальні послуги (опалення, постачання гарячої та холодної води, електроенергії, утримання будинку і прибудинкової території), відповідачами оплата за них проводилась лише частково на загальну суму 35 474,14 грн. Заборгованість по травень 2016 року включно, у розмірі 25 273,92 грн. охоплено судовою справою №461/5675/16-ц та погашено в повному обсязі. Також, частково погашено заборгованість за період, зазначений у заяві про видачу судового наказу, а саме: у розмірі 10 300,22 грн. (35474,14 - 25173,92), що підтверджується довідкою про заборгованість по квартплаті та комунальних послугах. Крім того, в довідці відображено нарахування за комунальні послуги за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року. Таким чином, вважає, що станом на 01.12.2019 року, заборгованість [PERSON] та [PERSON] за надані комунальні послуги перед виробничим структурним підрозділом «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно - монтажних робіт експлуатації будівель і споруд» за період з червня 2016 року по листопад 2018 року становить 31 591,02 грн. Керівництвом виробничого структурного підрозділу «Львівське територіальне управління» неодноразово направлено боржникам нагадування і попередження з вимогою погасити заборгованість, однак, останні на них не реагують та надалі не сплачують за комунальні послуги, чим порушують вимоги ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». В результаті недоотримання відповідачами покладеного на них законом обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг виробничному структурному підрозділу «Львівське територіальне управління» філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» завдано матеріальних збитків на суму 31 591 грн. 02 коп. Відтак, просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзив на позовну заяву, в якому просять суд відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що зазначена в позовній заяві квартира [ADDRESS] є приватною власністю відповідача, а тому, посилання позивача на те, що квартира надана в користування є не коректним. Крім того, з 2016 року у вказаному будинку створено та зареєстровано ОСББ. Всупереч вимогам ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», жодних договорів про надання позивачем комунальних послуг з відповідачами не укладалось. Позивач стверджує, що відповідачі отримують комунальні послуги та проводили часткову оплату на загальну суму 35 474,14 грн. Як видно з довідки про заборгованість, наданої позивачем, вказана сума сплачена у період 2017 - 2019 р.р., відповідно до нарахувань за комунальні послуги саме у цей період часу, а тому, не зрозуміло, про яку часткову заборгованість стверджує позивач. При цьому, відповідачі звертають увагу суду на те, що не сплачували за комунальні послуги саме під час судових розглядів, оскільки доводили їх необгрунтованість. Позивачем не взято до уваги рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 24.05.2017 року у справі №461/7674/16ц, якими було відмовлено в задоволенні позову АТ «Укрзалізниця» та не здійснено відповідних перерахунків по сплаті заборгованості. Відтак, намагання позивача зарахувати вказані платежі в рахунок погашення заборгованості за період, охоплений розглядом справи №461/5675/16-ц є незаконними. 19.08.2020 року представник позивача - [PERSON] скерувала на адресу суду додаткові пояснення по суті позову, згаідно яких зазначає, що вказана позовна заява пред`явлена станом на 01.12.2019 року та охоплює період з червня 2016 року по листопад 2018 року, оскільки заборгованість відповідачів до травня 2016 року включно, у розмірі 25 273,92 грн. було охоплено судовою справою №461/7674/16-ц, а оплата здійснена відповідачами після розгляду справи, у зв`язку з чим, зараховувалась в погашення заборгованості в порядку черговості. Вважає, що оскільки рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року, відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги за період з січня 2014 року по 2016 року у розмірі 25 273,92 грн. фактично за недоведеністю позовних вимог, а не за безпідставністю таких, позивача не позбавлено права звернутись до суду про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за спірний період. Відтак, вважає за необхідне уточнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків та прибудинкових територій та послуг з теплопостачання за період з січня 2014 року по травень 2016 року, тобто за період охоплений судовою справою №461/7674/16-ц. Крім того, вказує на те, що щомісячний тариф з утримання будинків та прибудинкових територій в цей період розраховувався на підставі тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 17.12.2012 року №96, яким встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і для підрозділу Львівського будівельно - монтажного експлуатаційного управління. Щодо твердження відповідача про відсутність укладеного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вказує, що такий договір був надісланий на адресу відповідачів 06.12.2017 року рекомендованим листом. Оскільки від відповідачів протягом встановленого законом терміну (один місяць з дня внесення проекту договору) не було повідомлень про відмову від укладення такого та не надано заперечень, договір вважається укладений у надісланій редакції. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.129 Конституції України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Нормами ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до п.2.1 Положення про філію «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», Філія є відокремленим підрозділом акціонерного товариства «Українська залізниця», яка не має статусу юридичної особи. Згідно п.10.5 Положення, Філія має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності, крім іншого виступати позивачем, у тому числі цивільним та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі, а також вчиняти інші дії, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності Філії. Згідно Довідки №421, виданої з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої виробничим підрозділом «Львівського територіального управління» ПАТ «Укрзалізниця» від 18.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] (власник) та [PERSON] , [INFO] проживають та зареєстровані в приватизованій квартирі, загальною площею 106,5 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у будинку, який належить АТ «Укрзалізниця». З Довідки №2647, виданої головним бухгалтером виробничого підрозділу «Львівського територіального управління» АТ «Укрзалізниця» Солук Г.Є. від 21.12.2019 року вбачається, що станом на 21.12.2019 року на балансі ВП «Львівського територіального управління» знаходиться житловий 6-ти поверховий будинок у [ADDRESS] з інвентарним номером 8670101004331. Відповідно до ст.162 ЖК України громадянин, якому належить квартира (будинок) на праві приватної власності, зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно Довідки про нарахування та заборгованість по квартплаті та комунальних послугах квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заборгованість станом на 01.12.2019 року становить 52 996,55 грн. (а.с.4). Згідно Довідки про нарахування та заборгованість по квартплаті та комунальних послугах квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заборгованість станом на 01.07.2020 року становить 59559,61 грн. (а.с.111). 21.12.2018 року АТ «Укрзалізниця» звернулось до Галицького районного суду м.Львова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] 41 891,24 грн. заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг за період з червня 2016 року по листопад 2018 року та судового збору у розмірі 176,20 грн. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2019 року скасовано судовий наказ від 04.01.2016 року про стягнення на користь ПАТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» з [PERSON] , [PERSON] заборгованості в розмірі 25273,92 грн. та 689 грн. судового збору. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року у справі №461/7674/16-ц в задоволенні позову ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 25273,92 грн. - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.05.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» відхилено, рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 21.11.2018 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишено без задоволення. Рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24.05.2017 року залишено без змін. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З долучених до матеріалів справи квитанцій вбачається, що відповідачами дійсно здійснювалась оплата за спожиті ними комунальні послуги на рахунок АТ «Українська залізниця». Однак, оскільки позивач вважав, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року відмовлено в задоволенні позову за недоведеністю вимог, а не за безпідставністю таких, а тому, неправомірно здійснював зарахування оплачених відповідачами коштів в погашення заборгованості за період, охоплений під час розгляду справи №461/7674/16-ц. Таким чином, суд не приймає як належні та допустимі докази, долучені позивачем до матеріалів справи Довідки про нарахування та заборгованість по квартплаті та комунальних послугах, оскільки розрахунок у таких проведений без врахування рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року, яке залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями. Крім того, не зазначено періоду, за який вказані кошти були зараховані. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного скерування та отримання відповідачами проекту договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи спір, суд враховує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема правомірності зарахування сплачених відповідачами коштів на погашення заборгованості, про стягнення якої рішенням Галицького районного суду м.Львова від 11.01.2017 року було відмовлено, а відтак, в задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача по не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed