Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 2020909116 від 11 жовтня 2018 року у розмірі 23 152 грн. 36 коп. та судові витрати в сумі 1 921 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 20 500 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 11 жовтня 2020 року. У порушення зазначених умов договору відповідач своє забов`язання не виконав належним чином. Станом на 12 липня 2019 року заборгованість становить 23 152 грн. 36 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 19 645 грн. 18 коп.; заборгованості по відсоткам в сумі 1 грн. 21 коп., заборгованості за комісіями в сумі 3 471 грн. 38 коп. та плати за пропуск платежів в сумі 34 грн. 59 коп. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2019 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 2020909116, згідно якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі 20 500 грн, на споживчі цілі та придбання послуг продавців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 11 жовтня 2020 року. Банк свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 12 липня 2019 року заборгованість становить 23 152 грн. 36 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 19 645 грн. 18 коп.; заборгованості по відсоткам в сумі 1 грн. 21 коп., заборгованості за комісіями в сумі 3 471 грн. 38 коп. та плати за пропуск платежів в сумі 34 грн. 59 коп. Згідно приписів ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Крім цього, відповідно до вимог ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кредитні кошти відповідачем до цього часу не повернуті, тобто, виконання зобов`язання не відбулось, банком у відповідності до положень чинного цивільного законодавства та умов договору нараховані відсотки за користування грошима на час звернення до суду. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як вбачається з вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань від 03 липня 2019 року, АТ «ОТП Банк» вимагав у строки передбачені законом та договором сплатити відповідачем прострочену заборгованість протягом 30 календарних днів. На час розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Наведене дає підстави вважати вимоги АТ «ОТП Банк» правомірними, а відповідача такою, що за невиконання умов договору від 11 жовтня 2018 року повинна відповідати за цивільними зобов`язаннями, сплативши на користь банку відповідну суму боргу. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved