Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

В березні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про зняття арешту, в якому просила зняти арешт з майна: нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), накладений постановами державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.10.2015 року та від 27.03.2019 року в межах виконавчого провадження №37752076 щодо примусового виконання виконавчого листа №6-297/13 від 04.03.2013 року виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.53). Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.31,40,49), відзив на позовну заяву не подав, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.32,39), відзив на позовну заяву не подала, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.30,41,48). Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною 2 цієї статті. Встановлено, що 25 квітня 2013 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. було відкрито виконавче провадження №37752076 з примусового виконання вимог виконавчого листа №6-297/13 виданого 04.03.2013 року, Новозаводським районним судом м. Чернігова про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 27691877,56 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 26000000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 3394044,45 грн., заборгованості по пені у розмірі 1297833,11 грн. (а.с.7). 27 жовтня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М. було винесено постанову про арешт майна боржника ( [PERSON] ), зокрема на нерухоме майно з реєстраційним номером №15574383, нежитлові будівлі: магазин № [NUMBER] загальною площею 533,50 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] у межах суми боргу (а.с.8). 27 березня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. винесено постанову про арешт майна боржника ( [PERSON] ), а саме нерухомого майна з реєстраційним номером №724374612214, нежитлові будівлі: магазин № [NUMBER] з допоміжними господарськими будівлями та спорудами: літ. А - магазин №5, Б - погріб -овочесховище, №1-3 - огорожа, загальною площею 521,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору (а.с.9). Вказане обтяження у вигляді арешту зареєстровано 19 квітня 2019 року в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером №31258356 (а.с.13). Існування обтяження у вигляді арешту на майно створює перешкоди в реалізації позивачкою свого права власності, а тому порушує її право на мирне володіння майном, тому [PERSON] звернулася до суду з позовом. Встановлено, що в період з 21 березня 2007 року по 05 жовтня 2015 року нерухоме майно: магазин №5, який розташований за адресою: [ADDRESS] , перебував у власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 21 березня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2755. 14 вересня 2015 року право власності на 1/2 частку магазину № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] перейшло від [PERSON] до Приватного підприємства «Каракуліна» (код ЄДРПОУ 39940754) на підставі Договору купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №6981 (номер запису про право власності 11163894). 15 вересня 2015 року право власності на іншу 1/2 частку магазину № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , перейшло від [PERSON] до Приватного підприємства «Каракуліна» (код ЄДРПОУ 39940754) на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №7010 (номер запису про право власності 11180091). 30 вересня 2015 року право власності на 1/2 частку магазину № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , перейшло від Приватного підприємства «Каракуліна» (код ЄДРПОУ 39940754) до [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 30 вересня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №7277 (номер запису про право власності 11400994). 05 жовтня 2015 року право власності на іншу 1/2 частку магазину № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , перейшло від Приватного підприємства «Каракуліна» (код ЄДРПОУ 39940754) до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №7301 (номер запису про право власності 11464788). Однак, 06 грудня 2018 року вищевказані записи про право власності (№11400994, №11464788) на магазин № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , що перебували в у власності [PERSON] були скасовані, на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року по цивільній справі №175/4898/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , ПП «Каракуліна», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіна Л.Л., ПАТ Комерційний банк «Надра» про визнання правочину недійсним, яким були визнані недійсними наступні договори купівлі-продажу: договір купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року укладений між ПП «Каракуліна» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за №6981; договір купівлі-продажу від 15 вересня 2015 року укладений між ПП «Каракуліна» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за №7010; договір купівлі-продажу від 30 вересня 2015 року укладений між ПП «Каракуліна» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за №7277; договір купівлі-продажу від 05 жовтня 2015 року укладений між ПП «Каракуліна» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №7301. Отже, починаючи з 06 грудня 2018 року право власності на магазин № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , було перереєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (номер запису №29430029). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року по цивільній справі №175/4898/15-ц, вищевказане заочне рішення скасовано (а.с.14-16). Тому на підставі ухвали про скасування заочного рішення, 19 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було поновлено запис про право власності [PERSON] на магазин № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] (запис про право власності в Державному реєстрі за номерами 31269424, 31268944) (а.с.10-13). Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року по цивільній справі №175/4898/15-ц, провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с.17). Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що договори купівлі-продажу на підставі яких право власності на магазин № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , перейшло від [PERSON] до ПП « [PERSON] » та в подальшому до [PERSON] , не оскаржені та в судовому порядку не визнані недійсними, а отже є діючими на цей час. [PERSON] є єдиним власником нерухомого майна: магазину № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.10-13). Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Протоколом №1 від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод введена в дію норма міжнародного права, яка ратифікована Державою Україна, Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 якої, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить [PERSON] на праві власності, створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. На даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на нерухоме майно (магазин №5, який розташований за адресою: [ADDRESS] ) у зв`язку із тим, що боржники за виконавчим провадженням [PERSON] та [PERSON] вже не є власниками нежитлового приміщення, магазину № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги що, позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а порушення прав позивача підлягають усуненню шляхом скасування арешту на нерухоме майно: магазин № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , номер запису про обтяження №31258356 (спеціальний розділ), проведений державним реєстратором: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М., зареєстрований 19 квітня 2019 року о 10:47:40 год., який був накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника від 27 березня 2019 року у ВП № 37752076, винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. щодо примусового виконання виконавчого листа №6-297/13 від 04.03.2013 року виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., тобто з кожного по 420,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved