Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області), Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Краснокутська РДА Харківської області), [PERSON] про визнання недійсними наказу, розпорядження, договору оренди землі та державної реєстрації права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії Б № 074721 від 15 грудня 1992 року із додатками ,виданими на підставі рішення Китченківської сільської ради XII сесії XXI скликання від 29 грудня 1992 року та рішення Краснокутської районної Ради народних депутатів XVI сесії XXI скликання від 25 листопада 1993 року , є постійним користувачем земельних ділянок на території Качалівської, Китченківської сільських рад та Костантинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області. З листа відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 11 березня 2016 року № С-51/0-36/6-16 позивачу стало відомо, що частину земельної ділянки, яка перебуває у [PERSON] в постійному користуванні, було сформовано в окрему земельну ділянку, присвоєно кадастровий номер 6323582200:02:001:0588 та передано в оренду [PERSON] (далі - земельна ділянка 6323582200:02:001:0588). Право оренди на земельну ділянку 6323582200:02:001:0588 зареєстровано за [PERSON] строком 49 років, підставою виникнення права оренди є договір оренди землі б/н від 16 березня 2015 року (далі - договір оренди землі). Між тим право постійного користування земельними ділянками, що належить [PERSON] , не припинялося, він не давав відповідної згоди на надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або на передачу її в оренду. Зважаючи на зазначене, розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації № 243 від 17 серпня 2011 року в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,4112 га на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області та наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області ,в частині надання в оренду земельної ділянки 6323582200:02:001:0588 [PERSON] , на думку позивача, є недійсними та підлягають скасуванню. Крім того, на думку позивача, договір оренди землі б/н від 16 березня 2015 року, укладений на підставі вказаних рішень органів державної влади, також є недійсним. Зважаючи на зазначене, просив суд визнати недійсними: розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації від 17 серпня 2011 року № 243 «Про надання дозволу гр. [PERSON] » в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,4112 га на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області; наказ ГУ Держземагентства у Харківській області від 06 лютого 2015 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду» в частині надання в оренду земельної ділянки 6323582200:02:001:0588 [PERSON] ; договір оренди землі б/н від 16 березня 2015 року, укладений між [PERSON] та ГУ Держземагентства у Харківській області; - державну реєстрацію права оренди землі, зареєстрованого за [PERSON] на підставі вказаного договору оренди землі б/н від 16 березня 2015 року, номер запису про інше речове право 9052528, дата державної реєстрації 16 березня 2015 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував , просив відмовити , вказавши , що позивачем не надано доказів, з яких вбачається, що земельна ділянка 6323582200:02:001:0588, площею 2,4112 га ріллі, передана останньому в постійне користування на підставі належних правових документів. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до суду не з`явився , подав заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення на позов, в якому зазначено, що [PERSON] виданий Державний акт серії Б № 074721, зареєстрований 15 грудня 1992 року за № 29, до якого додано додатки, що містять відомості про земельні ділянки. Даний акт виданий на земельну ділянку площею 1,56 га, що розташована на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області (в межах населеного пункту). Станом на час розгляду справи дана земельна ділянка не приватизована. Додаток до Державного акту № 1, виданий на земельну ділянку площею 5,00 га , що розташована на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області (за межами населеного пункту) та перебуває в приватній власності [PERSON] , кадастровий номер 6323582200:02:001:0552, площа 7,2688 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, документ, що посвідчує право - Державний акт , серія ЯК номер 193364, виданий 30 жовтня 2012 року. Частина земельної ділянки з кадастровим номером 6323582200:02:001:0588 площею 2,4112 га, державна реєстрація якої проведена 29 січня 2015 року, належить ГУ Держземагентства у Харківській області, орендар - [PERSON] . Таким чином, ГУ Держземагентства у Харківській області було наділене повноваженнями з передачі в користування [PERSON] за рахунок земель державної власності земельної ділянки 6323582200:02:001:0588. Зважаючи на наведене, позовні вимоги вважає необґрунтованими, просив в позові відмовити. Представник Краснокутської РДА у судовому засіданні проти позову заперечував , просив відмовити , пояснивши, що позивачем з невідомих причин не було реалізовано право на оформлення користування спірною земельною ділянкою у передбачений законодавством спосіб. Також чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством , не було передбачено видачу додатків до Державного акту. Суд, заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачу [PERSON] , на підставі Державного акту на право користування землею серії Б № 074721, зареєстрованого 15 грудня 1992 року за номером № 29, було надано в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства 1,56 га землі, на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області (в межах населеного пункту) (том 1, а.с. 19-20). На підставі додатку №1 до вказаного Державного акту , [PERSON] , відповідно до рішення Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області XII сесії XXI скликання від 29 грудня 1992 року , була виділена із земель запасу земельна ділянка площею 5 га, що розташована на території Китченківської сільської ради. (том1 , а.с.23-24 , том 2 а.с. 27 т.2) Крім того, згідно додатку № 2 до вказаного акту, позивачу на підставі рішення Краснокутської районної Ради народних депутатів від 25 листопада 1993 року, було надано у постійне користування земельну ділянку площею 28,39 га, яка розташована на території Костянтинівської селищної ради (том 1, а.с. 21). Як вбачається з додатку № 3 до вказаного акту, позивачу на підставі рішення Краснокутської районної Ради народних депутатів від 25 листопада 1993 року, було надано у постійне користування земельну ділянку площею 4,86 га, яка розташована на території Китченківської сільської ради (том 1, а.с. 22). На підставі заяви [PERSON] , згідно розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 17 серпня 2011 року № 243, в редакції зі змінами, внесеними розпорядженням від 06 червня 2012 року № 192, йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою загальною площею 185,4426 га, в тому числі 152,9053 га ріллі за межами населених пунктів на території Костянтинівської селищної ради та 32,5373 га ріллі на території Китченківської сільської ради, та дозвіл на виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земель для подальшого надання земельних ділянок в оренду із земель запасу сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства (том 1, а.с. 85). Вказане підтверджується також даними Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] , виконаному ТОВ «Земтехстандарт». В подальшому наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області від 06 лютого 2015 року № 235-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] , надано останньому в оренду земельні ділянки, розташовані за межами населеного пункту на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, в тому числі 2,4112 га з кадастровим номером 6323582200:02:001:0588, за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення фермерського господарства, строком на 49 років (том 2, а.с. 41). 16 березня 2015 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області (орендодавцем) та [PERSON] (орендарем) укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 6323582200:02:001:0588, площею 2,4112 га, землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарських угіддя (рілля), на строк 49 років (том 1, а.с. 14-18). Згідно листа відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області № с-51/0-36/6-16 від 11 березня 2016 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6323582200:02:001:0588, що перебуває в оренді у [PERSON] , є частиною земельної ділянки, що перебуває в користуванні [PERSON] , згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 074721 (том 1, а.с. 13). Аналогічна інформація викладена в листі начальника відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 87/415-17 від 03 травня 2017 року (том 1, а.с. 166-167). Як вбачається з інформації, викладеної в листі відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 266/115-18 від 04 травня 2018 року, земельна ділянка кадастровий номер 6323582200:02:001:0588, площа земельної ділянки 2,4112 га (рілля), яка знаходиться в оренді у [PERSON] , є частиною земельної ділянки, що перебуває в користуванні [PERSON] , згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 074721, земельна ділянка надана в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства. Згідно даних Державного земельного кадастру Національної Кадастрової Системи (НКС) , земельна ділянка за кадастровим номером 6323582200:02:001:0588 не була сформована та внесена до бази даних Державного земельного кадастру Національної Кадастрової Системи (НКС) на дату 17 серпня 2011року, оскільки відомості про земельну ділянку внесені: дата державної реєстрації земельної ділянки 29 січня 2015 року, згідно інформації про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок виконаний 29 вересня 2014 року товариством з обмеженою відповідальністю «Земтехстандарт». На час проведення Державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер 6323582200:02:001:0588, в базі даних Національної Кадастрової Системи (НKC) перетини з іншими земельними ділянками були відсутні. В частині проведення робіт із землеустрою щодо земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні [PERSON] на момент складання проекту землеустрою та державної реєстрації земельної ділянки в базі даних Національної Кадастрової Системи (НКС) не були здійснені, відомості про земельну ділянку не були внесені; частково земельна ділянка, що перебувала в постійному користуванні, була витребувана у приватну власність [PERSON] , кадастровий номер 6323582200:02:001:0552, площа земельної ділянки 7,2688 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства. Частина ж земельної ділянки залишилася не розподіленою, відповідно технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на залишок не виготовлялася (том 2, а.с 29). За таких обставин суд вважає доведеним факт перетину (накладення) земельної ділянки з кадастровим номером 6323582200:02:001:0588, яка передана в оренду [PERSON] , та земельної ділянки, що надавалась в постійне користування позивачу згідно рішення Китченківської сільської ради народних депутатів Краснокутського району Харківської області XII сесії XXI скликання від 29 грудня 1992 року. Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року, який діяв на час набуття позивачем права користування земельною ділянкою, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Частиною першою статті 23 цього Кодексу передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Порядок передачі земельних ділянок у постійне користування визначався статтею 19 ЗК України, якою, зокрема передбачено було надання земельних ділянок за проектами відведення цих ділянок, розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натурі (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснювали державні та інші землевпорядні організації. Громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, повинні були звернутись з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. До клопотання повинно було бути надано копію генерального плану будівництва або інші графічні матеріали, що обґрунтовують розмір намічуваної для відведення площі, титульний список або довідка про фінансування будівництва, проект рекультивації земель, інші матеріали. У заяві громадянина про надання земельної ділянки мало бути вказано бажані її розмір і місце розташування, мета використання. Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядала клопотання (заяву) у строк не більше місяця, надавала дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляла про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка. Проект відведення земельної ділянки погоджувався з власником землі або землекористувачем та подавався до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядала його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймала рішення про надання земель. Якщо надання земельної ділянки провадилось районною, обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, сільська, селищна, міська Рада народних депутатів свій висновок подавала до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів. На виконання цих положень законодавства Державним комітетом України по земельних ресурсах наказом № 28 від 15 квітня 1993 року затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) пункт 1.3 якої передбачав якщо земельна ділянка, що передається у власність або надається у постійне користування, розташована на території кількох місцевих Рад народних депутатів, державні акти на право власності на землю і право постійного користування землею видаються окремо на території кожної Ради народних депутатів. Отже, за положеннями діючого на час прийняття рішень про надання позивачу земельних ділянок, зазначених у Державному акті серії №074721 від 15 грудня 1992 року та додатках до нього у постійне користування, з огляду на те, що, як встановлено, ці земельні ділянки знаходяться на території різних сільських Рад (Китченківської сільської ради та Костянтинівської селищної ради) на кожну земельну ділянку необхідно було отримати окремий Державний акт у порядку передбаченому статтею 19 ЗК України. Суд , дійшов висновку , що права позивача на користування земельними ділянками ,які зазначені в додатках № 1 , №2 та №3 до Державного акту серії Б № 074721 , виданого 15 грудня 1992 року не виникли, в тому числі у зв`язку з тим , що рішення про надання цих земельних ділянок прийняті пізніше ніж видано зазначений державний акт. Отже, судом встановлено , що належним документом - Державним актом на право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення підтверджується лише право користування [PERSON] земельною ділянкою площею 1,56 га на території Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Що ж стосується інших земельних ділянок, які були надані позивачу у постійне користування, відповідно до додатків до Державного акту, то суд вважає , що не був дотриманий порядок їх надання, передбачений діючим законодавством. Отже, [PERSON] повинен був їх оформити в установленому законом порядку. З огляду на це, суд вважає , що перетин земельної ділянки, якою користувався позивач, та яка була надана в оренду відповідачу, мав місце відносно земель, які не були належним чином ним оформлені. 01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ. Частиною другою статті 92 ЗК України 2001 року передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; в) релігійні організації інвалідів, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. Пунктом 1 Перехідних положень ЗК України 2001 року визначено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняття відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього кодексу. Відповідно до пункту 6 Перехідних положень ЗК України 2001 року, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть їх мати на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому законом порядку право власності або право оренди на них. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення їх у встановленому законом порядку та отримання у власність чи користування. Згідно пункту 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Зазначеним пунктом не передбачено збереження за громадянином права постійного користування земельною ділянкою, а виокремлено лише збереження за ними земельних ділянок на праві власності або тимчасового користування, в тому числі на умовах оренди. З наведеного слідує, що законодавець чітко розмежував поняття «право тимчасового користування» та «право постійного користування», яке за приписами ЗК України, що набрав чинності у січні 2002 року, не передбачив можливості отримання громадянами у постійне користування земельних ділянок, у зв`язку з чим Перехідними положеннями встановлено необхідність проведення переоформлення особами права користування земельною ділянкою, отриманою до набрання ним чинності. Законодавством чітко встановлено строк протягом якого особа повинна була у встановленому законом порядку переоформити право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру (частина восьма статті 79-1 ЗК України). Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що з моменту включення до ЗК України 2001 року спеціальної норми, яка регулює порядок формування земельних ділянок, визначення їх меж та внесення інформації до Державного земельного кадастру, позивач зобов`язаний був відповідно до вимог діючого законодавства оформити виділену йому земельну ділянку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 7,2688 га, на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, надану йому на підставі вищезазначеного Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та додатків до нього. Проте, частина земельної ділянки площею 2,4112 га не була позивачем належним чином оформлена та у встановленому законом порядку зареєстрована. З огляду на викладене, суд вважає, що на час надання згоди [PERSON] на розробку проекту відводу земельної ділянки для укладення договору оренди, земельна ділянка площею 2, 4112 га не знаходилась на законних підставах у користуванні [PERSON] , у зв`язку з чим ГУ Держгеокадастру у Харківській області мало право для розпорядження зазначеною земельною ділянкою. Суд враховує, що право постійного користування земельною ділянкою, набуте до 2004 року, гарантоване статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України, однак реалізація такого права пов`язана не виключно з самим по собі існуванням такого права, а й з механізмом його реалізації, що не виключає обов`язку особи здійснити певні дії, зокрема - переоформити своє право, тоді як позивач зазначену вимогу законодавства упродовж всього періоду користування земельною ділянкою не виконав. Крім того,суд враховує, що зазначена земельна ділянка не була належним чином оформлена позивачем у 1993 році, на час її надання на підставі вищезазначеного рішення сесії, що не було передбачено діючим законодавством. Враховуючи наведене, видані позивачу додатки до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, після набрання чинності ЗК України 2001 року, не посвідчували його такого права, оскільки він зобов`язаний був оформити та переоформити земельні ділянки. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 140/1903/16-ц. Що стосується земельної ділянки у додатку №3 до цього Державного акту , слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 79-1 ЗК України ( в ред.2002 р.) формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Саме у такому порядку повинен був отримати земельну ділянку відповідач. Судом встановлено , що [PERSON] набув право користування земельною ділянкою площею 1,56 га на території Качалівської сільської ради , згідно Державного акта серії Б № 074721 . При цьому також встановлено , що земельна ділянка площею 5 га , яка зазначена в додатку №3 до вказаного Державного акту , перебуває у складі земельної ділянки площею 7,2688 га ,яка належить [PERSON] на праві приватної власності , відповідно до Державного акту серії ЯК № 193364 від 30 жовтня 2012 року та знаходиться на території Китченківської сільської ради за кадастровим номером 6323582200:02:001:0552. Саме на території цієї сільської ради знаходиться земельна ділянка кадастровий номер 6323582200:02:001:0588, площею 2,4112 га ,яка передана [PERSON] . Так , за клопотанням представника відповідача [PERSON] , судом 27 травня 2019 року була призначена земельна технічна експертиза , на вирішення якої були поставлені наступні питання : чи перетинаються земельна ділянка площею 7,2688 га, яка зазначена у Державному акті серії ЯК №193364 від 30 жовтня 2012 року ,виданому [PERSON] за кадастровми номером 6323582200:02:001:0552 та земельна земельна, надана [PERSON] за кадастровим номером 6323582200:02:001:0588 площею 2,4112 га ; чи відповідає Державний акт виданий [PERSON] змісту рішення про надання цієї земельної ділянки ; чи була ця земельна ділянка вільна на час надання її [PERSON] ( у випадку перетину меж земельних ділянок або накаладення земельних ділянок одна на одну ) . Однак, постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року ухвала суду про призначення експертизи скасована , оскільки , питання щодо перетину наданої в оренду [PERSON] земельної ділянки із земельною ділянкою, що належить [PERSON] , з урахуванням підстав заявлених останнім позовних вимог , не входить до предмету доказування. Крім того , за клопотанням представника позивача призначена судова земельно-технічна експертиза . Згідно висновку експерта № 3774 від 13.05.2020 року ,встановити існування накладення земельної ділянки з кадастровим номером 6323582200:02:001:0588, що перебуває в оренді у [PERSON] , та земельної ділянки , належної [PERSON] , на підставі права постійного користування землею , згідно Державного акту на право постійного користування землею серії Б № 074721, зареєстрований 15 грудня 1992 року, з додатками, виданими на підставі рішення Китченківської сільської ради від 29.12.1992 року , за координатами поворотних точок меж цих земельних ділянок , відповідно до даних документації із землеустрою та інформації про ці земельні ділянки ,які містяться в Державному земельному кадастрі не надається можливим з причин вказаних в дослідницькій частині висновку. У вказаній частині висновку, зазначано, що земельну ділянку площею 2,4112 га з кадастровим № 6323582200:02:001:0588 для ведення фермерського господарства внесено до бази Державного земельного кадастру. Згідно кадастрової карти , відомості про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії Б № 074721 з додатками , виданими на підставі рішення Китченківської сільської ради від 29.12.1992 року , в Державному земельному кадастрі відсутні.( том 3, а.с.191-207 ) Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Доводи представника позивача відносно того, що позивач має беззаперечне право постійного користування спірною земельною ділянкою згідно вказаного вище Державного акту і додатків до нього та ним не було надано згоду на передачу земельної ділянки в користування [PERSON] , відхиляються судом, оскільки, як зазначено вище, видані позивачу додатки до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, після набрання чинності ЗК України 2001 року, не посвідчували його такого права, оскільки він зобов`язаний був зазначені земельні ділянки оформити та переоформити належним чином. Відповідно, відсутні підстави вважати, що позивач мав право користування спірної земельною ділянкою та його право було порушене у зв`язку із передачею земельної ділянки в користування [PERSON] . Надані позивачем в якості доказу Технічний звіт по встановленню окружних меж підготовки до видачі Державного акту на земельну ділянку , відведену [PERSON] , суд до уваги не приймає , оскільки він не надає права на користування цими земельними ділянками , так як в заключних висновках щодо цього звіту зазначено, що звіт необхідно надати на затвердження районної ради та вирішення питання щодо видачі Державного акту .Однак , звіт не був наданий на розгляд районної ради , отже право користування не виникло. Позивач не надав доказів , що саме ця земельна ділянка, яка передана в оренду [PERSON] раніше була надана [PERSON] . Тим більше , що до надання спірної земельної ділянки в оренду [PERSON] , саме ця земельна ділянка площею 2,4112 га не була сформована , згідно з вимогами ст.79-1 ЗК України та не були занесені до Державного земельного кадастру ,відомості щодо права власності , права оренди чи постійного користування на вказану ділянку. За таких підстав , суд вважає , позов [PERSON] про визнання недійсним наказу , розпорядження , договору оренди землі та державної реєстрації права оренди земельної ділянки недійсними, задоволенню не підлягає , оскільки суду не надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позову.

Outcome: dismissed