Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

АТ «Ощадбанк» в особі філії Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 22.05.2008 рокуміж Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Сумське відділення №\~48\~ВАТ\~«Ощадбанк» (постановою Кабінету міністрів України від 06.04.2011 р. №\~521 було змінено тип товариства з відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», окрім цього філія Сумське відділення № 48 ВАТ «Ощадбанк», в процесі реорганізації була реформована в ТВБВ №\~10018/0145 та підпорядкована філії Сумське обласне управління АТ\~«Ощадбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 162, відповідно п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит в сумі 126\~000 гривень, а позичальник зобовязувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені Кредитним договором. Однак [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобовязань та перестав виконувати умови договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту та сплати відсотків, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 06.03.2015 року складає 90\~401,07 грн., а саме: заборгованість за кредитом 64043,56 грн., заборгованість за відсотками 17224,02 грн., пеня за простроченим кредитом та відсотками 5939,07 грн.,інфляційні втрати 2047,81 грн., 3% річних від простроченої суми 1146,61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила стягнути заборгованість в сумі 90\~401,07 грн. та судовий збір. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала письмову заяву, в якій просила закрити провадження у справі на підставі п.2 ст. 205 ЦПК України з підстав набрання законної сили рішення суду постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вважає, що рішенням Апеляційного суду Сумської від 14.05.2015 вже вирішено спір про стягнення заборгованості. Також зазначає на застосування строків позовної давності в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами докази, вважає, що позов АТ «Ощадбанк» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 162 від 22.05.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 126\~000,00 грн. з терміном остаточного повернення не пізніше 22.05.2018 року на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 19,5 % річних та комісійні винагороди, передбачені кредитним договором. Однак, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобовязань та перестав виконувати умови кредитного договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту та сплати відсотків, у звязку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до п. 3.2.2. кредитного договору передбачено право Банку при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом, процентами чи комісійними винагородами вимагати достроково повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, вставлені договором або законом. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Оскільки відповідачем [PERSON] умови договору не виконувались, то станом на 06.03.2015 року заборгованість за кредитом складає 87\~206,65 грн., а саме: заборгованість за кредитом 64043,56 грн., заборгованість за відсотками 17224,02 грн., пеня за простроченим кредитом та відсотками 5939,07 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1. ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріальні втрати установи банку за весь період прострочення платежів складають 3194 (три тисячі сто девяносто чотири) гривні 42 коп., з яких: інфляційні втрати 2\~047 грн. 81коп; 3 % річних від простроченої суми 1\~146 грн. 61 коп. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві. Банк має право вимагати належного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором (ст.\~526, 1054 ЦК України), а також має право звернути стягнення на заставне майно (ст. 589 ЦК України), звернути стягнення на предмет іпотеки (ст. 33 Закону України «Про іпотеку»), які належать як позичальнику, так і майновому поручителю, з метою задоволення вимог за кредитним договором. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18.08.2014 року, переглянутим 14.05.2015 року Апеляційним судом Сумської області, звернуто стягнення на предмет іпотеки. Підставою для задоволення вимог Банку був укладений з [PERSON] іпотечний договір. Таким чином рішення від 18.08.2014 постановлено про інший предмет і з інших підстав, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі. Стосовно посилань відповідача на позовну давність в один рік щодо вимог про стягнення пені, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідно п. 7.6 Кредитного договору № 162 від 22.05.2008 року сторони домовились про збільшення строків позовної давності, відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3\~(трьох) років для всіх грошових зобовязань Позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами договору. Даний пункт договору не суперечить законодавству, а саме ч. 1.ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач в повній мірі не виконав свої зобовязання за договором, укладеним між сторонами, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 90401,07 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 64043,56 грн., заборгованість за відсотками 17224,02 грн., пеня за простроченим кредитом та відсотками 5939,07 грн.,інфляційні втрати 2047,81 грн, 3% річних від простроченої суми 1146,61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь відповідача судові витрати в сумі 904,01 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved