Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

В березні 2021 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь борг спадкодавця в сумі 16939,10 гривень та судові витрати. В обґрунтування зазначили, що 28.04.2008 року до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг звернувся [PERSON] , шляхом підписання заяви № б/н та його ім`я відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування за кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті у [PERSON] утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 16939,10 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Оскільки з боржником на час його смерті разом постійно проживали відповідачі [PERSON] та [PERSON] , вони є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] до складу якою входять також його кредитні зобов`язання, а отже просили стягнути з відповідачів вказану заборгованість за кредитом спадкодавця. 30.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори. 05.08.2020 року позивачем було отримано відповідь. 11.09.2020 року позивачем був направлений лист-претензія до спадкоємців, [PERSON] , [PERSON] , згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Ухвалою суду від 15.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання, а також витребувано з Другої Криворізької держаної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; витребувано з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 24.06.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача до суду не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, до суду повторно не прибули, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не подали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наданих суду документів 26.04.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ( а.с.19-20) [INFO] [PERSON] позичальник помер.(а.с.53) Згідно розрахунку заборгованості у [PERSON] наявна заборгованість за кредитом, яка станом на день смерті становила 16939,10 гривень. (а.с.10-13) 30.06.2020 року Банком була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори. (а.с.54) 31.07.2020 року Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою на адресу позивача було повернуто Претензію до спадкоємців померлого [INFO] , [PERSON] без виконання, та повідомлено, що спадкова справа після померлого [PERSON] в Другій Криворізькій державній нотаріальній конторі не заводилась, відомостей щодо спадкоємців померлого не має.(а.с.55) 22.10.2020 року позивачем був направлений лист-претензія до спадкоємців, [PERSON] , [PERSON] , згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, копія листа долучена до матеріалів справи.(а.с.56-57). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3,4 ст.1268 та в ст.1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим, суд враховує наступне. Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст.16 та ч.2 ст.1282 ЦК України, дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч.2 ст.1282ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч.2 ст.1282 ЦК України, свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Стаття 129 Конституції України, відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що після смерті спадкодавця [PERSON] його спадкоємці [PERSON] , [PERSON] отримали у натурі певне спадкове майно. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі взагалі не скористались своїм правом на спадкування за законом і не прийняли спадщину, оскільки спадкова справа не заводилась і свідоцтво про право на спадщину не видавалось. На виконання ухвали суду Державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори повідомлено, що згідно інформації зі Спадкового реєстру, спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] - не заводилась (а.с.89). Таким чином, оскільки за наслідками розгляду справи з наданих позивачем та витребуваних судом доказів не було встановленого беззаперечного факту того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] вступили в свої права як спадкоємця, отримавши у спадщину майно, у межах вартості якого вони зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч.2 ст.1282 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставіст.129 Конституції України, ст. ст.1216,1219,1268,1268,1282,1296,1297 ЦК України, та

Outcome: dismissed