Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 17.08.2016 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Також послався на те, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 22.04.2020 року становить 16 007,98 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 844,60 грн., в т.ч. 000, 00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 5 844,60 грн.; пені за прострочення зобов`язання в розмірі 6 824,54 грн.; заборгованістю за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 2 100,36 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 738,48 грн. Враховуючи наведене АТ КБ «ПРИВАТБАНК», просив суд стягнути зі [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 16 007,98 грн. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Тетервак Н.А. від 23 червня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено її розгляд. Згідно рішення Вищої ради правосуддя № 2641/0/15-20 від 17.09.2020 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді Іванківського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» та наказу голови Іванківського районного суду № 2-к від 18.05.2020 року «Про відрахування від штату судді Тетервак Н.А.» відраховано суддю [PERSON] зі штату Іванківського районного суду Київської області та у зв`язку з чим, на підставі розпорядження керівника апарату Іванківського районного суду № 70 від 21.09.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 року, головуючим по даній справі призначено суддю Іванківського районного суду Київської області Гончарука О.П. Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області Гончарука О.П. від 29.09.2020 року зазначену справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Представник позивач в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду клопотання в якому просить суд проводити розгляд даної справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача адвокат Шурубор В.І. в судове засідання не з`явилися. Про місце, дату та час розгляду даної справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подав до суду клопотання в якому просить суд проводити розгляд даної справи у відсутність відповідача та представника відповідача. Також, представником відповідача адвокатом Шурубор В.І. було подано відзив на позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості з [PERSON] . В даному відзиві, адвокат Шурубор В.І. зазначив, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є необґрунтованим, вважає, що розрахунки заборгованості, які містяться в матеріалах справи нічим не обґрунтовані, а позивач не надав суду належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів та що грошові кошти були отримані відповідачем. Також зазначив, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну та умови договору. В даному відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості з [PERSON] повністю. Окрім того, просить суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000, 00 грн. Представником позивача було подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що в матеріалах справи наявні всі належні та допустимі докази, які вказують на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, а перед підписанням анкети-заяви відповідач, мав можливість ознайомитися з умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та тарифами обслуговування кредитних карт, які були наявні на офіційному сайті позивача. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явилися, представниками подано до суду клопотання про розгляд справи без участі сторін та їх представників, суд вирішує справу за наявними матеріалами, які містяться у справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Так, судом встановлено, що 17 серпня 2016 року [PERSON] заповнив бланк Анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку». Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 22.04.2020 року становить 16 007,98 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 844,60 грн., в т.ч. 000, 00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 5 844,60 грн.; пені за прострочення зобов`язання в розмірі 6 824,54 грн.; заборгованістю за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 2 100,36 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 738,48 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов і Правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»» позивач додав до позовної заяви. Відповідно до п.2.1.1. витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані Умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанку», Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язаний виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт. Згідно п. 2.1.1.2. витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві. З наданої позивачем копії анкети-заяви від 17 серпня 2016 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не вбачається, який саме вид банківської платіжної карти отримав [PERSON] після підписання цієї анкети-заяви, та у якому розмірі було встановлено на карті кредитний ліміт. У наданій позивачем анкеті-заяві не вказаний номер картки, яку отримав відповідач, а також умови надання кредиту. Заява клієнта та інші матеріали, надані банком, не містять доказів того, що відповідач отримав платіжну картку та ПІН-код. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 17.08.2016 року не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок. Наданий банком Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить лише перелік «Універсальних карт», їх характеристику та значення, та не вказує на вид кредитної картки, отриманої відповідачем. У позовній заяві позивач вказує, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів є строк дії картки, але в матеріалах справи відсутні будь-які докази, в яких вказаний цей строк. Крім того, Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. Також, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником, як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи з обслуговування кредитних карт, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, укладеного 17.08.2016 року з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника. Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд позбавлений можливості перевірити, на якій підставі [PERSON] отримав кошти, вказані банком у розрахунку заборгованості, та на яких умовах і за якими тарифами повинно було здійснюватись обслуговування карткового рахунку відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача, оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів укладення договору банківських послуг від 17 серпня 2016 року та користування відповідачем кредитними коштами. Крім того, відповідно до статей 1048,1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а отже банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Як вбачається із анкети-заяви заяви сума кредитного ліміту не встановлена, при цьому підписана відповідачем анкета-заява не містить згоди ним саме кредитної картки «Універсальна», тоді як в позовній заяві представник позивача зазначає, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. В анкеті-заяви від 17.08.2016 року зазначено лише персональні дані відповідача та адреса проживання, тобто не вбачається наміру відповідача оформити на власне ім`я картку «Універсальна» та укласти кредитний договір, оскільки у вказаній заяві відсутні дані про тип картки, розмір процентів за користування кредитом погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту. Також, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського облік господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Розрахунки заборгованості, які містяться в матеріалах справи нічим не обґрунтовані, а позивач не надав належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів саме у розмірі 5 000,00 грн. та що таку суму було ним отримано. Враховуючи вищевикладене, представник позивача не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки відсутність підпису відповідача на умовах споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умовами погоджені з відповідачем. При цьому, із зазначеної позивачем копії анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карт, запропонованих банком, погодився відповідач. Аналогічні правові висновки містяться постановах Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року у справі № 755/2375/18, від 07.07.2020 року у справі №759/23752/19, від 16.07.2020 року у справі №355/1593/19, від 20.07.2020 року у справі №756/13919/19. Окрім того, згідно із ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 5,6 статті 137 ЦПК України, встановлює, що разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, саме за клопотанням позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та обґрунтування не співмірності цих витрат, судом може бути зменшено розмір вказаних витрат. Як вбачається з матеріалів справи між адвокатом Шурубор В.І. та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги від 27.07.2020 року з додатком до договору про надання адвокатом правової допомоги від 27.07.2020 року. Відповідно до умов даного договору та додатку до нього сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги вказаної в п.1 Договору і визначеної Дорученням у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Сторони також погодили, що у будь-якому разі розмір години роботи Адвоката в межах даного Договору становить 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок за 1 (одну) годину роботи Адвоката, а також зазначили, що вказаний в пункті 1 цього Додатку розмір гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги вказаної в Договорі і визначеної Дорученням визначено Сторонами з врахуванням складності справи, виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу (строку) дії Договору протягом якого Доручення підлягає виконанню. Відповідно до акту прийому-передачі юридичних послуг від 01.08.2020 року адвокат Шурубор В.І. надав послуги (виконав роботу), а [PERSON] прийняв її на суму 5 000, 00 грн. Згідно квитанції від 01.08.2020 року [PERSON] сплачено адвокату Шурубор В.І. за надання правової допомоги за договором №б/н від 27.07.2020 року гонорар у розмірі 5 000,00 грн. Також, представником відповідача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шурубор В.І., необхідних для надання правничої допомоги [PERSON] в якому зазначено процесуальна дія, фактично виконана робота адвокатом, вартість години роботи адвоката, тривалість його роботи та вартість послуг адвоката, який не спростовано позивачем. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., однак, при цьому, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду не надходило. З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст.133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з наданням останньому професійної правничої допомоги у розмірі 5 000,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved