Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 10/100 частин домоволодіння - квартиру [ADDRESS] в силу набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що в даний час вона проживає у вказаній квартирі з чоловіком та своїми дітьми. За вказаною адресою проживала громадянка [PERSON], яка давно померла, в її квартирі ніхто не проживав, позивачка зі своєю мамою - [PERSON] стали проживати і доглядати за квартирою десь з 1986 року та по теперішній час. [PERSON] вийшла заміж і змінила прізвище на [PERSON] десь в 1990 році вона померла. У звязку з тим, що у [PERSON] ([PERSON]Г.), не було близьких родичів, вона дозволяла позивачці там проживати і доглядати за її квартирою та сплачувати комунальні послуги, поки вона жила з [PERSON], після її смерті позивачка так і залишилася там проживати. Оскільки позивачка не є родичкою померлої свідоцтво про смерть не отримала. Після її смерті ніхто із спадкоємців спадщину не прийняв. Позивачка з чоловіком з 1991 року по теперішній час проживає у цьому домоволодінні самостійно, відкрито, безперервно користується квартирою, що належала [PERSON] ([PERSON]Г.), тому вважає, що набула право на це майно. Протягом всього терміну володіння нерухомим майном ніхто із третіх осіб не витребував майно з її володіння, в тому числі, ні можливі власники (або інші спадкоємці), ні їх можливі правонаступники до позивачки не пред'являли спорів щодо володіння і користування нерухомим майном. Отже, підставу володіння житловим будинком слід вважати добросовісним. Ухвалами суду до участі у дану справу були залучені Дніпропетровська міська рада, [PERSON] та [PERSON] в якості співвідповідачів. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі та ухвалити рішення у відповідності з вимогами діючого законодавства. Представник Дніпропетровської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання даної справи була повідомлена належним чином. Раніше надавала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог та вказала, що позивачкою не доведено добросовісного володіння спірним майном. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання даної справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяви, в яких просили справу розглянути без їхньої участі та не заперечували проти задоволення позовних вимог позивачки. Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та стверджувала, що вона безперервно, більше пятнадцяти років, відкрито володіє квартирою № 4 в будинку № 22 по вул. Тісній в м. Дніпропетровську, після смерті [PERSON] ([PERSON]Г.), яка померла десь в 1990 році, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно, яке складає 10/100 частин домоволодіння за набувальною власністю. У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння № 22 по вул. Тісній в м. Дніпропетровську належить: 2/25 частини [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1988 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-4386; 9/100 частин [PERSON] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.1983 року; 2/25 частини [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.1980 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-1365 та договору купівлі-продажу від 16.04.1980 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-1363, зареєстровано в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записано в реєстрову книгу № 373 за реєстровим № 104; 4/50 частини [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.1980 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-715; 4/50 частини [PERSON] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.1979 року; 8/100 частин [PERSON] на підставі рішення Красногвардійського районного суду від 17.10.1978 року; 7/100 частин Стрельниковій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.1975 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-7481; 10/100 частин [PERSON] на підставі договору дарування від 08.05.1962 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-1427; 8/100 частин [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.1972 року, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-5217; 13/50 частин [PERSON] на підставі договору дарування від 11.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3767. Вказані обставини підтверджуються листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 12.08.2015 року за № 9396. Разом з тим, вищевказані особи, окрім [PERSON] та [PERSON], до участі у розгляді даної справи не залучені. При цьому, права та інтереси вказаних осіб можуть бути порушені рішенням у даній справі, у звязку з чим, суд розяснював позивачці та її представнику про необхідність залучення вказаних осіб до участі у розгляді даної справи, але останні відмовилися залучати вказаних осіб до участі у дану справу. Крім того, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Так, позивачкою та її представником не доведено суду належними доказами, що вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним неменше десяти років. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Надані позивачкою договори з комунальними організаціями та квитанції про оплату комунальних послуг також не підтверджують факту володіння позивачкою спірним майном протягом не менше десяти років, оскільки вони датовані періодами з 2006 року по 2015 рік, тобто менше десяти років. Крім того, спірне домоволодіння № 22 по вул. Тісній в м. Дніпропетровську не має ділення на квартири та належить власникам на праві спільної часткової власності, що підтверджуються листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 12.08.2015 року за № 9396. А тому, не зрозумілими та безпідставними є позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], яка, згідно наданих у справу доказів, не існує. При цьому, позивачка вказувала в своїй позовній заяві, що вона володіє спірним майном з чоловіком та дітьми, серед яких одна дитина повнолітня, але останні до участі у дану справу також не залучені. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed