Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , який доводиться його рідним дідом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з малого віку відданий батьками, яки є військовозобов`язаними особами, на виховання діду [PERSON] . Здебільшого дід, який до речі мешкав разом зі своєю матір`ю [PERSON] (прабабуся заявника), змалку виховував заявника. Протягом часу спільного проживання (до моменту смерті діда, 2009 рік) заявник зі спадкодавцем був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки з останнім. Спадкодавець у свою чергу піклувався про заявника та виховував (у матеріальному сенсі). За місцем мешкання заявник та спадкодавець вели спільне господарство, в силу своїх можливостей заявник доглядав за спадкодавцем. Батьки заявника видавали останньому грошові кошти, в тому числі на сплату комунальних платежів, закупівлю харчів, ліків та речей домашнього побуту для нього та спадкодавця. Всі справи, пов`язані з ремонтом квартири вирішував спадкодавець, залучаючи й заявника. Після смерті спадкодавця, батьки заявника похоронили останнього та його матір, справили девятини, сороковини, роковини, а згодом замовили та встановили останнім пам`ятник на спільному кладовищенському місці (відповідно до ч. 3 ст. 749 ЦК України). На теперішній час у квартирі мешкає заявник, сплачує всі комунальні платежі тощо. Тривалий час після смерті спадкодавця, заявник не звертався до нотаріуса з метою належного оформлення спадщини, оскільки не досяг повноліття а тим паче обґрунтовано вважав, що прийняв спадщину, як то випливає зі змісту ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після звернення останнього, нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Заявник подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати подану ним заяву у його відсутність, наполягав на задоволенні заявлених вимог. Представник заявника у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримав та просив суд про їх задоволення. Заінтересована особа [PERSON] (батько позивача ) до судового засідання не з`явилась, засобами поштового зв`язку надіслала заяву, в якій просила слухати справу у відсутність останньої, проти задоволення вимог заявника не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження батька позивача [PERSON] , батьком його є [PERSON] . Як зазначено у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , мати спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , окрім цього у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] зазначено, що спадкодавець [PERSON] також помер [INFO] . Згідно з відомостями, які відображені у акті про постійне проживання від 13.03.2019, сусіди будинку [ADDRESS] підтверджують факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем до 2009 року та подальше проживання заявника за зазначеною адресою. Підписи сусідів та зміст Акту завірено головою правління ОСББ «ПАРУСНИЙ 7 А» . Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка [PERSON] , який є сусідом заявника, підтвердив факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відомості, викладені у заяві підтвердили, зазначивши, що після смерті спадкодавця заявник продовжує самостійно мешкати у квартирі спадкодавця, житло утримує у належному стані. Постановою приватного нотаріуса ММНО Миколаївської області від 13.03.2019 р. [PERSON] З.О. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстави ненадання доказів на підтвердження простійного проживання останнього з [PERSON] на час відкриття спадщини, у зв`язку із чим рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини . Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк до суду з заявою про прийняття спадщини не зверталися. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього ж Закону визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Враховуючи все вищевикладене у своєму взаємозв`язку слід прийти до висновку про те, що особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2018 по цивільній справі №\~317/2329/15-ц, н/п № 61-2414св18 та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 по цивільній справі №\~633/344/16-ц, н/п № 61-1550 св 17. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №\~7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 23 цієї постанови Пленуму ВСУ , якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно п. 1\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №\~5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини необхідно заявнику для можливості реалізувати для можливості виникнення та подальшої реалізації спадкових прав. Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1414 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved