Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) через представника за довіреністю (а.с. 29) [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між позивачем і відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30033,74 гривень та судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач в останнє судове засідання 22 липня 2019 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі. В попередніх судових засіданнях відповідач проти задоволення позову заперечив, стверджуючи, що вказаними коштами особисто не користувався. Пояснив, що у нього зник автомобіль, в якому перебували його документи, мобільний телефон та банківська картка. Через деякий час автомобіль разом з документами, мобільним телефоном і банківською карткою були знайдені, а тому в поліцію він з цього приводу не звертався. Натомість під час відсутності автомобіля з банківської картки поза його волею були зняті кредитні кошти, по факту чого порушено кримінальне провадження. За вказаних обставин підстави для стягнення з нього сум заборгованості, відсотків та штрафних санкцій відсутні, оскільки вказаними кредитними коштами він не користувався. Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. З приводу доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення з нього грошових коштів, оскільки він вказаними коштами не користувався, представник позивача вказував, що банківська картка вибула з володіння відповідача з його вини внаслідок порушення Умов та правил надання банківських послуг в частині безпеки, а тому банк (позивач) не може нести у даному випадку будь-яку відповідальність. Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до укладеного договору № б/н від 05 квітня 2011 року (далі - договір) відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Судом також встановлено, що згідно з листом слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Ходосовської О.В. (а.с. 77), надісланим у відповідь на запит суду (а.с. 67), у провадженні Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області на стадії досудового розслідування перебуває кримінальне провадження № 12017251010009902, внесене до ЄРДР 12 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, по факту заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, в якому відповідач має статус потерпілого. Крім того, відповідно до матеріалів службового розслідування (а.с. 86-90), проведеного службою безпеки АТ КБ «Приватбанк» (позивач), встановлено, що 2 вересня 2017 року іншою особою з використанням кредитної картки відповідача проведено оформлення кредиту за послугою по програмі «Миттєва розстрочка» на суму 12999,00 гривень; здійснено дві невдалі операції з оформлення кредитів; проведено поповнення мобільного рахунку на суму 07,00 гривень; проведено поповнення картки; зняття коштів в банкоматах інших банків, проведено оплату за інший товар на загальну суму 804,47 гривень; здійснено невдалу спробу зняття коштів у сумі 600,00 гривень. При цьому з матеріалів службового розслідування вбачається, що для оформлення клієнтом послуги «Оплата частинами» необхідно мати кредитну картку та знати ПІН-код доступу до рахунку кредитної картки; POS-термінал торгівельної точки повинен бути підключеним до спеціального сервісу для надання даного виду послуги; при зверненні покупця касир торгівельної точки проводить через POS-термінал надану клієнтом кредитну картку, вказує суму покупки, кількість платежів, після чого клієнт вводить ПІН-код доступу до рахунку кредитної картки; при позитивному розгляді заявки на оформлення даного (вибраного) продукту POS-термінал видає чек. У вказаних матеріалах службового розслідування також констатовано факт перебування мобільного телефону відповідача в період проведення вказаних операцій у володінні інших осіб. Згідно з п. 2.1.1.7.4. Умов та правил надання банківських послуг утримувач несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви утримувача про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення утримувача карти до банку та заяви про блокування коштів на картрахунку та за всі операції, що не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжної системи. Пунктом 6 Розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. При цьому у п. 2.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг держатель зобов`язується: не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншим особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання картки; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, за операціями по зміні ПІНу; не здійснювати операції з використанням реквізитів картки після її здачі до банку або після закінчення терміну її дії, а також картки, заявленої як втрачена. Згідно з п. 2.1.3.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов`язаний уживати всіх можливих заходів для запобігання втраті картки, ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів. Зі змісту п. 2.1.3.8 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що у разі втрати картки, ПІНу, постійного пароля, одноразових паролів або виникнення у держателя підозр, що вони могли бути втрачені, або виникнення ризику їх несанкціонованого використання держатель повинен негайно звернутися в банк з повідомленням про це та вчинити дії, спрямовані на припинення дії картки; держатель несе відповідальність за всі операції з карткою, вчинені по дату отримання банком такого повідомлення. Разом з тим у п. 9 Розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зокрема, такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. За результатами дослідження матеріалів справи, зокрема матеріалів службового розслідування, аналізу пояснень відповідача, а також беручи до уваги його подальшу пасивну поведінку, суд дійшов висновку про недотримання останнім Умов та правил надання банківських послуг щодо зберігання спеціального платіжного засобу (кредитної картки), контролювання руху коштів та повідомлення банку про платіжні операції, внаслідок чого стало можливим використання кредитної картки та ініціювання платіжних операцій іншою особою, яка не мала на це законного права. За таких обставин, на переконання суду, наявні всі підстави для відповідальності відповідача за неналежне виконання умов кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідач не надавав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором року не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються кредитним договором та нормами ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, належними сторонами та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25 жовтня 2018 року виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача становить 30033,74 гривень, що складається з наступного: -12625,02 гривень - заборгованість за тілом кредиту; -6968,41 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; -8533,94 гривень - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 гривень - штраф (фіксована частина); -1406,37 гривень - штраф (процентна складова). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком окрім нарахування пені у розмірі 8533,94 гривень з огляду на таке. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 8533,94 гривень не підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 21498,80 гривень (30033,74 - 8534,94), що становить 71,58% (21498,80 / 30033,74 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1261,24 гривень (1762,00 / 100 х 71,58). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial