Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 08.01.2020 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» надало відповідачу 21.01.2012 року на підставі кредитного договору № 26253018648498 кредит у сумі 57153,03 грн. Позивач є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, та заборгованість станом на 23.07.2019 року складає 128060,00 грн., з яких: 27801,57 грн. - заборгованість за кредитом; 35510,68 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 64747,75 грн. - штрафні санкції. Позивач спрямував письмову вимогу про сплату вказаної заборгованості відповідачу, однак вона останнім виконана не була, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 128060,00 грн. та судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Відповідач направив до суду відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем своїх вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 24.01.2012 року згідно письмової Пропозиції укласти Договір Карткового рахунку та договір страхування (оферта), АТ «Банк Ренесанс Капітал» запропонував відповідачу укласти договір страхування та договір карткового рахунку з лімітом овердрафту 15900,00 грн. (а.с. 12-13). 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом (а.с. 18-31). На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано виписку з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 26253018648498, згідно якої станом на 23.07.2019 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 128060,00 грн., з яких: 27801,57 грн. - заборгованість за кредитом; 35510,68 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 64747,75 грн. - штрафні санкції (а.с. 17). 26.04.2019 року позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 14-16). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно положень статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Частиною 2 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доведення наявності заборгованості у боржника покладається на кредитора, який звертається до суду за захистом свого порушеного права - стягнення заборгованості, звернення стягнення тощо. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75 (далі - Положення), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Надана позивачем Виписка з рахунка із зазначенням суми заборгованості [PERSON] та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 26253018648498, не може слугувати підтвердженням існування боргу, з наданої виписки неможливо встановити період, за який утворився борг, його складові, як то проценти (розмір процентної ставки), неустойки (вид та розмір застосованої пені чи штрафу), комісії), а також суми на погашення заборгованості, що вносив відповідач. Вказана виписка містить тільки загальні суми боргу, що не підтверджуються відповідними проведеними банківськими розрахунками, що позбавило суд можливості встановити наявність підстав для задоволення вимог у відповідному розмірі. Крім того, вказаний розрахунок не містить обов`язкових реквізитів, передбачених для первинних та зведених облікових документів, що передбачені положеннями статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і пункту 61 Положення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач не подав належних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог. Зокрема, суду не були надані будь-які докази, які б підтверджували розмір нарахованої банком заборгованості за кредитним договором. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. А тому за вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed