Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом, який уточнив 22.11.2018 року, до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12117 грн. 27 коп. за кредитним договором № б/н від 10.03.2011 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно кредитного договору № б/н, укладеного 10.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.10.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 12117 грн. 27 коп., з яких: 5086,61 грн. тіло кредиту; 2049,39 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 3928,07 грн. нараховано пені; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 553,20 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 23.11.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а також призначено розгляд справи в приміщення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на 09 год. 00 хв. 21.12.2018 року без виклику сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франкывської області від 21.12.2018 року зупинено провадження у зазначеній цивільній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства [PERSON] банку «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.04.2019 року провадження у даній поновлено та вирішено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін по справі. Справу призначено на 15 год. 00 хв. 02.05.2019 року. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 81). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (змінена назва - АТ КБ «ПриватБанк», а.с. 30) та відповідачем [PERSON] 10.03.2011 року був укладений договір без номера (а.с. 9-25) (далі Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна GOLD», зі строком дії кредитної картки до 03/21 року (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с. 48), за користування яким зобов'язався сплатити 2,5 % на місяць (30,0 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідач) 10.03.2011 року на його картці встановлено кредитний ліміт 300,00 грн., 10.03.2011 року збільшено кредитний ліміт до 3500,00 грн., 10.03.2011 року встановлено кредитний ліміт 3500,00 грн., 24.04.2011 року збільшено кредитний ліміт до 4100,00 грн., 20.08.2011 року збільшено кредитний ліміт до 4900,00 грн., 05.09.2012 року знижено кредитний ліміт до 4300,00 грн., 18.04.2014 року знижено кредитний ліміт до 0,00 грн., 24.04.2017 року знижено кредитний ліміт до 0,00 грн., 30.11.2017 року збільшено кредитний ліміт до 5000,00 грн. (а.с. 48). Також відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до ведення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку, якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду з змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Так, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», яка є невідємною частиною кредитного договору, відсоткова ставка по кредиту станом на день встановлення кредитного ліміту становила 2,5 % на місяць (30,00 % річних) (а.с. 10), відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] з 01.04.2013 року відсоткову ставку було збільшено до 2,9% на місяць (34,80 % річних), 01.04.2015 року відсоткову ставку було збільшено до 3,6 % на місяць (42,20 % річних) (а.с. 5-6). Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг на боргові зобовязання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 9 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] за період з 10.03.2011 року по 28.10.2018 року (а.с. 49-53). Однак, відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 28.10.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 12117 грн. 27 коп., з яких: 5086,61 грн. тіло кредиту; 2049,39 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 3928,07 грн. нараховано пені; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 553,20 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Разом з цим, суд вважає, що покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі №347/1910/15-ц. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором без номера від 10.03.2011 року, та те, що відповідач в судове засідання не зявився, не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення із [PERSON] заборгованості по тілу кредиту, нарахованих відсотках та пені у розмірах, що зазначені у письмовому розрахунку суми заборгованості по кредиту. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити, оскільки до відповідача за прострочення платежів застосовано неустойку у виді пені. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених судових вимог, а саме 1608,88 грн. (платіжне доручення № PROM0BT9YS від 30.10.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial