Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УОСК») на свою користь 12448,60 грн. страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 21.05.2014 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER]. 08.09.2014 постановою Дарницького районного суду м. Києва винним у скоєнні даної ДТП було визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована відповідачем. 19.09.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідний пакет документів. 21.11.2014 відповідач листом повідомив позивача про прийняте рішення по виплаті останньому страхового відшкодування в сумі 12448,60 грн., натомість на час звернення в суд із даним позовом її не виплатив, що і змусило позивача звернутися в суд із даним позовом (а.с.3-6) Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України, натомість подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач - відповідно їх визнає (а.с.36-38, 44) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за умови, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і їх задоволення в повному обсязі. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, судовим розглядом встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Метельського І.Р. було закрито кримінальне провадження за відсутності складу злочину, передбаченого ст.286 КК України. При цьому, слідчим було встановлено, що 21 травня 2014 року приблизно о 17.00 годині на перехресті проїзних частин вул. Ілліча та вул. Сормовській в м. Києві відбулося зіткнення автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем марки «ВАЗ - 2104», під керуванням [PERSON], внаслідок порушення [PERSON]. Правил дорожнього руху України. Матеріали з кримінального провадження було направлено до ВДАІ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві для додаткової перевірки та притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб (а.с.11) Як вбачається з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08.09.2014 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито по нереабілітуючим підставам згідно п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому в постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13 серпня 2014 року 21 травня 2014 року приблизно о 17 год. 05 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на нерегульованому перехресті по вул. Сормовській - вул. Ілліча в м. Києві по другорядній дорозі не надала переваги в русі транспортному засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, чим порушила п.16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.8) Пошкодження, отримані автомобілем позивача чітко зафіксовані співробітниками ДАІ в довідці від 21.05.2014 року (а.с.7) Згідно полісу №АС/7376988 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час зазначеної ДТП застрахована ПрАТ «УОСК», строк дії полісу з 16.12.2013 по 15.12.2014, розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.39) 19.09.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату суми страхового відшкодування (а.с.9) В свою чергу, відповідачем проведено страхове розслідування, за наслідками якого прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування згідно звіту №2681 з оцінки транспортного засобу в сумі 14978,28 грн. з урахуванням ПДВ в розмірі 1529,68 грн. (а.с.37) Зважаючи на те, що позивач просив відповідача перерахувати суму страхового відшкодування на власний картковий рахунок і доказів оплати ремонту автомобіля суб`єктом, який платником податку на додану вартість не надав, відповідач прийняв рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 12448,60 грн., також із вирахуванням суми франшизи (а.с.40-41) Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми підлягають задоволенню, оскільки в добровільному порядку сума страхового відшкодування позивачу виплачена не була. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на підставі звіту про оцінку, або висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в порядку, визначеному вказаним Законом. Згідно зі ст. ст. 12, 31, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу. Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди. Також суд вважає правильним твердження відповідача при розрахунку страхового відшкодування не включення суми ПДВ, оскільки ПДВ включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця. Так, позивач не може розраховувати на цю суму, оскільки податкові зобов`язання можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення відновлювального ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Це узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, з якої вбачається що сума ПДВ, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved