Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.10.2019 року у розмірі 10975,02 гривень та судові витрати у розмірі 2102 гривні, посилаючись на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10500 грн. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка, про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви). Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених. Ухвалою від 17.12.2020 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданих суду документів, 03.10.2019 року [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оформив анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг на кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10500 грн. Відповідно до тексту заяви, відповідач виявив згоду з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, відповідно до тексту заяви, відповідач ознайомлений і погоджується з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які були надані у письмовому вигляді. 03.10.2019 року [PERSON] було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредиток, відповідно до якої, сторони визначили розмір процентів за користування кредитом та порядок погашення кредитної заборгованості (а.с.11-14) Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою про рух коштів, з якої вбачається, що відповідач знімав кошти через банкомат, розраховувався кредитною карткою за покупки, поповнював карту через термінали самообслуговування, що підтверджує отримання відповідачем кредитної картки [NUMBER] , оскільки проведення вищезазначених операцій є неможливим без наявності картки. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 та 2.1.1.2.7 кредитного договору встановлено загальний розмір кредиту, в період строку користування кредитом клієнт має право змінювати вид кредитної картки, при цьому сторони узгодили, що в такому разі платність за користування кредитом може змінюватись як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення відповідно діючих тарифів банку для відповідного типу карток на дату зміни типу картки. Кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту на рахунку клієнта на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта з урахуванням законодавства та внутрішньобанківських документів. Пунктом 2.1.1.2.8. кредитного договору закріплено, що розмір кредиту, реальна річна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладання договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в паспорті споживача кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 2.1.1.2.10. кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує банку фіксовану проценту ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у Тарифах Банку та Паспорті споживчого кредиту. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно з п. 2.1.1.2.11. кредитного договору, клієнт сплачує Банку за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Відповідно п.2.1.1.3.1 кредитного договору клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим договором. Пунктом 2.1.1.2.4. кредитного договору передбачено, що договір діє протягом 20 років. При цьому сторони узгодили, що строком повернення кредиту є останній день відповідного календарного місяця останнього року дії строку договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно розрахунків банку [PERSON] вимоги кредитного договору № б/н від 03.10.2019 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 18.10.2020 року заборгованість складає 10975,02 грн., з яких заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10253,89 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10253,89 грн., заборгованість за простроченими відсотками 721,13 грн. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобов`язань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення. Враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved