Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Комунхоз» про звернення стягнення, у якому просить в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Торговий дім Комунхоз» перед АТ «Альфа-Банк» за договором кредиту № 44.29-48-172/3 від 05.03.2008 року в сумі 235169,31 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 44.02-13-231/3 від 05.03.2008 року, а саме: нерухоме майно - двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого 04.03.1997 року приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Клітко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1658, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 05.03.2008року між АКБСР « Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Комунхоз» був укладений кредитний договір № 44.29-48-172/3, відповідно до умов якого банк на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надав позичальнику кредит в сумі 110000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним у сумі, строки та умовах, що передбачені вказаним договором. З метою забезпечення виконання Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Комунхоз» зобов`язань за вищевказаним договором, 05.03.2008 року між АКБСР « Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 44.02-13-231/3, згідно умов якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, саме двохкімнатну квартиру [ADDRESS] з наступними характеристиками: дві кімнати, загальна площа 54,8 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м. що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 04.03.1997 року приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Клітко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1658. Станом на 04.06.2018року заборгованість позичальника Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Комунхоз» за кредитним договором становить 235169,31 доларів США, з яких: 110 000,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 124171,67 доларів США - заборгованість за відсотками,997,64 доларів США- заборгованість по комісії, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Позивачем у відповідності до умов іпотечного договору іпотекодавцю та боржнику були надіслані іпотечні повідомлення по кредитному договору, однак вони у встановлені строки виконані не були. Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явився, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзиву не подали. Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явились, відзиву не подали, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 05.03.2008року між АКБСР « Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Комунхоз» був укладений кредитний договір № 44.29-48-172/3. Відповідно до п.1.1.1 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в сумі 110 000,00 доларів США. Згідно з п.1.1.1.кредитного договору процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 13,5 % річних. Дата остаточного повернення кредиту - 04.03.2011 року. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальникові кредит. Пунктом 2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником у порядку передбаченому Додатком № 1. З метою забезпечення виконання Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Комунхоз» зобов`язань за вищевказаним договором, 05.03.2008 року між АКБСР « Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 44.02-13-231/3, згідно умов якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, саме двохкімнатну квартиру [ADDRESS] з наступними характеристиками: дві кімнати, загальна площа 54,8 кв.м., жилою площею 29,9 кв.м. що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 04.03.1997 року приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Клітко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1658. Відповідно до положень ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно зі ст. 1 вказаного Закону майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника. Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до розділу 4 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків, зокрема у випадку невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору, а також у інших випадках, передбачених законодавством України. Судом встановлено, що іпотекодавцю та боржнику позивачем були надіслані іпотечні повідомлення по кредитному договору, в яких було зазначено про порушення позичальником зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів за умовами кредитного договору, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Однак, вказані іпотечні повідомлення виконані не були. З матеріалів справи вбачається, що станом на 04.06.2018року заборгованість позичальника Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Комунхоз» за кредитним договором становить 235169,31 доларів США, з яких: 110 000,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 124171,67 доларів США - заборгованість за відсотками,997,64 доларів США- заборгованість по комісії, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. У відповідності до умов договору іпотеки даний факт є іпотечним випадком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, ч.1 ст. 611 ЦК України. Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Статтею 7 (ч.ч.1, 2) Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1, 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); - спосіб реалізації предмета іпотеки; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги правові позиції висловлені ВП ВС в постанові від 21.03.2018 року (справа № 245/3619/15-ц, провадження №14-11цс18), суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, при цьому судом не встановлено, що на зазначений предмет іпотеки поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 15169,19 грн., а саме по 7584,59грн. з кожного.

Outcome: approved