Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею ? частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: вона, її чоловік - [PERSON], донька - [PERSON], зять [PERSON], онук - [PERSON] та син - [PERSON]. Ії син - [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає, та останні два роки на телефонні дзвінки не відповідає, в зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що являється сусідкою позивачки та підтвердила, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає з матір'ю та вже декілька років не дає про себе знати. Суд, вислухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею ? частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 жовтня 1994 року та реєстраційним посвідченням від 27.10.1994 року (а.с.4-5). 12 травня 1996 року рішенням Ленінського районного суду м. Полтави [PERSON] було виділено 1/2 частину домоволодіння, а саме: кімнату 1-5 площею 22,8 кв.м., частину сіней 2 площею 4,0 кв.м., як показано на схемі варіанту № 2 синім кольором, а також погреб, туалет. Огорожу залишено в спільному користуванні. Проведено розподіл земельної ділянки. Рішення суду зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації 13 серпня 1996 року. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивачка, її чоловік-[PERSON], донька - [PERSON], зять - [PERSON], онук - [PERSON] та син - [PERSON], що підтверджується довідкою голови селищного комітету с. Вороніна Ленінського району м. Полтави від 10 березня 2015 року за № 630. З акту від 10 березня 2015 року, складеного [PERSON], жителькою [ADDRESS], та [PERSON]., жителькою [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більше 2 років. Особистих речей [PERSON] в квартирі не має (а.с.8). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved