Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 серпня 1978 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. На даний час сім'я розпалася, вони припинили подружні стосунки та проживають окремо. За час шлюбу з відповідачем вони набули майно, а саме: будинок з належними до нього будівлями і спорудами загальною площею 204,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 629 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а всього майна на загальну суму 314826 гривень. Відповідач ухиляється від добровільного поділу даного спільного сумісного майна подружжя, а тому вона вимушена звернутися до суду для поділу майна в судовому порядку. Позивачка просила ухвалити судове рішення, яким поділити майно, набуте з відповідачем за час шлюбу, виділивши їй у власність ? частину будинку з належними до нього будівлями і спорудами загальною площею 204,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та ? частину земельної ділянку загальною площею 629 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS], решту ? спільного майна, залишити відповідачу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно із ч. 1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право вчасності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що набувається на підставах не заборонених законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності (частини 1,2 ст. 356 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 06 серпня 1978 року зареєстровано шлюб та почали у шлюбі за адресою: [ADDRESS]. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] придбали майно, а саме: будинок з належними до нього будівлями і спорудами загальною площею 204,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 629 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 314826 гривень. Судом також встановлено, що в грудні 2013 року сторони припинили подружні відносини, проживають окремо, домовленості між ними щодо поділу спільного майна подружжя не досягнуто. Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджуються: свідоцтвом про укладення шлюбу, копіями технічного паспорта, свідоцтва про право власності на житловий будинок, витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно, державного акту та витягу державного реєстру прав на нерухоме майно, звітом визначення оціночної вартості для обчислення доходу виготовленим ПП «Нерухомість-інформ». Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність поділити спільне сумісне майно подружжя та виділити у власність [PERSON] ? частину будинку з належними до нього будівлями і спорудами загальною площею 204,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та ? частину земельної ділянку загальною площею 629 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS], решту майна - залишити [PERSON] При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться, зокрема, судовий збір та витрати на правову допомогу. Вбачається, що за подачу позову [PERSON] сплатила 243 грн. 60 коп. судового збору, а тому вони підлягають стягненню на її користь з [PERSON]

Outcome: approved