Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства у Запорізькій області, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації № 139 від 05 березня 2010 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради» в частині передачі у власність земельної ділянки [PERSON]; - визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯК № 829009 на земельну ділянку площею 0,1 га, виданий на імя [PERSON] для індивідуального дачного будівництва на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району за межами населеного пункту; - зобовязати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,1 га., кадастровий номер 2320684500:02:008:0889, яка знаходиться на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району за межами населеного пункту, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю ЯК № 829009, виданому [PERSON], Головному управлінню Держземагентства у Запорізькій області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами прокурорської перевірки встановлено, що розпорядженням голови Бердянської РДА від 05.03.10 року № 139 затверджено проект відведення земельної ділянки та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1га., розташовану на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯК №829009. Прокурор зазначає, що відведення земельної ділянки погоджено та затверджено з порушенням водного та земельного законодавства. Земельна ділянка розташована в межах визначеної ст. 88 Водного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а саме на відстані 208 метрів від урізу води Азовського моря. Проект встановлення прибережної захисної смуги розроблений та затверджений лише на території с.Куліковське Новопетрівської сільської ради. За межами населених пунктів на території Новопетріської сільської ради проект встановлення прибережної захисної смуги не розроблений та не затверджений. Згідно з положеннями Земельного та Водного кодексів України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг лише на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. У затвердженому проекті землеустрою розміри і межі прибережної захисної смуги Азовського моря не враховано, що унеможливлює відведення такої земельної ділянки. Прокурор вважає, що [PERSON] незаконно набула право власності на земельну ділянку, державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню органу, уповноваженому здійснювати державну політику у сфері земельних відносин. В судове засідання прокурор Бердянської міжрайонної прокуратури [PERSON] надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Надано згоду на вирішення справи заочно. Представник Головного управління Держземагентства у Запорізької області за дорученням [PERSON] надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Надано згоду на вирішення справи заочно. Бердянська районна державна адміністрація в судове засідання представника не направила. Повідомлена. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання відповідача направлено копію позовної заяви з додатками та повістки-виклики. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Справу розглянуто за відсутності відповідачів заочно. Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що розпорядженням голови Бердянської районної державної адміністрації від 05 березня 2010 року № 139 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок на території Новопетрівської сільської ради», затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану на території Новопетрівської сільської ради Бердянського району для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного розпорядження на імя [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 829009 (кадастровий номер 2320684500:02:008:0889). Земельна ділянка, яка надана [PERSON], розташована в межах двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря на відстані 208 метрів, що підтверджено схемою земельної ділянки, виконаною ПП «Азовгеопроект». Відповідно до ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що обєктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Згідно з положеннями ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Згідно ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації. Відповідно до ст. 88 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Згідно ст. 90 Водного кодексу України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обовязковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Відповідно до ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Вищезазначеними нормами встановлено розміри прибережних захисних смуг в залежності від виду водойми та заборону надання у приватну власність земельних ділянок водного фонду, до яких відносяться прибережні захисні смуги. Нормативні акти, які регулюють забудову населених пунктів та застосовуються у всіх випадках будівництва, також передбачають обмеження щодо забудови таких земельних ділянок. Згідно п. 10 та п. 11 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486, на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. Водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як два кілометри від урізу води. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України (справа № 6-16цс14 від 21.05.14 р.) та є обовязковою для застосування всіма судами України. Суд приходить до висновку, що [PERSON] незаконно набула право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобовязана його повернути. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, відпала. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позивачем порушення головою Бердянської районної державної адміністрації при прийнятті розпорядження про надання у власність [PERSON] земельної ділянки вимог чинного законодавства Оскільки набуття відповідачем [PERSON] у власність спірної земельної ділянки відбулося з порушенням вимог діючого на той час законодавства, тому наявні правові підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved