Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що по заяві б/н від 09.04.2012 року відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідача підтверджено, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ « Приватбаку». Доказів того, що кредитний договір визнаний нікчемним суду не надано. Таким чином стверджує, що не виконання боржником обовязку щодо повернення кредитних коштів завдало Банку матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню. Станом на 05.07.2018 р. заборгованість за відповідачем перед АТ КБ «Приватбанк» складає 23691,68 грн., з яких 10334,86 грн. тіло кредиту, 1966,69 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9785,76 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1104,37 грн. - штраф (процента складова). Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 23691,68 грн., з яких 10334,86 грн. тіло кредиту, 1966,69 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9785,76 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1104,37 грн. - штраф (процента складова) та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. \~ \~ \~ \~У звязку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. \~ \~ \~ \~Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір б/н і відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку\~зі сплатою відсотків за користування кредитом. При укладанні вказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~ Як вбачається, станом на 05.07.2018 р. заборгованість за відповідачем перед АТ КБ «Приватбанк» складає 23691,68 грн., з яких 10334,86 грн. тіло кредиту, 1966,69 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9785,76 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1104,37 грн. - штраф (процента складова). \~ \~ \~ \~Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами глави 48 ЦК України, зокрема згідно вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевищення кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання щодо повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафта), оплати винагороди банку. Отже, враховуючи те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за Договором про надання банківських послуг від 09 квітня 2012 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним є обґрунтованою. Що стосується стягнення пені та штрафів, то суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору про надання банківських послуг, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. вказаного кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них неповернення чи несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом. Отже, враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яку в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по штрафах у сумі 500 грн. штраф (фіксована частина), 1104,37 грн. штраф (процентна складова), основна сума боргу та нараховані відсотки за користування кредитом, що разом становить 13905,92 грн. \~ \~ \~ \~ Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial