Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.03.2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних за користування кредитними коштами. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Посилаючись на те, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 29.07.2018 року має заборгованість у розмірі 33 822,83 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 1654,56 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 30081,47 грн., штрафи (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1586,80 грн., просив стягнути з відповідача на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25 січня 2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, судовою повісткою. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст.. 279 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23.06.2006 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На підставі зазначеної заяви [PERSON] був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту відповідав строку дії кредитної картки. В заяві передбачено, що погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що [PERSON] погодився з тим, що дана заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Таким чином, приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг надало йому право на користування банківськими послугами без укладення окремого договору. Для отримання кредитних коштів банк надав відповідачу платіжну картку № [NUMBER] з терміном дії до 05/08 та встановив кредитний ліміт в розмірі 5000 грн., який 16.12.2008 року був збільшений до 10 400 грн. Судовим наказом, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом 26 липня 2007 року, стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 65768 грн 61 коп. заборгованості по кредитному договору б/н від 23.03.2006 р. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Таким чином АТ КБ «Приватбанк» звернувшись до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду з заявою про видачу наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги шляхом видач судового наказу. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також пеню і комісію за порушення строків сплати кредиту і процентів за користування кредитними коштами. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5000 грн. і в подальшому не користувався кредитними коштами, а навпаки через термінал здійснював поповнення платіжної картки для повернення кредитних коштів. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитом від 23.03.2006 року є необґрунтованими. Якщо за рішенням суду заборгованість по кредиту не погашена, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed