Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Банк звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтовував тим, що 05.02.2008 р. уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого надав йому кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку за кредитом. При цьому позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Однак [PERSON] своїх зобов'язань не виконав, станом на 14.05.2014 р. має прострочену заборгованість в сумі 17 427 грн. 72 коп., в т.ч. заборгованість за кредитом - 1970 грн. 66 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 9600 грн. 98 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4550 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. і штраф (процентна складова) 806 грн. 08 коп., яку просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. В попереднє судове засідання позивач не з'явився, від його представника надійшла письмова заява, в якій він позов підтримав та просив справу слухати в його відсутність. Відповідач в попереднє судове засідання також не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 625 цього ж Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що таке визнання позову не суперечить положенням ст.ст. 526-527, 589, 611, 625, 1054 ЦК України та умовам укладеного сторонами договору від 05.02.2008 р., не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, що вказує на наявність законних підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17 427 грн. 72 коп., в т.ч. заборгованість за кредитом - 1970 грн. 66 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 9600 грн. 98 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4550 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. і штраф (процентна складова) 806 грн. 08 коп., оскільки відповідач добровільно не виконав узяті на себе зобов'язання стосовно своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати відсотків за користування ним. В силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved