Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , в якому просить: -в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 5385 від 04.11.2011 перед АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» в розмірі 62959,05 грн, яка складається з: 31296,86 грн - прострочена заборгованість за основним боргом; 11796,91 грн - прострочена заборгованість за відсотками; 10627,27 грн - втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 4032,18 грн - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 3729,90 грн - 3% річних на суму простроченого кредиту; 1405,93 грн - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Іпотечного Договору № 5385 від 04.11.2011, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 58,20 кв.м., житловою площею 40,90 кв.м. зі всіма невід`ємними її приналежностями, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 04 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5385. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, банк надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 80000,00 грн. зі сплатою 18 % строком на 60 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 03 листопада 2016 року. Згідно підпункту 1.5. Кредитного Договору, позичальник зобов`язується щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1333,33 грн та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку починаючи з 04 листопада 2011 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в ТВБВ №3292 АТ «Ощадбанк». Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконанні належним чином, [PERSON] було надано кредит готівкою одноразово з кредитного рахунку № [NUMBER] в сумі 80000,00 грн. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON] , позивач змушений був звернутися до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 31.10.2017 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області по справі №233/3318/17 було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовна заява АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним була задоволена частково. Крім того, відповідно до вищевказаного рішення суду, судом було встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до кредитного договору № 5358 від 04.11.2011 надав [PERSON] кредит у розмірі 80000,00 грн зі сплатою 18 % відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 80000,00 грн за укладеним кредитним договором було досліджено при розгляді справи 233/3318/17, що відповідно до ст. 82 ЦПК не підлягає доказуванню. Станом на 31 березня 2021 року основна заборгованість за Кредитним Договором складає 62959,05 грн, яка складається з: - 31296,86 грн - прострочена заборгованість за основним боргом; - 11796,91 грн - прострочена заборгованість за відсотками; - 10697,27 грн- втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; - 4032,18 грн - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; -3729,90 грн - 3% річних на суму простроченого кредиту; -1405,93 грн- 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. В забезпечення Кредитного Договору від 04 листопада 2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 5358. Відповідно до п. 1.2 Іпотечного Договору позивачу в забезпечення Кредитного Договору було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира загальною площею 58,20 кв. м., житлова площа - 40, 90 кв.м., зі всіма невід`ємними її принадлежностями, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні застоводавця або третьої особи. Згідно із ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до ст.ст. 38,39 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований на прилюдних торгах. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах. Реалізація права позивача звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку не залежить від позасудового врегулювання спору. Оскільки між моментом звернення до суду та фактичною реалізацією предмета іпотеки сплине тривалий час, його ціна може суттєво змінитися. У зв`язку з чим вважає, що початкова ціна предмета іпотеки для його реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на час реалізації майна. Можливість та обґрунтованість зазначення початкової вартості предмета іпотеки таким чином підтверджується п. 42 постанови № 5 ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року. Згідно із п. 42 постанови ПВСУ № 5 від 30 березня 2012 року, коли особа позичальника є відміною від особи іпотекодавця можливе одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 6.1. Іпотечного Договору, іпотедержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та Законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені Кредитним договором, позичальник не поверне (повністю або частково) іпотекодержателю суму кредитних коштів, та/або не сплатить проценти за користування кредитними коштами. Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Відповідно до п. 1.4. Іпотечного Договору, сторони домовилися, що для цілей цього Договору вартість Предмета іпотеки станом на 03.10.2011 становить 169 420,00 грн. Отже, оскільки позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно із Кредитним договором всього на загальну суму 62959,05 грн, позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним Договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно із чинним законодавством. У цьому випадку є порушення інтересів філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбак», як державної установи, а саме не повернення кредитованих грошових коштів веде до зменшення фінансового стану Банку, що позначається на стані кредитних ресурсів банку і веде до зменшення прибутку державної банківської установи. На підставі вищевикладеного, позивач змушений звернутися до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Третя особа [PERSON] письмових пояснень на позов не подала. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2021 року відкрито провадження у цій справі, справу призначено до підготовчого засідання, відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовну заяву (а.с.80). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2021 року підготовче провадження у цій справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.89). Представник позивача Івенко С. В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у відсутність представника банку. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим 09.09.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не подала. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 274 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд таких висновків. Судом установлено, що 04 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5385 (а.с.17-19). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 80 000,00 грн, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 80 000,00 грн, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18% в порядку, на умовах та строки, визначені цим Договором. Зазначені в цьому пункті процента ставка за користування кредитом є фіксованою. Кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 03 листопада 2016 року на споживчі потреби. Надання Кредиту здійснюється одноразово з кредитного рахунку № [NUMBER] у Філії Макіївське міське відділення № 3293 АТ «Ощадбанк» готівкою протягом 1 (одного) робочого дня з моменту виконання позичальником умов, що зазначені в п. 1.4 цього Договору. Згідно із п. 1.5 Кредитного Договору, позичальник зобов`язується щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1333,33 грн та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку починаючи з 04 листопада 2011 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті в Філії Макіївське міське відділення № 3292 АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 03 листопада 2016 року. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, а саме надав [PERSON] кредит готівкою одноразово з кредитного рахунку № [NUMBER] в сумі 80000,00 грн. У зв`язку з невиконанням умов Кредитного договору [PERSON] , позивач змушений був звернутися до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/3318/17 від 31.10.2017, ухваленим в цивільній справі за позовом ПАТ «Державний Ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 5385 від 04 листопада 2011 року, що станом на 11 квітня 2017 року включає заборгованість за основним боргом в розмірі 31296 грн. 86 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 11796 грн. 91 коп., інфляційне збільшення заборгованості за основним боргом в розмірі 6526 грн. 02 коп., три проценти річних від суми заборгованості за основним боргом в розмірі 1219 грн. 22 коп., а всього в сумі 50839, 01 грн. В задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 5385 від 04 листопада 2011 року, що станом на 11 квітня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 2822 грн. 08 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 480 грн. 91 коп., а всього в сумі 3302, 99 грн - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 11 листопада 2017 року (а.с. 72-73). Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до Кредитного договору № 5358 від 04.11.2011 надав [PERSON] кредит у розмірі 80000,00 грн зі сплатою 18 % відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 80000,00 грн за укладеним кредитним договором було досліджено при розгляді справи 233/3318/17, що відповідно до ст. 82 ЦПК не підлягає доказуванню. Рішення суду № 233/3318/17 від 31.10.2017 до теперішнього часу не виконане (а.с.74-77). Згідно із розрахунком заборгованості, проведеним позивачем (а.с.20-22), станом на 31 березня 2021 року заборгованість за Кредитним договором складає 62959,05 грн, з яких: - 31296,86 грн - прострочена заборгованість за основним боргом; - 11796,91 грн - прострочена заборгованість за відсотками; - 10697,27 грн- втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; - 4032,18 грн - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; - 3729,90 грн - 3% річних на суму простроченого кредиту; - 1405,93 грн- 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Проте, вищезазначеним судовим рішенням № 233/3318/17 від 31.10.2017 було встановлено таке. «Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі, копія якого долучена до матеріалів справи, відсутні відповідні умови договору, які б передбачали можливість такого нарахування. Разом з тим, законом прямо не передбачений такий порядок нарахування заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а також те, що позивачем залишилося не доведеним наявність обов`язкових для сторін умов договору з прямою вказівкою щодо іншого порядку їх нарахування, в задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 5385 від 04 листопада 2011 року, що станом на 11 квітня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 2822 грн. 08 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 480 грн. 91 коп., судом було відмовлено». Отже, враховуючи встановлені судовим рішенням № 233/3318/17 від 31.10.2017 обставини, суд не погоджується з розрахунком заборгованості, проведеним позивачем, та вважає, що за підстав, які визначені рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/3318/17 від 31.10.2017, з розрахунку належить виключити 4032,18 грн - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 1405,93 грн - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Тож, станом на 31 березня 2021 року розмір заборгованості за Кредитним договором № 5385 від 04.11.11 складає 57520,94 грн, з яких: - 31296,86 грн - прострочена заборгованість за основним боргом; - 11796,91 грн - прострочена заборгованість за відсотками; - 10697,27 грн- втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; - 3729,90 грн - 3% річних на суму простроченого кредиту. 04 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» позивачем та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 5358, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2944 (а.с.12-15). Відповідно до п. 1.1 Іпотечного Договору, [PERSON] , як майновий поручитель [PERSON] , з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору № 5385 від 04.11.2011, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності та підтверджується такими документами: Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 23 грудня 1997 року державним виконавцем Першої Макіївської державної нотаріальної контори Івко І. В. зареєстрованим за р№ 2-2849, зареєстрованим Макіївським бюро технічної інвентаризації 08.01.1998, записаним за реєстровим № 39774, в реєстрову книгу № 198. Відповідно до п. 1.2 Іпотечного Договору, предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Квартира має загальну площу 58,20 кв.м., житлову площу - 40,90 кв.м зі всіма невід`ємними її при належностями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 1.4 Іпотечного Договору, вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності і згідно із звітом про експертну оцінку від 03 жовтня 2011 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] становить 169 420,00 грн. При цьому, сторони погоджуються, що вартість предмета іпотеки, зазначена у цьому Договорі, є приблизною вартість предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеки. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим Договором та чинним на момент реалізації Законодавством. Згідно із п. 9.1 Іпотечного Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі. 04.11.2011 зареєстрована заборона на зазначене нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 33637676) у відповідному Державному реєстрі (а.с.16). Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні застоводавця або третьої особи. Згідно із ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до ст.ст. 38,39 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований на прилюдних торгах. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах. Реалізація права позивача звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку не залежить від позасудового врегулювання спору. Оскільки між моментом звернення до суду та фактичною реалізацією предмета іпотеки сплине тривалий час, його ціна може суттєво змінитися. У зв`язку з чим вважає, що початкова ціна предмета іпотеки для його реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на час реалізації майна. Можливість та обґрунтованість зазначення початкової вартості предмета іпотеки таким чином підтверджується п. 42 постанови № 5 ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року. Згідно із п. 42 постанови ПВСУ № 5 від 30 березня 2012 року, коли особа позичальника є відміною від особи іпотекодавця можливе одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 6.1. Іпотечного Договору, іпотедержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадках, передбачених цим Договором та Законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов зобов`язання (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені Кредитним договором, позичальник не поверне (повністю або частково) іпотекодержателю суму кредитних коштів, та/або не сплатить проценти за користування кредитними коштами. Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Отже, оскільки [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно із Кредитним договором всього на загальну суму 57520,94 грн, позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним Договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами Іпотечного договору згідно із чинним законодавством. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Також, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Дія статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку» зупинена статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Місцем розташування нерухомого майна відповідача є м. Макіївка Донецької області. Місто Макіївка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 та від 02.12.2015 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тож, виконання рішення належить зупинити на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд пропорційно до розміру задоволених вимог (позов задоволено на 91,36%) присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2321,73 грн.

Outcome: partial