Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між Позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0039/74/47893 від 29 березня 2006 року, у відповідності до якого Відповідач отримав кредит в розмірі 23 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% річних. Однак, Відповідач не погашає платежі за кредитом згідно з графіком. Як наслідок, станом на 03.05.2018 року утворилася заборгованість у Відповідача перед Позивачем у сумі 17 134 доларів США 28 центів, з яких: 15 914 доларів США 54 центи заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в сумі 328 доларів США 02 центи та заборгованість за відсотками - 1219 доларів США 74 центів, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 1125 доларів США 56 центів. Представник Позивача адвокат Куриш В.І. у судовому засіданні підтримав доводи позову з підстав, викладених вище. Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився. При цьому судові засідання у справі призначалися неодноразово: 05.10.2020, 12.11.2020, 26.01.2021 - підготовчі судові засідання та судові засідання - 03.03.2021, 05.05.2021, 02.09.2021 та 23.09.2021. Відповідач повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, вказаною ним самим у відзиві на позов, яка співпадає також із адресою, вказаною у його паспортних даних та у відповідді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМВ України в Івано-Франківській області від 26.08.2020, а саме: [ADDRESS] . Додатково Відповідач повідомлявся про дату та час розгляду справи також шляхом розміщення судової повістки на сайті Судової влади України, а дата судового засідання відображалась на веб-сайті Яремчанського міського суду Івано-Франківської області в рубриці: «Список справ, призначених до розгляду». Однак, до Суду щоразу поверталися повідомлення не врученими із зазначенням причин: «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 1 а.с. 227; а.с. 232; т.2 а.с. 5; а.с. 20; а.с. 27, а.с. 56). За загальним правилом щодо вручення судових повісток учасникам справи, визначеним цивільним процесуальним законодавством України, судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається, зокрема, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що судові повістки надсилалися Відповідачеві за тією адресою, яка вказана ним у відзиві на позов та міститься у відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМВ України в Івано-Франківській області від 26.08.2020 та повернулися до Суду з причин відсутності адресата за вказаною адресою, то в силу положень ст. 128 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими останньому. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Відповідачу було особисто у Суді вручено повідомлення про дату та час судового засідання, призначеного на 12.11.2020, про що свідчить розписка, написана ним власноручно (т.1 а.с. 230). Таким чином, Відповідач знав, що у Яремчанському міському суді Івано-Франківської області перебуває провадження, у якому він є учасником. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За таких обставин, Суд вважає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності Відповідача [PERSON] , який знав про судове провадження, учасником якого він є, та був повідомлений згідно вимог Закону. Заслухавши доводи представника Позивача, дослідивши матеріали справи, Суд встановив наступне. 29 березня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0039/74/47893, за яким банк надав Відповідачу кредит в розмірі 23 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом в розмірі 12% річних. Вподальшому, шляхом укладення додаткових угод № 1 від 23 квітня 2009 року та № 20-10/70-121 від 08.04.2010 року, Сторони змінювали умови договору, встановивши кінцевий термін погашення кредиту - 28 грудня 2033 року. З Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 014/0039/74/47893 від 29.03.2006 року вбачається, що Відповідач належним чином не виконував умови Договору щодо сплати платежів за отриманим кредитом (т.1, а.с. 6-7). 20.11.2017 року Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з Вимогою Банк вимагав від [PERSON] протягом не більш ніж 60 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення Кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов Кредитного договору, а саме: 15 965, 11 дол. США - заборгованості по сумі Кредиту, 621, 56 дол. США - заборгованості за процентами та розраховану суму пені. Зазначена сукупна заборгованість за кредитом визначена станом на 19.10.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2018 року Позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача за невиконання умов Кредитного договору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», розраховану станом на 03.05.2018 року у сумі 17 134 доларів США 28 центів, з яких просив стягнути 15 914 доларів США 54 центи заборгованість за кредитом та 1219 доларів США 74 центи - заборгованість за відсотками. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.07.2019 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто з [PERSON] вказану вище суму заборгованості. Вподальшому, Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.03.2020, за результатами розгляду заяви Відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду, вказане вище Рішення суду було скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку. 31.03.2020 року Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справу передано за територіальною підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, про що власне просив Відповідач у відзиві на позов, аргументуючи адресу зареєстрованого місця свого проживання: с. Микуличин, Яремчанської міської ради, участок Країще, 177. Також, у поданому [PERSON] відзиві на позов, який міститься у матеріалах справи, останній частково заперечує позовні вимоги. А саме, Відповідач не оспорює суму заборгованості за кредитом у розмірі 15 914 доларів США 54 центи. Однак, не погоджується із розміром заборгованості за процентами у сумі 1 219, 74 долари США. Вказує, що оскільки 20.11.2017 року Позивач звернувся до нього із вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, то кредитний договір припинив свою дію. Відтак, Позивач після дати направлення вказаної вимоги втратив можливість нараховувати та стягувати з нього відсотки за кредитним договором. Однак, всупереч зазначеному, Позивач неправомірно та безпідставно нарахував проценти за користування кредитом, збільшивши їх розмір з 621, 56 долари США (розмір, який вказаний у Вимозі) до 1 219, 74 долари США (розмір заборгованості згідно з позовною заявою). Тому, просив позовні вимоги задоволити частково. У відповіді проти Відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитом та у судовому засіданні представник Позивача зазначив, що в силу змісту кредитного договору та статті 1050 ЦК України, після направлення вимоги про дострокове погашення кредиту змінюється лише умова договору про строк повернення кредиту - решта умов кредитного договору залишається без змін. Відповідно, банки не втрачають можливість нарахування та стягнення з позичальника процентів за кредитним договором, якщо умови такого договору передбачають нарахування процентів за неправомірне використання кредиту, який позичальник, в порушення умов кредитного договору, продовжує використовувати у своїй діяльності. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В ході судового розгляду встановлено, що у результаті неналежного виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань по сплаті платежів, спрямовних на погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0039/74/47893 від 29 березня 2006 року, у Відповідача виникла заборгованість за кредитом та заборгованість зі сплати відсотків за користування вказаним кредитом. Заборгованість за кредитом у сумі 15 914, 54 долари США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 328, 02 долари США не оспорюється Відповідачем. З огляду на це, позовні вимоги Позивача у цій частині підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 219, 74 долари США, яка оспорюється Відповідачем, то Суд приходить до висновку, що вказана вимога підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з висновком, викладеним у Постанові Верховного суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2017 року Позивач звернувся до Відповідача із письмовою вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором (т.1, а.с. 27). Відтак, після направлення Відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а Позивач втратив можливість нарахування та стягнення з Відповідача відсотків за кредитним договором. Тому стягненню з Відповідача підлягає розмір заборгованості за процентами за кредитом визначений у Вимозі про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором (т.1, а.с. 27) - 621, 56 долари США. Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на Відповідача, оскільки через його неправильні дії виник спір. На підставі викладеного,

Outcome: partial