Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач згідно укладеного договору № б/н від 28.03.2016 р. отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 20.04.2020 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 14528,71 грн., яка складається з наступного: 7505,69 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2698, 04 грн. - заборгованість за відсотками нарахована в порядку ст.. 625 ЦК України, 3156,95 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, штраф - 500,00 грн.(фіксована частина), штраф - 668,03грн.(процентна складова). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14528,71 грн. за кредитним договором б/н від 28.03.2016 р. та 2102,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28.03.2016 р. відповідачем було оформлено в ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом підписання анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку згідно якої йому було надано банком кредитну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. згідно з умовами якої останій отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно довідки позивача відповідачем було отримано дві кредитні картки № [NUMBER] 28.03.2016 р. строком дії 02/18 та № [NUMBER] 02.08.2018 р. строком дії - 07/22. У заяві(а.с.13) зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на на 20.04.2020 р. становила 14528,71 грн., яка складається з наступного: : 7505,69 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2698, 04 грн. - заборгованість за відсотками нарахована в порядку ст.. 625 ЦК України, 3156,95 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, штраф - 500,00 грн.(фіксована частина), штраф - 668,03грн.(процентна складова). Відповідно до частин 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 28.03.2016 р. процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами(за прострочене зобов`язання, за несвоєчасність сплати боргу). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.03.2016 р. посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. З врахуванням правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17 оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача стягнути з відповідача: 3156,95 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, штраф - 500,00 грн. фіксована частина, штраф - 668,03грн.(процентна складова), - задоволенню не підлягають. З наданої позивачем довідки(а.с.12) видно, що в межах укладеного між сторонами договору відповідачу надавалося дві кредитні картки, строк дії останньої - 07/22(липень 2022 р.) В зв`язку з цим не підлягають також задоволенню вимоги позивача стягнути з відповідача 2968,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, оскільки строк кредитного договору не закінчився так як строк дії останньої кредитної картки - липень 2022 р. При цьому суд відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України, враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Згідно вказаного правового висновку: «Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.». В той же час суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28.03.2016 р. у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Суд критично оцінює наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача по кредиту(прострочене тіло кредиту) в сумі 7505,69 грн., вважає його необґрунтованим і не доведеним. В той же час згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості(а.с.6-8) з врахуванням відомостей які містяться у виписці про проведені банківські операції(а.с.9-10) видно, що фактично відповідачем було отримано від банку кредитні кошти в сумі 4862,99 грн.(4158,99 грн.(02.08.2018 р.) + 747,00 грн.(04.08.2018 р.) + 57,00 грн.(06.08.2018 р.). В той же час згідно того ж розрахунку позивача відповідачем фактично було погашено 1345,79 грн.(250,00 грн.24.09.2018 р.) + 3,88 грн.(27.10.2018 р.) + 22,14 грн.(13.01.2019 р.) + 1015,63 грн.(06.02.2019 р.) + 4,13 грн.(11.03.2019 р.) + 0,01 грн.(12.03.2019 р.) + 50,00 грн.(17.07.2019 р.). Оскільки фактично отримані у позивача кредитні кошти відповідачем було повернуто частково, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту підлягають задоволенню в розмірі 3517,20 грн. (4862,99 грн. - 1345,79 грн. = 3517,20 грн.). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial