Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

В березні 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2003 року було вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину починаючи з 09 жовтня 2003 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. За домовленістю з колишньою дружиною, починаючи з 18.08.2010 року, [PERSON] виплачував аліменти на утримання сина [PERSON] у фіксованому розмірі по 300 гривень щомісячно. 23.02.2015 року, [PERSON] подала до Державної виконавчої служби заяву відповідно до якої прохала свою заяву від 18.08.2010 року скасувати та починаючи з 23.03.2015 року стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму доходів громадян. На сьогоднішній день [PERSON] має нерегулярний дохід, а саме: не має офіційного працевлаштування та заробляє собі на життя підробітками. Грошей, які [PERSON] отримує як винагороду йому ледве вистачає щоб забезпечити себе їжею та необхідним одягом. На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким визначити розмір аліментів, які необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. В судовому засіданні його інтереси представляв представник [PERSON], який просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] просили відмовити в позові в повному обсязі. Крім цього, в судовому засіданні 06 травня 2016 року, представник відповідача [PERSON] надала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи заперечення тим, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2003 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь відповідача на утримання сина, [PERSON], 16.09.2002р.н. в розмірі 1\\4 частини доходу, але не менше 1\\2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину, починаючи з 09.10.2003 року щомісячно і до досягнення дитини повноліття. На підставі вищевказаного рішення Кременчуцьким районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист № 2-1171-2003 від 23.10.2003 р. який відповідачем було пред'явлено до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ. На підставі виконавчого листа №2-1171-2003 від 23.10.2003 р. державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ було відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь відповідача на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини доходу, але не менше 1\\2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину, починаючи з 09.10.2003 року щомісячно і до досягнення дитини повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 08.02.2016 р. вих. № 6034 виданої державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ - [PERSON] заборгованість по аліментам по виконавчому листу станом на 01.02.2016 р. складає 44 533,75 грн. Проаналізувавши вищевказаний розрахунок можна зробити висновок, що аліменти позивач сплачував аби як, у зв'язку з чим і виникла така заборгованість. Позивачем у позовні заяві зазначено наступне: «[PERSON] не має офіційного працевлаштування та заробляє собі на життя підробітками. Грошей, які [PERSON] отримує як винагороду йому ледве вистачає, щоб забезпечити себе їжею та необхідним одягом». Такі твердження позивача є необгрунтовані та виходячи зі змісту положення ст. 60 ЦПК України не доведені належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про скрутне матеріальне становище [PERSON], адже у весь час починаючи з дня народження їхнього спільного сина [PERSON], позивач всіма можливими способами намагався уникнути сплати аліментів на його утримання. Тобто позивачем не додано по позовної заяви довідку про доходи які він отримує офіційно чи не офіційно яких як він стверджує ледве вистачає, щоб забезпечити себе їжею та необхідним одягом. Як відомо [PERSON] в даний час [PERSON] їздить на заробітки в Польщу, де з його слів отримує дохід в місяць в розмірі 15 000 грн. Офіційно там працює чи ні, відповідачу не відомо. То про яке скрутне матеріальне становище може йти мова, якщо його дохід кожного місяця в десять разів більший за прожитковий мінімум доходів громадян. Приховуючи свої доходи їздить на автомобілі і має гроші на його заправку, проте на утримання їхнього сина не вистачає. Стосовно заяви від 18.08.2010 р. про те, що відповідач не заперечує щоб [PERSON] сплачував їхньому сину [PERSON] кожен місяць аліменти в розмірі 300 грн. Так дійсно вищевказану заяву відповідачем було написано на прохання позивача, але її не слід брати до уваги, оскільки як видно з розрахунку заборгованості по аліментам від 08.02.2016 р. вих.№6034 аліменти в період з серпня 2010 року по лютий 2011 року не сплачувалися взагалі, а в подальшому сплачувалися нерегулярно. Також вищевказана заява не містить адресата і кому вона адресована не зрозуміло. Тому вимога позивача, визначити розмір аліментів в сумі 300 грн. які необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, але не менше 1\\2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку є необгрунтованою і безпідставною. Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2003 року було вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину починаючи з 09 жовтня 2003 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. За домовленістю з колишньою дружиною, починаючи з 18.08.2010 року, [PERSON] виплачував аліменти на утримання сина [PERSON] у фіксованому розмірі по 300 гривень щомісячно. 23.02.2015 року, [PERSON] подала до Державної виконавчої служби заяву відповідно до якої прохала свою заву від 18.08.2010 року скасувати та починаючи з 23.03.2015 року стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму доходів громадян. На сьогоднішній день [PERSON] має нерегулярний дохід, а саме: не має офіційного працевлаштування та заробляє собі на життя підробітками. Відповідно до ст. 184 СК України: «якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі». На підставі виконавчого листа №2-1171-2003 від 23.10.2003 р. державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ було відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь відповідача на утримання сина, [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини доходу, але не менше 1\\2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину, починаючи з 09.10.2003 року щомісячно і до досягнення дитини повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 08.02.2016 р. вих. № 6034 виданої державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ - [PERSON] заборгованість по аліментам по виконавчому листу станом на 01.02.2016 р. складає 44 533,75 грн. Згідно ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від25 грудня 2015р. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2016 по 30 квітня - 1455 грн., з 01 травня по 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1637 грн.30% прожиткового мінімуму дитини віком до 6 років за період з 01.01.2016 р.-по 30.04.2016 р. становить: 436,50 грн. Тобто, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 436,50 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належними доказами згідно ст. 58 ЦПК України, є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, мав періодичний мінливий дохід, що підтверджується відомістю з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 07.07.2016 року, відносно [PERSON], і не спростовано під час судового розгляду. В частині позовної вимоги, щодо визначення розміру аліментів не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян на дитину відповідного віку, суд відмовляє з підстав того, що це не передбачено ст.184 СК України. Крім того, згідно ч.3 ст.184 СК України, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд має підстави для часткового задоволення позову та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень на місяць, для стягнення на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]

Outcome: partial