Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості (далі «Позивач») звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] \~ (далі «Відповідач») незаконно одержаної допомоги по безробіттю. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. В Білоцерківському центрі зайнятості відповідач зареєструвався, як такий, що шукає роботу 01.03.2019 року відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних. 05.03.2019 року відповідачу було надано статус безробітного та встановлена допомога по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним» затвердженим спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду від 13.02.2009 року №7-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня.2009 року №232/16248, за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що їх проводили. Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідачу відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,\~ «Про зайнятість населення» та складено відповідний акт. Відповідно до вищезазначеного Акту №184 від 05.12.2019 року, встановлено, що перебуваючи на обліку в Білоцерківському МРЦЗ, як безробітний відповідач перебував в трудових відносинах з Приватним підприємством «Алтай-Груп», що підтверджується цивільно-правовим договором від 19.08.2019 року №13 про надання послуг. На підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ 29.01.2020 року винесено наказ про повернення відповідачем виплаченої допомоги по безробіттю, за період з 20.08.2019 РОКУ по 19.01.2020 рік\~ в розмірі 17 403,72 грн., який разом з претензією №93/1052/02/01-24 від 31.01.2020 року передано відповідачу. Однак, добровільно у встановлений строк кошти повернуто не було. Позивач просив суд стягнути з відповідача незаконно одержану допомогу по безробіттю в розмірі 17 403,72 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою суду від 30.03.2020 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.55-56). У встановлений судом строк на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому той зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вважає, що позивачем не доведено факт порушення ним законодавства про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з відсутністю належних доказів порушення норм права. Спірний акт №184 від 05.12.2019 року не містить відомостей про ознайомлення з актом, а саме відсутній підпис відповідача та відсутня відмітка про відмову відповідача від підпису. Водночас, вказаний акт не містить пояснень директора ПП «Алтай-Груп». Також, в Акті №184 від 05.12.2019 року вказана назва населеного пункту м.Біла Церква, тобто місце перевірки ПП «Алтай-Груп», а зареєстроване місцезнаходження ПП «Алтай- Груп»: Білоцерківський район, с. Шкарівка, вулиця Таращанська, буд. 150- А. Вищевказане дає підстави стверджувати, що вказаний Акт складений з порушенням вимог законодавства, а тому, є безпідставним та необґрунтованим.\~ Водночас, Відповідач у дійсності не мав та немає ніяких трудових відносин з ПП «Алтай-Груп». Відповідач не підписував жодних цивільно-правових договорів, а персональні дані відповідача незаконно використані для укладення цивільно-правового договору №13 від 19.08.2019 року згідно обов`язків якого виконавець має охороняти від розкрадання, не допущення проникнення сторонніх осіб на об`єкт за адресою: [ADDRESS] та Інтендантської 20 серпня 2019 року та акту надання послуг №13/08 від 20.08.2019 року. Так, відповідач звернувся з письмовою претензією до ПП «Алтай-Груп» для вжиття належних заходів щодо відкликання цивільно-правового договору №13 від 19.08.2019 року та надання пояснень відносно вказаної ситуації, окільки відповідач не підписував спірний Договір. Так, згідно спірного Акту не зрозуміло, згідно якого договору надано послуги, зокрема, ця інформація в ньому не вказана, не зрозуміло вказана особа виконавця « [PERSON] , [PERSON] », не вказана дата надання послуги, а отже, не підтверджено факт заняття відповідачем роботою та отримання доходу відповідачем. Разом з тим, зазначає відповідач, 200,00 грн. - це не дохід необхідний людині для фізичного існування. В Україні станом на період з 01.0 2019 - 30.11.2019 року для працездатних осіб становив 2007 грн, а отже, відповідач фізично не міг би існувати за 200 гривень, які нібито отримав від ПП «Алтай-Груп», згідно з даними про особу з ДРЗДСС. Водночас, відповідач перебуває в складних життєвих обставинах, зокрема, у нього відсутнє місце роботи, а також на його утриманні знаходиться дружина [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей. Єдиним джерелом доходу відповідача була допомога по безробіттю. Вважає, що позивачем не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем грошових коштів, які є допомогою по безробіттю, а отже, вказані грошові кошти не підлягають поверненню з підстав, зазначених у позові\~ (а.с.67- 71).\~ \~ В судовому засіданні 18.02.2021 року представник позивача підтримала заявлені вимоги, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. В судовому засіданні 18.02.2021 року відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, підтвердив заперечення, викладені у відзиві. Щодо фактичних обставин пояснив суду, що орієнтовно 20.08.2020 року йому зателефонував товариш по АТО та запросив на мітинг на підтримку будівництва офісу для спілки воїнів. Перебуваючи там, він віддав свої документи товаришу для того, щоб їх показали поліції, працівники якої встановлювали учасників цього заходу. Там ще були незнайомі люди, у тому числі він бачив і особу, яку пізніше, коли намагався розібратися в ситуації, опізнав як керівника «Алтай-Груп». Відповідач вважає, що саме в той момент було відібрано його персональні дані для складення цього фіктивного договору. Сам він його не підписував та взагалі ніякого договору не отримував, оскільки знав правила, був попереджений та не мав наміру ризикувати допомогою по безробіттю заради 200,00 грн., про якій йде мова в позові. В судовому засіданні допитана за клопотанням представника позивача у якості свідка провідний фахівець з питань зайнятості Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості [PERSON] пояснила суду наступне. Відповідача вона бачить вперше. На цій посаді працює з 2002 року. 07.10.2019 року до неї надійшла службова записка від [PERSON] - заступника відділу про розслідування страхового випадку, а саме факту - перебування відповідача в трудових відносинах з ПП «Алтай-Груп». Вона звернулась до керівника ПП «Алтай-Груп» за отриманням документів для розслідування. Вони зустрічалися на вулиці. Проаналізовавши документи свідок склала акт, з яким керівник ПП «Алтай-Груп» пізніше ознайомився під підпис. Згідно з актом комісія по розслідуванню страхових випадків колегіально прийняла рішення по даній справі. Директор Білоцерківського центру зайнятості наказом, на підставі вищезазначеного акту, розпорядився повернути матеріальне забезпечення, отримане відповідачем. Суд, вислухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що\~ у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин.\~ 05.03.2019 року відповідач звернувся до Білоцерківського МРЦЗ з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с.10, 11). Відповідно до витягу із наказів про прийняття рішення по особі №105219030100001 - відповідачу 05.03.2019 року, надано статус безробітного; наказом від 12.03.2019 року №НТ19032 відповідачу призначено допомогу по безробіттю; наказом від 31.01.2020 року №НТ200131 припинено реєстрацію безробітних; наказом від 31.01.2020 року №НТ200131 на підставі акту від 20.08.2019 року прийнято рішення про повернення виплат (а.с.44-45). Як вбачається з Акту №184 від 05.12.02019 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено, що в період пребування відповідача на обліку в БЦ МРЦЗ останній надавав послуги ПП «Алтай-Груп» згідно договору. Дата надання послуг 20.08.2019 року. Згідно акту надання послуг №13/8 від 20.08.2019 року, відповідач отримав винагороду в розмірі 200,00 грн. (а.с.13). Відповідно до претензії від 31.01.2020 року №93/1052.02/01-24, відповідачу було запропоновано повернути незаконно отримання кошти виплачені Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості в розмірі 17 403,72 грн., претензія підлягає розгляду у місячний строк (а.с.14). Наказом Білоцерківського міськрайонного центра зайнятості від 29.01.2020 року №15 на підставі акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості від 05.12.2019 року №184, зобов`язано повернути незаконно виплачене матеріальне забезпечення відповідача в розмірі 17 403,72 грн. (а.с.15). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідно до якої сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст.2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з\~ ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що між відповідачем та ПП «Алтай-Груп» 19.08.2019 року було укладено договір, предметом якого є надання послуг та акт надання послуг від 20.08.2019 року (а.с.16, 17). При цьому, позивач стверджує, що за виконання послуг відповідач отримав від даного підприємства 200,00 грн. Втім, позивачем не доведено ані факту невиконання Відповідачем своїх обов`язків, ані факту зловживання ними. Факт виплати 200,00 грн на користь відповідача позивач підтверджує наданими ним відомостями (а.с. 92, 98). Але ці докази суд не визнає як достовірні, належні та допустимі, оскільки вони не містять засвідченого підпису відповідальної посадової особи, та по своїй суті не містять інформації щодо конкретної дати та способу отримання відповідачем спірних коштів. Позивач зазначає, а свідок підтверджує, що копія цивільно-правового договору та акту надання послуг були йому надані керівником ПП «Алтай-Груп». Втім, ані копії платіжного доручення на перерахування відповідачу 200,00 грн, ані квитанції до видаткового касового ордеру про виплату відповідачу вказаної суми, позивач у підприємства не отримав та суду не надав. У позовній заяві позивач посилається на наявність трудових відносин між відповідачем та ПП «Алтай-Груп». Проте, на підтвердження цих правовідносин надає копію не трудового, а цивільно-правового договору, що спростовує його доводи про такі відносини між відповідачем та підприємством. Таким чином, позивачем не надано суду беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідач за період перебування на обліку як безробітний, мав заробіток або інші доходи. З огляду на викладене, враховуючи принципи справедливості, змагальності, диспозитивності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні основних позовних вимог, не підлягають задоволенню й вимоги про покладення на відповідача судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed