Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.10.2007 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 7900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.\~\~\~\~\~\~ Відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконав і станом на 10.05.2019 року сума заборгованості за кредитним договором становить 36\~109,26 гривень, яка складається з наступного: - 0,00 гривень - заборгованість за тілом кредита; - 498, 22 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита; - 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; - 29\~381,08 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 4272,38 гривень нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; - 250,00 гривень штраф (фіксована частина); - 1707,58 гривень штраф (процентна складова). Тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача до судового засідання позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення (а.с.4). Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані численні судові повістки та виклики за останньою відомою адресою місця проживання [PERSON] , однак в жодне із призначених судових засідань відповідач не з`явилася, як і не з`явилася до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах. Втім, відповідач не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подала відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 16.10.2007 року між позивачем і [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.10.2007 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] встановив, що станом на 10.05.2019 року відповідач має заборгованість в розмірі 36\~109,26 гривень, яка складається з наступного: 0,00 гривень - заборгованість за тілом кредита; 498, 22 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 29\~381,08 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 4272,38 гривень нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; 250,00 гривень штраф (фіксована частина); 1707,58 гривень штраф (процентна складова). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита в розмірі 498,22 гривень в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Заборгованість за тілом кредита не нараховувалася, а тому стягненню не підлягає. Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 0,00 гривень також стягненню не підлягає. У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.5 ч.2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору. Що стосується вимог позивача про сплату відповідачем заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 29\~381,08 гривень, пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень у розмірі 4272,38 гривень та штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250 гривень та штрафу (процентної складової) в розмірі 1707,58 гривень, то суд в цій частині керується наступним. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий. Так, в ході судового розгляду цієї справи було встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] . В той же час м. Слов`янськ та Слов`янський район Донецької області входять до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року. З розрахунку заборгованості за договором від 16.10.2007 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 10.05.2019 року, слідує, що станом на 14.04.2014 року заборгованість за пенею відповідачу не нараховувалась, а отже стягненню не підлягає. Відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» штрафи не підлягають стягненню з відповідача. З урахуванням переліченого, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості за простроченим тілом кредиту 498,22 гривень. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 26,50 гривень, що є пропорційним до задоволеної частини вимог, оскільки позов судом задоволено частково. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню: заборгованість за простроченим тілом кредиту 498,22 гривень та судовий збір в розмірі 26,50 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial