Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 23458,81 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 20 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №396668. 15 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) шляхом подачі заяви про приєднання № б/н до ДКБО. 22.03.2017 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 13000 грн., який в сумі з попередніми кредитними лімітами становить 20000 грн. В порушення умов договору, відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо користування кредитними коштами. В судове засідання представник позивача не з`явився та подав до суду заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Крім того зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада», в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Судом, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд доходить наступних висновків. З заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти) від 15.03.2016 року випливає, що відповідач [PERSON] використовував платіжну карту АТ «Державний ощадний банк України» з кредитним лімітом в розмірі 7000 грн. 15 березня 2017 року [PERSON] подав до ПАТ «Державний ощадний банк України» заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії, відповідно до якої могли бути встановлені максимальні параметри кредитування у розмірі 25000 грн. на споживчі потреби на строк 36 місяців, що підтверджується копією Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). [PERSON] ознайомився з умовами отримання споживчого кредиту шляхом підписання вказаної заяви. З меморіальних ордерів №54823612 від 29 листопада 2012 року, №86127051 від 16 грудня 2014 року, №138089850 від 22 березня 2017 року встановлено, що кредитний ліміт [PERSON] становив 3000 грн., та був збільшений, в сумі до 20000 грн. Пунктом 1.21. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені цим Договором, в тому числі додатками, що є його невід`ємними частинами, Банк має право нараховувати на суму прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пені, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту, одержаного Позичальником та Кредитним договором. Відповідно до п.1.29. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, строк повернення Кредиту є таким, що настав, і Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин), зокрема, прострочення виконання зобов`язань Клієнта за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за Кредитом та/або процентами та/або комісіями та/або Несанкціонованим овердрафтом) за Кредитним договором на строк 85 (вісімдесят п`ять) календарних днів. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК У4країни, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Зі змісту розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість [PERSON] станом на 20 листопада 2020 року складає 23458,81 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 19728,67 грн.; проценти за користування кредитом 2655,95 грн.; комісія 37 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 285,68 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 614,56 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 107,74 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 29,21 грн. Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved