Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказав, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.04.2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утриманні сина в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.11.2016 року. Стягнення аліментів з батька на користь матері було обумовлено тим, що дитина проживала з матір`ю та перебувала на її утриманні. З 01.09.2020 син став перебувати на утриманні батька, проживаючи разом з батьком в [ADDRESS] . Неповнолітній син навчається в ЗОШ № 15, а з 18.09.2020 зареєстровано місце проживання дитини в [ADDRESS] , за місцем реєстрації бабусі. Відповідачка проживає і зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом із чоловіком та їх спільною дитиною. Однак незважаючи на те, що мати дитини перестала утримувати її, аліменти на утримання дитини продовжують стягуватись на її користь, добровільно вирішити питання відповідач відмовилась. У зв`язку з чим, просить припинити з вересня 2020 стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані аліменти на утримання неповнолітнього сина з період з вересня 2020 року по травень 2021 року. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив на позов, в якому вказав, що проживання дитини із батьком та перебування на його утримання позивачем не доведено, фактично дитина тимчасово проживає разом із дідом і бабою, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду № 686/22699/16-ц від 07.02.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі ј частки його заробітку і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 54062976 від 17.01.2018 року на виконання виконавчого листа № 686/22699/16-ц від 31.05.2017 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача. [PERSON] рішення суду виконується, про що свідчить довідка про доходи від 11.03.2021 № 58 видана Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького. З довідки про реєстрацію місця проживання № [NUMBER] вбачається, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване з 18.09.2020 по теперішній час в [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] бабусі [PERSON] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. Зазначене рішення набрало законної сили та виконується позивачем. За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Встановлено, що з вересня 2020 року неповнолітній [PERSON] не проживає із матір`ю, не перебуває на її утриманні, про що свідчать показання свідка [PERSON] (діда [PERSON] ), зокрема, що онук проживає із батьком та перебуває на утриманні батька, і у зв`язку із характером роботи [PERSON] онук залишається в квартирі діда і баби на час відряджень батька, з вересня 2020 мати із сином не спілкувалась та не цікавилась його життям, батько купує продукти, одяг для дитини. Також в свої поясненнях на адресу суду [PERSON] вказала, що дійсно з вересня 2020 року неповнолітній [PERSON] не проживає із матір`ю, проте пов`язує це із погіршенням стосунків та не бажанням сина вчитися, крім цього син неодноразово залишався проживати тимчасового із дідом та бабою, але згодом повертався до матері. Згідно з листом Хмельницького ліцею № 15 від 10.03.2021 № 01-37/62, [PERSON] проживаю разом із батьком та бабусею [PERSON] , мати дитини [PERSON] у 2020-2021 навчальному році не відвідувала батьківські збори, не спілкувалась із вчителями, не цікавилась навчанням сина, не долучалась до класних і шкільних заходів. Суд не погоджується із аргументами відповідача що тимчасового перебування неповнолітнього сина за місцем проживання діді та баби, адже період такого проживання перевищує 6 місяців, і доказів того, що батьки досягли згоди щодо даних обставин (проживання дитини разом із дідом і бабою), суду не надано, а тому суд проходить до висновку, що матір`ю надано мовчазну згоду на утримування дитини батьком. Таким чином у вересні 2020 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення [PERSON] сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина. Стосовно вимоги щодо припинення сплати аліментів з вересня 2020 року, тобто з часу коли дитина почала проживати разом із батьком, суд вважає, що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити з тих підстав, що саме з моменту звернення до суду почали діяти спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду, а тому стягнення з позивача аліментів слід припинити з дати звернення з позовом до суду, а саме з 19 березня 2021 року. Згідно із положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. При цьому позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, також зобов`язаний виконувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 07 лютого 2017 року та сплачувати аліменти на користь відповідача. Разом з тим наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання сина. З урахуванням вищевикладеного позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина підлягає задоволенню частково із тих підстав, що відповідач не проживає разом з дитиною, яка проживає та знаходиться на утриманні позивача. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я дитини, відповідача, яка працює, має задовільний стан здоров`я, має на утриманні неповнолітню дитину 2015 р.н. В зв`язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину в розмірі 1/7 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто в даному випадку з 19 березня 2021 року. В частині стягнення аліментів з [PERSON] за період з вересня 2020 по травень 2021 позов задоволенню не підлягає, оскільки у ст.1215 ЦК України передбачено, що серед іншого, не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В даному випадку, спірна сума була сплачена позивачем відповідачу на виконання судового рішення, як аліменти. Суми чергових щомісячних платежів сплачувались позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності з боку набувача.

Outcome: partial