Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Балтська міська рада Одеської області звернулася до Балтського районного суду Одеської області за участю заінтересованої особи: Балтської райдержадміністрації Одеської області про визнання спадщини відумерлою та передачу у комунальну власність територіальної громади Балтської міської ради Одеської області земельної частки (пай). Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час проведення інвентаризації земельних ділянок, розташованих в межах Балтської ОТГ (с. Перельоти) було виявлено земельну частку (пай), власником якої була [PERSON], померла 21.03.1997 року. 27.06.1996 року [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0101860, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 161 від 27.06.1996 року. Після смерті [PERSON] спадщина ніким не прийнята, спадкоємці за заповітом і за законом на спадкове майно відсутні. Враховуючи, що спадкове майно ніким за призначенням не використовується, втрачає свою цінність, тому Балтська міська рада Одеської області просить суд визнати спадщину відумерлою та передати її у комунальну власність територіальній громаді. Представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, однак надав заяву, в якій заявлені вимоги підтримує та просить суд розглядати справу за його відсутності. Представник Балтської райдержадміністрації до судового засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відгук в якому зазначив, що відповідно до п. 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно п. в) ч. 5 ст. 83 ЗК України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною. На відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені. Отже, земельна частка (пай) не відноситься до обєктів нерухомого майна, речові права щодо яких підлягають державній реєстрації у порядку, визначеному нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0101860 виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації від 30.04.1996 року № 224 мала право на земельну частку (пай) площею 3,77 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області. Зазначений сертифікат [PERSON] отримала 27.06.1996 року, що зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 161 від 27.06.1996 року. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Балтському районі № 18-1508-99.13-87/2-17 від 26.01.2017 року, нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) по КСП ім.. Шевченка на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області станом на 01.01.2017 року складає 88753,32 грн. 21.03.1997 року [PERSON] померла, що підтверджується наданою Балтським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області довідкою № 646/63-24 від 14.04.2017, актовий запис про смерть №18 від 27.03.1997 року, складений виконавчим комітетом Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 3,77 умовних кадастрових гектар, вартістю 88753,32 грн., що розташована на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0101860 виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації від 30.04.1996 року № 224. 11.02.2017 року в щотижневику районної газети «Народна трибуна» було надруковано оголошення про розшук спадкоємців [PERSON], померлої 21.03.1997 року, проте ніхто до Балтської міської ради Одеської області не звертався, документів підтверджуючих право спадкування/власності на вищевказану земельну частку (пай) не надавав. Як вбачається з довідки Кодимської державної нотаріальної контори № 372/01-16 від 04.04.2017 року після смерті [PERSON], померлої 21.03.1997 року, спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Вирішуючи спірне питання су виходить з того, що часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 1221 ЦК України, є день смерті особи, а\~місцем відкриття спадщини, за ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Судом встановлено, що місцем відкриття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] є с. Перельоти Балтського району Одеської області, яке входить до Балтської обєднаної територіальної громади, інтереси якої представляє Балтська міська рада Одеської області, а часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], тобто 21.03.1997 року. Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦП України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а за п. 5 перехідних положень ЦК України, правила книги шостої ЦК України (спадкове право)\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тобто правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 1277 ЦК України,\~у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.\~\~\~\~\~\~ До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входить всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] належав сертифікат на право на земельну частку (пай), що є, відповідно до п. 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України, правовстановлюючим документам при реалізації права вимоги на відведення земельної частки. [PERSON], не скориставшись таким правом, померла, тому суд вважає цілком правомірними вимоги заявника щодо визнання спадщини [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) відумерлою. За умовами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 177 ЦК України, до обєктів цивільних прав, крім іншого, відносяться речі та майнові права. Річчю, відповідно до ст. 179 ЦК України, є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. Як зазначалося вище, до складу спадщини [PERSON] належало майнове право відповідно до сертифікату, а не земельна ділянка, як предмет матеріального світу. По причині того, за відсутності обособлених правових ознак речі, а саме земельної ділянки, суд вважає за неможливе ухвалити рішення щодо передачі земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади Балтської міської ради Одеської області, як такої, що не існує в матеріальному світі. На підставі вище викладеного, ст. ст. 177, 179, 1218, 1221, 1268, 1270, 1277 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 278 ЦПК України, суд

Outcome: partial