Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31281 грн. за кредитним договором, укладеним 02.12.2010 між сторонами, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок; та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 02.12.2010 [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалася щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору № б/н від 02.12.2010 про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 23.06.2019 відповідач має заборгованість в розмірі 31281,12 грн., а саме: 11670,38 грн. заборгованість за тілом кредитом; 7257,73 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9537,24 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1465,77 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому представник зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач надала суду заяву, вказавши, що позов визнає частково, не заперечує проти стягнення з неї суми заборгованості, просила не стягувати суми штрафів. Крім того просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 02.12.2010 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір № б/н, у відповідності до умов якого останній отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалася щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 23.06.2019 існує заборгованість, а саме: 11670,38 грн. заборгованість за тілом кредитом; 7257,73 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9537,24 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та пенею є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також судовим розглядом встановлено, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору позивачем нараховані штрафні санкції, а саме: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1465,77 грн. штраф (процентна складова). Що стосується даних позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та процентної складової в розмірі 1465,77 грн.). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так як суд задовольняє позов частково, то з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1803,91 гривні (29315,35 /31281,12 =0,93; 1921,00х0,94=1803,91). Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: partial