Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., щомісячно, які стягувати починаючи від дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення сином повноліття, тобто по [INFO] року включно. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем [PERSON] проживали у цивільному шлюбі від якого у них [INFO] року народився син - [PERSON]. Після народження сина вони припинили шлюбні стосунки, відповідач живе окремо, а дитина знаходиться на їїповному утриманні. Відповідач як батько дитини матеріально в утриманні дитини не допомогав, участі в її вихованні не приймав. На утримання сина щомісяця вона витрачає значні кошти, та самостійно доглядає та виховує дитину. Оскільки відповідач не працює просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги визнає частково, оскільки він працює та отримує заробітну плату у розмірі 1400 грн., про що надав суду копію наказу про прийняття його на роботу. Згідний сплачувати позивачці аліменти на утримання свого сина в розмірі 25% від своїх доходів, так як сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, у нього не має можливості. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Під час судового засідання встановлено, що сторони співмешкали без реєстрації шлюбу, і [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Після розірвання стосунків, дитини проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач працює і отримує заробітну плату у розмірі 1400 грн., проте як батько дитини не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньох дитини. При цьому, враховуючи, що відповідач працевлаштувався та має заробітну плату, тому позовні вимоги в частині розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, не можуть бути задоволені, оскільки перевищують розмір заробітної плати відповідача, отже є не співмірними та несправедливими. Суд вважає, що з відповідача необіхдно стягувати аліменти на користь позивачки на утримання їх сина у розмірі 25 відсотків від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 березня 2016 року і до повноліття сина, тобто до [INFO] року. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, - з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial