Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборговності за кредитним договором, вказавши в позовній заяві, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № б\\н від 22.10.2010 р. згідно якої отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання да Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 19.09.2018р. має заборгованість 15250,23 грн., з яких: 6097,82 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8027,90 - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 702,39 грн. - штраф (процентна складова). У добровільному порядку заборгованість відповідачем на цей час не погашена, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом в сумі 15250,23 грн. та витрати банку по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Представник відповідача адвокат Грибова І.В. надіслала відзив на позовну заяву, в якому вона проти позовних вимог заперечувала та зазначала, що позов підписано та подано до суду не уповноваженою особою, бо особа яка підписала Довіреність представнику позивача [PERSON] займала на час підписання Довіреності іншу посаду та сам банк був реорганізований на час подання позову. В відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позову повністю заперечувала, посилаючись на те, що Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною кредитного договору, стягнення штрафу та пені є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування є незаконним, до того ж Заява №б/н від 22.01.2010р. не містить взагалі даних щодо розміру неустойки. З наданих позивачем розрахунків не є зрозумілим, за який період часу виникла заборгованість за тілом кредиту, порядок нарахування відсотків на тіло кредиту та відсутність суми по тілу кредиту в позовній заяві. Також представник відповідача просила застосувати строки позовної давності. Крім того, зазначила, що надані представником позивача документи не були засвідчені належним чином, як того вимагає ст.95 ЦПК України. На документах міститься печатка про завірення копій юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк», яке було реорганізовано та змінило свою назву на АТ КБ «ПриватБанк» 21.08.2018р., а тому є недопустимими доказами. Також зазначила, що ніяких заяв на отримання іншої кредитної картки, після закінчення строку дії кредитної картки № [NUMBER] відповідач до банку не подавав, картки не отримував, до позовної заяви позивачем не надано доказів про перевипуск кредитної картки. Згідно до Роздруківки банку по основній картці [PERSON] [NUMBER] , наданій банком, відповідач останній раз використовував кредитну картку 26.04.2014р. на поповнення телефону на суму 40,50 грн. З цього часу більше кредитною карткою не користувався. Банк проводив списання та погашення боргу по картці з іншої карти, яка була випущена до закінчення терміну дії кредитної карти. За клопотанням представника відповідача судом Ухвалою суду від 26.03.2019р. у позивача АТ КБ «ПриватБанк» було витребувано докази, а саме: документ в якому зазначено який строк дії кредитної карти виданої [PERSON] на підставі кредитного договору №б/н від 22.01.2010р. та документи, які підтверджували, що особа представника позивача Савіхіна Анастасія Миколаївна мала повноваження подавати та підписувати позов. На Ухвалу суду від 26.03.2019р. від позивача надійшла Довідка, в якій зазначено, що карта №55772129105116742 відкрита 22.01.2010р., термін дії картки 09/13. Також в Довідці АТ КБ «ПриватБанк» вказано, що надано [PERSON] наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 14.01.2013 термін дії 05/16; № [NUMBER] дата відкриття 10.10.2015 термін дії 10/19; № [NUMBER] дата відкриття 01.12.2015 термін дії 10/19 21.05.2019р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив позовні вимоги задовольнити. 26.02.2020 року судом було визнано явку представника позивача обов`язковою для дачі пояснень, однак в судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи рекомендованою кореспонденцією. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодеком. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосереньо до суду. Відповідно до ст.1054 ЦК країни за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст.1055 ЦК України для кредитного договору обов`язкова письмова форма. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 22.01.2010р. [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» та підписав Заяву від 22.01.2010р. про видачу йому кредитки «Універсальна» та встановлення кредитного ліміту на суму 1000 грн. В Заяві від 22.01.2010р. зазначено, що «Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів у році. (а.с. 12) Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Пам`ятка клієнта разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» а також «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.12-оберт). На підтвердження умов кредитування, позивачем до позовної заяви надана Довідка про умови кредитування, яка підписана [PERSON] 22.01.2010 року, якою передбачались такі умови договору: тип кредитної лінії поновлювана; базова процентна ставка за користування кредитними коштами 2,5 % на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячного платежу (включаючи плату за користування кредитними коштами) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення платежів до 25 числа наступного місяця за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка вираховується як пеня (1) базова процентна ставка за договором/ 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам більше 50 грн. протягом 5 і більше днів; штраф у випадку прострочення будь-якого платежу терміном більше як 30 днів у сумі 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості ( а.с.11). Крім того, Банком надано також витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який не підписаний відповідачем та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» , який також не підписаний відповідачем. (а.с. 51, 52-66). Враховуючи, що Умови та правила надання банківських послуг не були підписані відповідачем, а отже за положеннями статей 207, 1055 ЦК України вони не можуть бути складовими договору, оскільки кредитний договір укладається лише у письмовій формі, підписаній сторонами. Відповідно до абзацу 5 п. 1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» в новій редакції, за рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 р. № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК». (а.с. 33-34) Позивач зазначив, що у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов`язання за договором і надав відповідачу суму кредиту. А відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 19.09.2018 року становить - 15 250,23 грн., яка складається з наступного: 6097,82 грн. - заборгованість по нарахованих відсотків за користування кредитом; 8027,90 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 702,39 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується Розрахунком заборгованості та Випискою руху коштів на рахунку відповідачки (а.с.78-106,109-113). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків. Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно до ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики и позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У Анкеті-заяві [PERSON] від 22.01.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг процентна ставка зазначена у розмірі 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів у році, а розмір (кредитного ліміту), яку заявник бажав отримати за цією заявою вказаний 1000 грн. Крім того, довідка про умови кредитування, була підписана відповідачем у день підписання заяви від 22.01.2010 р.. ( а.с. 11), а отже є складовою кредитного договору, у якій визначені істотні його умови. Отже, умови договору між сторонами були узгоджені лише у заяві клієнта та Довідці про умови кредитування, які були підписані відповідачем. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.01.2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач по справі, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Банком надана Довідка, в якій зазначено, що карта №55772129105116742 відкрита 22.01.2010р., термін дії картки 09/13. Також [PERSON] надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 14.01.2013 термін дії 05/16; № [NUMBER] дата відкриття 10.10.2015 термін дії 10/19; № [NUMBER] дата відкриття 01.12.2015 термін дії 10/19. Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові в цій частині (частина четверта статті 267 ЦК України). За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно матеріалів справи, з даним позовом банк звернувся до суду 17.10.2018 року, строк дії картки № [NUMBER] до останнього дня жовтня 2019 року. Відтак, позивачем не пропущений строк позовної давності. Згідно доводів викладених в позовній заяві позивач не просить суд стягнути заборгованість за тілом кредиту, та відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 19.09.2019 року, заборгованість за тілом кредиту не зазначена. (а.с. 9-10) Позивач просить суд стягнути станом на 19.09.2018 року заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 6 097,82 грн., Згідно розрахунку, до 01.09.2014 проценти нараховувалися виходячи з базової процентної ставки у розмірі 2,5%, в подальшому проценти нараховувалися виходячи з базової процентної ставки, що перевищує визначену умовами договору, зокрема, по операціям з 01.09.2014 по 01.04.2015 - процентна ставка 34,80 % на рік, по операціям з 01.04.2015 - 01.01.2016 - процентна ставка 43,2 % на рік, по операціям з 01.01.2016 по 19.09.2018 року процентна ставка постійно змінювалася з 2,50 до 3,60. У Тарифах, зазначених у довідці про умови кредитування, встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами - 2,5 % на місяць (30 % на рік ). Підтвердження того, що відповідач був повідомлений про те, що процентна ставка за користування кредитом змінювалась, матеріали справи не містять. Оскільки заява позичальника, яка була підписана відповідачем особисто, містить лише інформацію про те, що базова процента ставка по кредитному ліміту з моменту підписання договору складає 2,5% на місяць, то її і слід брати під час розрахунку заборгованості відсотків за користування кредитом. Отже, з урахуванням відсоткової ставки, яка зазначена в Довідці про мови кредитування, розрахунок відсотків здійснюється за формулою: тіло кредиту х процентну ставку х кількість днів : 360 днів : 100. Тобто, 4338,38 грн. (заборгованість за тілом кредиту відповідно до довідки станом на 31.12.2015) х 30 х 992 дня (період з 01.01.2016 по 19.09.2018) : 360 днів : 100 = 3586,39 грн. Відтак, стягненню на користь Банку підлягає заборгованість за процентами в розмірі 3730,57 грн. (144,18 грн. (відповідно до довідки станом на 31.12.2015) + 3586,39 грн. (період з 01.01.2016 по 19.09.2018) = 3730,57 грн.). Пеня за прострочене зобов`язання нарахована банком згідно розрахунку у розмірі 8027,90 грн. Окрім пені позивач також просить стягнути з відповідачки штраф, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу - 500,00 грн. та процентної складової штрафу - 702,39 грн. Враховуючи правові позиції Верховного Суду, висловлені у постанові від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), суд дійшов висновку про безпідставність одночасного стягнення з позичальника пені та штрафів з наступних підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням викладеного, суд вважає вірним стягнути з відповідачки штраф, що передбачено підписаними відповідачкою умовами кредитування, а саме, фіксованої частини штрафу - 500,00 грн. та процентної складової штрафу, яка згідно підписаних відповідачкою тарифів, визначається як 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, і за встановлених судом обставин справи становить 403,45 грн. ((4338,38 грн. + 3730,57 грн.) х 5% = 403,45 грн.), а всього 903,45 грн. У одночасному стягненні з позичальника пені за одне і те ж саме порушення слід відмовити з вищенаведених підстав. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі не повернуті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачки на користь банку підлягає стягненню сума заборгованості за процентами в розмірі 3730,57 грн., штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 403,45 грн. (процентна складова), а всього - 4634,02 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 535,48 грн. (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial