Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, посилаючись на наступне. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. на підставі договору б/н від 12.04.2011 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з\~«Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою»\~та «Тарифами Банку», які викладеніна веб-сайті АТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав, надав відповідачу кредит згідно з договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто не виконав договірні зобовязання. Відповідач станом на 31.05.2018 має заборгованість на суму\~83020\~грн.\~57 коп., яка складається з наступного: 4968 грн. 73 коп. -\~заборгованість за кредитом, 70522 грн. 29 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 3100 грн. 00 коп. - заборгованість зі сплати пені та комісії, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 3929 грн. 55 коп. - штраф (відсоткова складова). Оскільки в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором відповідачем не сплачена, позивач просить суд її стягнути. В судове засідання представник позивача не зявився, однак надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім цього, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання також не зявився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений на сайті Чернігівського районного суду Запорізької області, заяв чи клопотань до суду не надав. Суд, обєктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем укладено договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача на анкеті-заяві від 12.04.2011. Такий довір є договором приєднання. Згідно з його умовами відповідачу надано позивачем кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак в установлені строки відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом. Судом встановлено, що процентна ставка за користування кредитом була неодноразово збільшена відповідачем в односторонньому порядку. Про її підвищення відповідача було повідомлено шляхом надсилання йому sms повідомлень. Доказу отримання відповідачем інформації про підвищення процентної ставки суду не надано. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.04.2011 відповідач станом на 31.05.2018 має заборгованість на загальну суму\~83020\~грн.\~57 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4968 грн. 73 коп., заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 70522 грн. 29 коп., заборгованості зі сплати пені та комісії в розмірі 3100 грн. 00 коп., штрафу у фіксованій частині в розмірі 500 грн. 00 коп.,\~штрафу за\~відсотковою складовою\~в розмірі\~3929 грн.\~55\~коп. Частиною 1\~статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі\~Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, банк видає клієнту картку, її вид визначається в памятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороду банку. Положенням частини 4 статті 10561 ЦК України передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати процентну ставку. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника про таку зміну не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. В постанові Верховного Суду у справі №739/1461/17 від 30.05.2018 зазначено, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише надіслав на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~наслідком порушення\~позичальником зобовязання\~за кредитним\~договором є\~право банку\~вимагати повернення суми кредиту та процентів за ним. Однак обовязковою умовою застосування підвищеної процентної ставки кредитором є належне повідомлення про таке підвищення боржника. Вищезазначене вказує на те, що в даному\~випадку надсилання банком sms\~повідомлень про\~підвищення процентної\~ставки не\~слід вважати\~належним інформуванням\~про це\~відповідача,\~а тому\~і застосування\~такої збільшеної\~ставки банком\~є необґрунтованим.\~ Крім цього, за порушення зобовязання, визначеного умовами договору приєднання, в установленому законом порядку передбачено цивільно-правову відповідальність у вигляді неустойки, яка включає штраф або пеню. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 2 вказаної статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею відповідно до ч. 3 цієї ж статті є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Однак стаття 61 Конституції України\~передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто Конституцією України виключена можливість застосування різних видів неустойки одночасно за порушення одного й того ж зобовязання. Умовами зазначеного вище договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань. Проте штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, тобто за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У даному випадку саме пеня (зазначено позивачем у позовній заяві як заборгованість зі сплати пені та комісії) як різновид неустойки є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за змістом кредитного договору пеня (комісія) визначається як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні зі штрафом і підлягає стягненню. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справах №6-1374цс17, №6- 2003цс15. З огляду на викладене суд вважає, що за умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору позивач має право на отримання наданих в кредит коштів та процентів за користування ними за визначеною на момент укладення договору процентною ставкою, а також на неустойку у вигляді пені за порушення строків кредитних зобовязань. За таких підстав задоволенню підлягає вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4968 грн. 73 коп. та \~заборгованість зі сплати пені та комісії в розмірі 3100 грн. 00 коп., а також заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, але з розрахунку процентної ставки, яка діяла на момент укладення договору (30,00%), в розмірі 6342 грн. 29 коп. Загальна сума стягнення складає 14411 грн. 02 коп. Позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 500 грн. та в сумі 3929 грн. 55 коп. задоволенню не підлягають. У відповідності до статті 141\~ЦПК України суд\~стягує з\~відповідача на\~користь позивача\~пропорційно до\~задоволених позовних\~вимог документально\~підтверджені судові\~витрати,\~які включають\~судовий збір\~в розмірі\~305 (триста п'ять) грн. 85 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial