Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовну заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] в порушення умов договору від 20.06.2012 року, укладеного між сторонами, допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 24.09.2018 року становить 19791 грн. 92 коп. Оскільки відповідач порушує взяті на себе за вказаним договором зобов`язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором та судові витрати у справі на його користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області 19.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками від 28.02.2019 року, 18.03.2019 року. В судове засідання 25.03.2019 року відповідачем надано клопотання про виклик в судове засідання представника позивача для надання особистих пояснень, щодо порядок нарахування відсотків по кредиту під час перебування відповідача по мобілізації в зоні АТО. Ухвалою суду від 25.03.2019 року клопотання відповідача задоволено судове засідання відкладено до 18.04.2019 року. В судове засідання 18.04.2019 року не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. В судове засідання 21.05.2019 року відповідач не з`явився, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Поважність причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надійшло. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Враховуючи, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи в попередні судові засідання в передбаченому законом порядку, провадженням у його справі не цікавиться, враховуючи період перебування справи в провадженні, суд визнав причину неявка відповідача в судове засідання без поважних причин. Відзив на позовну заяву до суду не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, так як надані позивачем докази є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 20.06.2012 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання 20.06.2012 року заяви, в якій зазначено, що відповідач погодився, що дана заява разом з «Умовами кредитування» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в заяві (а.с.8 на звороті). З кредитного договору від 20.06.2012 року вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З розрахунку заборгованості (а.с.5-6) вбачається, що відповідач в порушення умов вказаного договору заборгував позивачу станом на 24.09.2018 року 19791 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 11484 грн. 58 коп. - тіло кредиту; 6738 грн. 68 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 150 грн. 00 коп. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг\~500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 918 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не сплатив своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом є обґрунтованими. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 150 грн., та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 918 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та № 6-1374цс17 від 01 жовтня 2017 року. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості по пені в сумі 150 грн. задоволенню не підлягають. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 20.06.2012 року в загальній сумі 19641 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 11484 грн. 58 коп. - тіло кредиту; 6738 грн. 68 коп. - нараховано відсотків за користування кредитом; 1418 грн. 66 коп. - штрафи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1747 грн. 90 коп.

Outcome: partial