Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 05.01.2015 р. [PERSON] , позичив у [PERSON] 30000 доларів США, про що видав відповідну розписку. Вказану суму коштів [PERSON] зобов`язався повернути до 05.02.2015 р., однак, незважаючи на неодноразові звертання до нього з проханням повернути борг, вказаного обов`язку не виконав, кошти не повернув. [INFO] [PERSON] помер. 09.02.2017 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №1 15/2017 після смерті [PERSON] . Спадкоємцями [PERSON] у рівних частинах є його син [PERSON] в силу ч. 1 ст.1241 ЦК України та [PERSON] на підставі заповіту від 05.06.2015 року. Вказане підтверджується, зокрема, Довідкою Десятої Київської державної нотаріальної контори №6242/02-14 від 29.11.2017 року. 21.04.2017 Позивач пред`явила Претензію кредитора до спадкоємців у спадковій справі №115/2017, в якій вимагала виконати вищевказане зобов`язання відповідно до розписки від 05.01.2015 р., а саме, сплатити 30 000 доларів США. Відтак, оскільки Відповідач-1 та Відповідач-2 є спадкоємцями [PERSON] в рівних частинах, то вони мають задовольнити вимоги позивача шляхом одноразового платежу у сумі. Еквівалентній 15 000 доларів США кожен. Станом на 19 березня 2019 року сума трьох процентів річних складає 3 703,56 доларів США, сума процентів складає 22 779,86 доларів США. Також слід зазначити, що для підтвердження справжності розписки на замовлення позивача було проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно з висновком якої рукописний текст розписки [PERSON] від 05.01.2015 року та підпис від імені [PERSON] , виконані [PERSON] В порядку досудового врегулювання спору 21 квітня 2017 року була пред`явлена претензія кредитора до спадкоємців. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що визнає факт наявності заборгованості відповідно до розписки померлого [PERSON] , але заперечує щодо суми боргу. Відтак, визначальним для визначення суми стягнення є саме вартість одержаного у спадщину майна. Спадкова маса [PERSON] складається із квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі Звітом про незалежну оцінку однокімнатної квартири загальною площею 33,70 кв.м., ринкова вартість вказаної квартири станом на 25 червня 2019 року складає 809 719,00 гривень. Отже, відповідно до норм ЦК України, кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі який відповідає його в частці у спадщині. Відповідач-2 є спадкоємцем [PERSON] у частці 1/2 . Так само, відповідач-1 є спадкоємцем [PERSON] у частці 1/2. Отже, з кожного відповідача підлягає до стягнення половина вартості квартири, що становить 404 859,50 гривень. Таким чином, відповідач [PERSON] подаючи даний відзив фактично визнав позовні вимоги частково та просив стягнути з кожного відповідача по 404 859,50 гривень заборгованість по розписці. Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак в поданому відзиві просив розгляд справи проводити без його участі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2019 року підготовче судове засідання закінчено та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року клопотання представника позивача про витребування з Десятої КДНК копію спадкової справи № 115/2017, що була заведена після смерті [PERSON] задоволено. 09 грудня 2019 року на адресу суду за ухвалою суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 115/2017. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України) З пояснень та матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2015 року [PERSON] була складена розписка відповідно до якої від взяв в борг у [PERSON] кошти в розмірі 30000 доларів США та зобов`язався їх повернути до 05 лютого 2015 року. [PERSON] свої зобов`язання згідно розписки від 05 січня 2015 року не виконав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві 02 лютого 2017 року (актовий запис №2129). (а.с.7) До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) зобов`язання особи як кредитора або боржника, якщо такі зобов`язання нерозривно пов`язані з особою кредитора або боржника і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою. Разом із тим ст. 512 Цивільного кодексу України допускає заміну в зобов`язанні кредитора іншою особою внаслідок правонаступництва - спадкування. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. З витребуваної копії спадкової справи № 115/2017 вбачається, що [PERSON] залишив заповіт датований 05 червня 2015 року, яким на випадок своєї смерті заповідав належну йому на праві власності квартиру номер [ADDRESS] заповідав [PERSON] , [INFO] . 09 лютого 2017 року, [PERSON] подав до Десятої КДНК заяву про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] [INFO] , [PERSON] подала заяву до Десятої КДНК в якій надала згоду на подачу [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] 18 квітня 2017 року [PERSON] подав до Десятої КДНК заяву про прийняття спадщини після смерті його брата [PERSON] на підставі заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченком О.В. 29 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до Десятої КДНК із заявою про надання інформації, хто прийняв спадщину після померлого [PERSON] та згідно наданої відповіді Десятою КДНК, станом на 29 листопада 2017 року по справі №115/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцями, які прийняли спадщину є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України) Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною третьою цієї ж статті визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Крім того, положення ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредитора, а має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. 20 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до Десятої КДНК з претензією, якою повідомив про наявність у [PERSON] , який помер [INFO] , боргових зобов`язань, які виникли на підставі розписки від 05 січня 2015 року, за умовами якої [PERSON] передала [PERSON] грошову суму в розмірі 30 000 доларів США, яка на день укладання договору була еквівалентна сумі 570 000 гривень, яка не була виконана в термін до 05 лютого 2015 року, у зв`язку з чим заявила претензію до спадкоємців [PERSON] та вимагала виконати зобов`язані відповідно до вище вказаної розписки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). Статтями 1297 та 1299 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. За наявності кількох спадкоємців кожен з них відповідає за борги спадкодавця пропорційно до одержаної ними частки у спадковому майні. Якщо до спадкоємців перейшли не ідеальні (у дробах) частки у спадщині, а реальні - чітко визначене у заповідальному розпорядженні майно, потрібна пропорція вираховується шляхом встановлення того співвідношення, у якому вартість цієї речі знаходиться із вартістю спадкової маси. Таким чином, відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер і обмежується вартістю майна, успадкованого цією особою, й при цьому в межах дійсної вартості спадкового майна - й для суду є очевидним, що під дійсною вартістю спадкового майна розуміється ринкова грошова оцінка. 25 червня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] було проведено оцінку однокімнатної квартири загальною площею 33.70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] з метою визначення ринкової вартості об`єкту оцінки для рішення суду. Так, відповідно до надано висновку про вартість об`єкта оцінка, вище вказана квартира з урахуванням застережень викладених у звіті становить 809 719, 00 гривень. В силу ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування обставин покладається на кожну із сторін спору. Відповідно до ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Так, позивачем було надано висновок № 17/18 судово-почеркознавчої експертизи за клопотанням [PERSON] , який був проведений ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» за результати якої було зазначено: 1) рукописний текст розписки від імені [PERSON] від 05.01.2015 року від слова « Расписка » до слів «…без физического насилия надо мною.» виконаний [PERSON] , 2) підпис від імені [PERSON] , розташований нижче тексту розписки від імені [PERSON] від 05.01.2015 року праворуч від рукописного запису « [PERSON] », виконаний [PERSON] . Також відповідач [PERSON] в своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що визнає факт заборгованості по розписці, однак не погоджується із сумою заборгованості. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що після смерті позичальника [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON] , які в межах визначеного законодавством строку подали заяви Десятої КДНК про прийняття спадщини та відповідно до листа нотаріальної контори її прийняли, з урахуванням положення ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Крім того, відповідачами не оспорювався факт наявності даної розписки, але оспорювалась сума заборгованості. В свою чергу, позивачем не оскаржувалась ціна квартири, яка була прийнята в спадщину. Згідно із ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів 1, 2 на користь позивача основних сум позики по розписці в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину, зокрема 745 500,00 грн., що за офіційним курсом НБУ, станом на 05 лютого 2020 року складало 30 000,00 дол. США. У силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи норму даної статті вбачається, що дана відповідальність є індивідуальною відповідальністю боржника, а саме особи, яка отримала в позику грошові кошти. Оскільки, відповідач-1 та відповідач-2 не були боржниками по основному зобов`язанню, а лише вступили у спадщину після смерті боржника [PERSON] , то суд приходить до висновку про відмову задоволенні позову в частині стягнення трьох відсотків річних та процентів за прострочене виконання грошового зобов`язання. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів 1, 2 на користь позивача по розписці складає 745 500,00 грн. Оскільки відповідачі 1, 2 фактично одержали в натурі по 1/2 частині спадкового майна після померлого [PERSON] , розмір їх заборгованості по розписці розподіляється між ними відповідно до розміру їх часток у спадщині, тобто також по Ѕ частині. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а саме на суму 745 500,00 гривень, що за офіційним курсом НБУ, станом на 05 лютого 2020 року, тобто день винесення рішення суду, складало 30 000,00 дол. США. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 745 500,00 грн., а тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 4 693,53 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial