Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»»,філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 02.10.2014 р., між ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» правонаступником якого є АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та відповідачем був укладений трудовий договір ( наказ №28-п від 15.10.2014 р.) та прийнято відповідача на роботу на посаду охоронник підрозділу Відомчої охорони. Відповідач перебуваючи у трудових відносинах мав право на щорічну основну відпустку з тривалістю не менше як 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Крім, того, відповідач має право отримати і додаткову відпустку за особливий характер роботи 4 календарних днів. При цьому, щорічна основна відпустка повної тривалості у перший рік роботи надається працівникам після закінчення 6-ти місяців безперервної роботи на даному підприємстві. В зв`язку з чим, відповідач згідно графіку надання щорічних відпусток за 2015 рік по підрозділу Відомчої охорони та його особистої заяви, скористався цим правом і позивачем була надана відповідачу щорічна відпустка за робочий рік з 02.10.2014 року по 01.10.2015 р., щорічна основна кількістю 24 календарних дня та додаткова відпустка кількістю 4 календарних дня з 14.05.2015 по 11.06.2015 р., загальною тривалістю 28 календарних днів. Позивачем було здійснено нарахування заробітної плати за час відпустки та здійснено її перерахування на заробітну картку відповідача 21.05.2015 р, у розмірі 3078,00 грн. та 09.06.2015 р., кінцевий розрахунок за місяць у розмірі 1688,77 грн., на загальну суму 4766,77 грн.. Відповідач після закінчення щорічної відпустки не з`явився на роботу, тому вчинив прогули без поважних причин. На підставі цього, відповідача було звільнено 19.06.2015 року на підставі наказу №299-п від 13.07.2015 р., за прогул без поважних причин. В п.2 цього наказу було вказано, що бухгалтерії необхідно здійснити з відповідача утримання із заробітної плати за 8 днів відпустки, які були надані в рахунок не відпрацьованої частини робочого року за період з 19.06.2015 р., по 01.10.2015 р.. Проте, у зв`язку з тим, що відповідач використав всі 28 днів відпустки до закінчення робочого року, тобто до 19.06.2915 року і не дочекавшись цієї дати його було звільнено , а тому у нього виникла заборгованість за не відпрацьовані дні відпустки за 8 днів. У розмірі 757 грн.61 коп.. До теперішнього часу відповідач суму боргу не погасив будь-якої відповіді не надав. Просять стягнути з відповідача на їх користь заборгованість із заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки у розмірі 757 грн. 61 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача Кучеренко А.О., в судове засідання не явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , двічі (повторно) підряд в судові засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. (а.с.41-42,77-78,84-85) Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії витягу з наказу №28-п від 15.10.2014 року відповідача прийнято на роботу на посаду охоронник підрозділу Відомчої охорони. (а.с.8) Згідно копії наказу про надання відпустки №1085 від 08.05.2015 р., відповідачу надана щорічна відпустка за робочий рік з 02.10.2014 року по 01.10.2015 р., щорічна основна кількістю 24 календарних дня та додаткова відпустка кількістю 4 календарних дня з 14.05.2015 по 11.06.2015 р., загальною тривалістю 28 календарних днів. (а.с.9) Згідно листа - повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 07.05.2019 р., щодо зарахування грошових коштів - грошові кошти в сумі 3078 грн. 00 коп., від 21.05.2015 р., та 1688,77 грн., від 09.06.2015 р., було перераховано на картковий рахунок [PERSON] . (а.с.11) Згідно копії наказу №299-п від 13.07.2015 р., [PERSON] , охоронника Відомчої охорони з 19.06.2015 року звільнено на підставі ст.40 п.4 КЗпПУ (за прогул без поважної причини). (а.с.12) Згідно копії розрахунку суми заборгованості [PERSON] , перед філією «ВГМК» ПАТ «ОГХК» за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року станом на 26.12.2018 року становить 757 грн. 61 коп. (а.с.13-14) Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості від 01.02.2019 року за невідпрацьовані дні відпустки в строк до 28.02.2019 року в сумі 757 грн. 61 коп. яка отримана матір`ю відповідача 21.02.2019 року. (а.с.15-18,19) Згідно ст.74, 75 КЗпП України, щорічна основна відпустка надається громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, з тривалістю не менш як 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладання трудового договору. Згідно ст. 79 КЗпП України щорічна основна відпустка повної тривалості у перший рік роботи надається працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Згідно з п.1 ст.82 КЗпП України до обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку та щорічну додаткову відпустку за особливий характер роботи та її тривалість зараховується час фактичної роботи протягом робочого року, за який надається відпустка. Згідно ч.4 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно ст.2 Закону України «Про відпустки» визначено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Згідно ст. 10 Закону України «Про відпустки», право працівника на щорічні основну та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи настає після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. Згідно ст. 21 Закону України «Про відпустки», заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Згідно ст. 22 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно п.2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , з 02.10.2014 року по 13.07.2015 року перебував у трудових відносинах з позивачем, при цьому позивачем за заявою відповідача була надана щорічна основна відпустка строком на 24 дні за період роботи з 14.05.2015 року по 11.06.2015 року та додаткова відпустка кількістю 4 календарних дня загальною тривалістю 28 календарних днів. Проте після закінчення відпустки відповідач до виконання трудових обов`язків не приступив, в зв`язку з чим був звільнений позивачем на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул без поважних причин), внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки у розмірі 757,61 грн., що і дає підстави для задоволення позову. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 1921 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: approved