Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 02.08.2016 року в сумі 54691,19 грн. станом на 23.11.2020 року, яка складається з: 27378,48 грн. заборгованості за кредитом; 20741,93 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованості за комісією; 6570,78 грн. заборгованості за пенею; 0,00 штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди та судові витрати у розмірі 2270 грн., мотивуючи тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02.08.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 29849,36 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач дав згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав і станом на 23.11.2020 року має заборгованість в сумі 89435,35 грн., яка складається з 27378,48 грн. заборгованості за кредитом; 20741,93 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованості за комісією; 41314,94 грн. заборгованості за пенею; 0,00 грн. штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Позивач звертає увагу суду на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому заборгованість до стягнення становить 54691,19 грн., яка складається з: 27378,48 грн. заборгованості за кредитом; 20741,93 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 6570,78 грн. заборгованості за пенею. 16.02.2021 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи було призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 04.03.2021 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, до позову додав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. Згідно довідки Підлубівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради №6 від 16.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] за вказаною вище адресою надсилалися копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з доданими до неї документами та повістка про виклик в судове засідання. В зв`язку з тим, що станом на 04.03.2021 року у суду були відсутні докази отримання відповідачем вказаних вище документів, розгляд справи було відкладено на 18.03.2021 року. Відповідачу за місцем його реєстрації було направлено судову повістку про виклик до суду, а також здійснено виклик відповідача [PERSON] в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, в судове\~засідання не\~з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов суду не надіслав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02 серпня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] , з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитними договором №SAMDN52000079600836 від 29.03.2013 року, було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої сторонами погоджено зменшити заборгованість за кредитним договором №SAMDN52000079600836 від 29.03.2013 року, а саме: за відсотками, комісією, штрафом, та визначено, що заборгованість за цим договором становить 31551,36 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується в день підписання Генеральної угоди мати залишок на відкритому в банку рахунку в розмірі 1702 грн. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 02.08.2016 року банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 29849,36 грн. на строк 36 місяців, з 02.08.2016 року по 31.08.2019 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 29849,36 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, виплаті відсотків в розмірі 2,0% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказаних в заяві, Умовах та правилах терміни. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1171,08 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.08.2019 року. З п. 2.2 Генеральної угоди слідує, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується простроченою. Позичальник виплачує банку штраф в розмірі 2477,77 грн. У Генеральній угоді відповідач дав згоду на те, що Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами є кредитним договором. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщений на сайті http://privatbank.ua/rules/. Згідно наданого банком розрахунку, відповідач [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 23.11.2020 року має заборгованість до стягнення в сумі 54691,19 грн., яка складається з: 27378,48 грн. заборгованості за тілом кредиту; 20741,93 грн. заборгованості за відсотками; 6570,78 грн. заборгованості по пені. Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язання по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, пенею. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємної частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, Генеральну угоду від 02.08.2016 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до\~ч.6\~ст.81\~ЦПК України\~доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомлений не був, а тому не може бути задоволена заявлена банком вимога щодо стягнення пені, оскільки така є незаконною та необґрунтованою. Натомість, зі змісту генеральної угоди від 02.08.2016 року вбачається, що вона укладена з метою створення сприятливих умов для виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 29.03.2013 року. З цієї метою сторони погодили розмір заборгованості, визначили розмір процентів за користування кредитом, строк виконання зобов`язання. Вказане свідчить, що [PERSON] , уклавши цю генеральну угоду, підтвердив наявність заборгованості за кредитним договором від 29.03.2013 року, та з метою зменшення її розміру підписав цю угоду з ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, генеральна угода була підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення цього договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов та у подальшому виконував умови цієї угоди, банк надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, процентної ставки та деталізованого графіку погашення боргу, оскільки умовами генеральної угоди було передбачено погашення наявності заборгованості, шляхом внесення позичальником щомісячних платежів у розмірі 1171,08 грн у період з 02.08.2016 року до 31.08.2019 року. [PERSON] при укладенні кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитися чи відмовитися від укладення договору. Окрім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору позичальник міг скористатися своїм правом, визначеним частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте він таких дій не вчинив. Натомість підписав договір, який виконувався сторонами. Встановлені судом обставини справи не дають підстав вважати, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» при укладанні кредитного договору суперечили волевиявленню [PERSON] . Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст. 141 ЦПК України. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» суд задовольняє на 87,985% із розрахунку 48120,41:54691,19х100%=87,985% Враховуючи наведене сума судового збору, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 1997 грн. 26 коп. (2270 х 87,985% = 1997 грн. 26 коп.) На підставі ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~03\~липня 2019\~року у\~справі №\~342/180/17,\~провадження №\~14-131цс19, та

Outcome: partial