Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач), в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] (дата народження [INFO] ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.02.2008 у розмірі 22318,68 грн. станом на 20.05.2020, яка складається з 20479,68 грн. - заборгованість за тілом кредита, у т.ч. 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 20459,68 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 1839,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.02.2008, згідно з якою відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному у довідці про зміну умов кредитуваннята обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.05.2020 становить 22318,68 грн., яка складається з наступного: 20479,68 грн., у т.ч. 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 20459,68 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 1839,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24 вересня 2020 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Засоби забезпечення позову не вживались. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У надісланій до суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, зазначив, що з позовними вимогами згоден, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 04.04.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети, за умовами якого останній отримав кредитні коштиу розмірі 1100 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому, згідно із заявою-анкетою, рахунок відповідачу відкрито 14.02.2008 (а. с. 18). Як зазначено в заяві-анкеті, відповідач погоджується з тим, що підписана ним заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, у заяві-анкеті вказано, що відповідач ознайомився і погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. У наданій банком довідці про умови кредитування від 04.04.2008, яка підписана [PERSON] , зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом (3% у гривні), розмір щомісячних платежів (7% від заборгованості, але не менше 50 грн. /10 доларів США та не більше залишку заборгованості), строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 19). Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виданої на ім`я [PERSON] , з 17.01.2009 кредитний ліміт відповідачу було збільшено до 2200 грн., з 16.06.2009 - до 4000 грн., з 05.02.2010 - до 6000 грн., з 02.10.2011 кредитний ліміт було зменшено до 3000 грн., з 07.02.2013 - збільшено до 5000 грн., з 30.03.2013 - до 9000 грн., з 08.05.2013 - до 9500 грн., з 12.07.2016 - до 13000 грн., з 25.04.2017 - до 15000 грн., з 26.07.2017 - 20000 грн., з 16.05.2019 - кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 17). Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про видачу відповідачу кредитних карток, остання картка № [NUMBER] була видана [PERSON] 17.09.2018 зі строком дії до вересня 2022 року (а.с. 16). [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка, за твердженням позивача, станом на 20 травня 2020 року складає 22318,68 грн., з яких: 20479,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, у т.ч. 20459,68 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 20,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1839,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 0,00 грн. - заборгованість по пені, 0,00 грн. - заборгованість по комісії. Разом з тим, суд зауважує, що згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (а.с.17), максимальним розміром кредитного ліміту, встановленим відповідачеві, є сума в розмірі 20000,00 грн. Доказів фактичного отримання [PERSON] коштів у більшому розмірі позивачем не надано. При цьому, суд відмічає, що 16.05.2019 кредитний ліміт відповідачу зменшено до 0,00 грн., тобто, фактично припинено відповідачу можливість користування кредитним лімітом. Враховуючи викладене, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту станом на 20.05.2020 становить 20479,68 грн., в т.ч. за простроченим тілом кредиту - 20459,68 грн., за поточним тілом кредиту -20,00 грн. Водночас, факт отримання [PERSON] коштів у розмірі 20000,00 грн. в період з 04.04.2008 по 16.05.2019 відповідачем не заперечується. Також, слід зазначити, що виходячи з наданого позивачем розрахунку, відсоткова ставка за користування кредитом не була сталою, як це передбачено заявою-анкетою, а становила 36% річних (що становить 3% на місяць, в період з 04.04.2008 по 31.12.2012), 30,00 % річних (що становить 2,5% на місяць, в період з 01.01.2013 по 30.08.2014), 34,80% річних (в період з 01.09.2014 по 31.03.2015), 43,20% річних (з 01.04.2015 по 31.05.2015), 2,9% на місяць (в період з 01.06.2015 по 14.09.2015), 3,6% на місяць (в період з 15.09.2015 по 02.08.2016), 3,5% на місяць (з 22.08.2016 по 30.09.2019). З 01.10.2019 позивачем стала застосовуватися підвищена відсоткова ставка на прострочений кредит, яка в період з 01.10.2019 по 29.02.2020 становила 84% річних, а з 01.03.2020 склала 42% річних. Суд відмічає, що позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано копію заяви-анкети від 04.04.2008, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», довідку про видані відповідачу картки, довідку про розмір кредитного ліміту, виписку по картковому рахунку відповідача, роздруковані Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, роздруківку з наказу «Про внесення змін в договірну базу по платіжним карткам, договірну базу по споживчому кредитуванню та в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів». Інших документів на підтвердження обґрунтованості заявленого розміру позовних вимог (зокрема, Тарифів Банку або Пам`ятки клієнта) до матеріалів справи не надано. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов тавимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві позичальника від 04.04.2008 зазначена базова процентна ставка - 3% на місяць (а. с. 18). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04.04.2008, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку (далі по тексту - Умови та правила), як невід`ємну частину спірного договору. У свою чергу, відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, передбачено, що строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам з установленим Мінімальним обов`язковим платежем наведені у Пам`ятці клієнта, яка є невід`ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. За користування Кредитом Банк нараховує проценти у розмірі, установленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів у році (п.5.5 Умов та правил). За несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування Простроченим Кредитом та Овердрафтом) Держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову Комісію, розміри яких визначаються Тарифами (п.5.5.1 Умов та правил). Проценти за користування Кредитом (в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом), передбачені Тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок Кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку (пп.5.5.2 Умов та Правил). Процентна ставка по Кредиту за місяць, наступний за звітним, вказується Банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць (п.5.8 Умов та Правил). Таким чином, безпосередньо Умовами та правилами, в тій редакції, в якій вони надані позивачем до матеріалів справи, прямо не визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема, підвищення відсоткової ставки за несвоєчасне погашення боргових зобов`язань. Вказані Умови та правила лише містять посилання на Тарифи Банку та Пам`ятку клієнта, яких до матеріалів справи позивачем не надано. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Не надано позивачем і доказів того, що відповідач був ознайомлений з Тарифами Банку та Пам`яткою клієнта, а вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, в тому числі, процентів за підвищеною ставкою у разі несвоєчасного виконання боргових зобов`язань. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04.04.2008) до моменту звернення до суду з цим позовом (03.09.2020), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви роздруківку Умов та правил у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві - анкеті домовленості сторін про підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами у разі несвоєчасного виконання боргових зобов`язань, надані банком Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Роздруковані Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.04.2008 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань у вигляді сплати процентів за користування кредитом за підвищеною ставкою, у разі несвоєчасного виконання боргових зобов`язань. Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а також правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.08.2020 по справі № 188/1815/17, від 01.09.2020 по справі № 293/599/19-ц, від 02.09.2020 по справі № 465/5360/18, від 09.09.2020 по справі № 176/216/19, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.4 ст.263 ЦПК України. Наявність різних редакцій Умов і правил надання банківських послуг у вказаних вище справах та у даній справі не має правового значення, оскільки у всіх цих випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме по собі встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що фактично договором, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , є лише підписана останнім заява-анкета від 04.04.2008 та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 04.04.2008, які і визначають розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, - 3% на місяць (що складає 36% річних). Іншого розміру процентної ставки заявою-анкетою та довідкою про умови кредитування не обумовлено. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що позивачем не доведено правомірності нарахування відповідачу відсотків у сумі 1839,00 грн., розрахованих із застосуванням мінливих розмірів процентної ставки. Разом з тим, слід зазначити, що відповідачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи (довідкою про зміну умов кредитування щодо розміру кредитного ліміту, роздруківкою з карткового рахунку відповідача) факт отримання [PERSON] кредиту - коштів в межах кредитного ліміту в сумі 20000,00 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 20000,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту, та про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] 2318,68 грн., у т.ч. 479,68 грн. - заборгованість за тілом кредиту, та 1839,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позову пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 1883,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial