Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

В 26.07.2017року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. В позові зазначає, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS]. Вказаною особою з Концерном «МТМ» укладено договір про надання послуг, згідно якого, за період з грудня 2013 р. по грудень 2016 р. позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 8070,52 грн. Відповідач як споживач цих послуг здійснив оплату за надані послуги частково в сумі 2801,01 грн. Загальна сума заборгованості станом на 01.12.2016 року складає 5269,51 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь, також просив стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні представник позивача надав додаткові письмові пояснення та пояснив, що підставами пред'явлення позову до відповідача стали несистематичні та не повні оплати наданих послуг. Також зазначив, що на день розгляду справи [PERSON] сплатив весь борг в повному обсязі, проте вказані дії були вчинені відповідачем після пред'явлення позову, а відтак понесені Концерном «МТМ» судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав письмові заперечення та пояснив, що у зв'язку з характером роботи вимушений проживати за межами міста Запоріжжя, та сплачує комунальні послуги лише коли має на це час. Вказував, що на даний момент не має заборгованості перед позивачем, а тому проти задоволення позовних вимог, в тому числі проти стягнення судового збору заперечує. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано проживання відповідача [PERSON] 26.12.2009 року між Концерном «МТМ» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відповідно до якого в тому числі передбачено обов'язок своєчасно оплачувати надані послуги. Відповідно до ст.1,19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 р.» Про визначення виконавців комунальних послуг», з 01.04.2011 р. у м.Запоріжжі Концерн «МТМ» є виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для населення, що мешкає у житловому фонді у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Як передбачено ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відтак, відповідач [PERSON] має обов'язок перед позивачем по оплаті житлово-комунальних послуг, наданих у житловому приміщенні, відповідно до договору а відтак, немає підстав для звільнення його від обов'язків по сплаті житлово-комунальних послуг. Як вбачається з позовної заяви «МТМ», за період з грудня 2013 р. по грудень 2016 р. позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 8070,52 грн. Відповідач як споживач цих послуг здійснив оплату за надані послуги частково в сумі 2801,01 грн. Загальна сума заборгованості станом на 01.12.2016 року складає 5269,51 грн. Нарахування оплати за надані житлово-комунальні послуги надані за адресою [ADDRESS] позивачем здійснювалось по особовому рахунку № [NUMBER] відкритому на відповідального власника [PERSON] щомісячно. Відповідно до додаткових пояснень представника позивача, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, на день подачі позовної заяви 26.07.2017 року борг відповідача перед Концерном «МТМ» за надані послуги, складав 8448,72 грн. В вересні 2017 року відповідачем [PERSON] вказана заборгованість сплачена в повному обсязі. На час розгляду справи - заборгованість відсутня. Відповідачем при розгляді справи надано заперечення відповідно до яких, позивачем при звернені до суду не враховані його платежі за квитанціями від 27.12.2016 року в сумі 200 грн., від 26.12.2015 року в сумі 20 грн., від 24.04.2014 року в сумі 280 грн. - вказані обставини спростовуються матеріалами справи та додатковими поясненнями наявними в матеріалах справи. Посилання відповідача на ті обставини, що Концерн «МТМ» мав заявляти позовні вимоги про стягнення заборгованості по день пред'явлення позову (26.07.2017 року), а не за період з грудня 2013 по грудень 2016, як на підставу відмову в позові, суд не приймає до уваги оскільки відповідно до процесуального законодавства зміст позовних вимог визначається самим позивачем, а суд розглядає цивільні справи виключно в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, аналізуючи надані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідачем задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі, а так суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з фактичним виконанням зобов'язань. Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем, вказана позиція також відображена у п. 12 Постанови пленуму ВСУ № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так відповідно до позовних вимог Концерном «МТМ» при звернені до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. проте в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 3450 від 30.05.2017 року згідно якого позивачем при звернені до суду сплачено лише 911 грн. судового збору. Доказів сплати інших сум, позивачем не надано. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений при звернення до суду в сумі 911 грн. 00 коп. На підставі ст. 526, 629, 714 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,ст.3,10,11,57,60,61,88,212-215,218,294 ЦПК України, суд-

Outcome: partial