Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] - представник [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору оренди нежилого приміщення, площею 162 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] від 20.11.2012 року, укладеного між відповідачами. В обґрунтування позову зазначено, що з 25.10.1991 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], під час якого за договором купівлі-продажу придбали вищевказане нежиле приміщення, що є спільною сумісною власністю. 20.11.2012 року відповідач [PERSON], діючи лише в своїх інтересах, без згоди позивачки уклав договір оренди належного їм приміщення з відповідачкою [PERSON] строком на 35 місяців. Умовами вказаного договору визначено розмір орендної плати в сумі 1000 грн. щомісячно. Вважає, що вищевказаний договір оренди слід визнати недійсним, у відповідності до вимог ст.65 СК України, крім того згоди на укладення вказаного договору вона не надавала, жодної домовленості щодо вказаного договору між ними не було. Вважає, що таким чином порушені її права як співвласника нежилого приміщення. У судове засідання позивачка [PERSON], належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи не з'явилася, надала суду заяву про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у її відсутності. [PERSON] - представник [PERSON] в судовому засіданні 9.04.2014 року наполягала на задоволені позову за обставинами наведеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 9.04.2014 року позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, посилаючись на ті обставини, що дійсно 20.11.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір вказаного нежилого приміщення. В укладенні договору оренди позивач участі не приймала, плату за оренду приміщення вона особисто сплачувала [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив. Неявка в судове засідання вказаних осіб не є перешкодою для розгляду позову, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення по суті спірних правих відносин. В судове засідання, призначене на 7.05.2014 року сторони не з'явилися, про час місце розгляду справи були повідомлені належним чином про причини неявки суду не повідомили, тому судом закінчено розгляд справи без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбу з 25 жовтня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). Спірне нежиле приміщення належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2006 року (а.с.6), тобто, придбане в період шлюбу сторін. 20.11.2012 року відповідачі уклали між собою договір оренди (№20/12) спірного приміщення строком на 35 місяців (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 20.11.2012 року без згоди позивачки, всупереч вимогам ст.65 ч.2 СК України, уклав договір оренди нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], чим порушив право [PERSON], як співвласника вказаного приміщення. Згідно з ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Враховуючи вищевказане, судом встановлено, що права [PERSON] як співвласника нерухомого майна порушені, без її згоди відповідач [PERSON] надав вказане приміщення в оренду [PERSON], тому позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Оскільки позивач [PERSON] не наполягає на стягненні з відповідачів судових витрат, суд вважає недоцільним їх стягнення.

Outcome: approved