Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2\~000,00 грн., починаючи з 10 лютого 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Вказані вимоги мотивувала тим, що [INFO] позивач народила доньку [PERSON] , батьком якої є відповідач у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання доньки, а також не бере участі у її вихованні, внаслідок чого вона була змушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача. Шлюб між позивачем і відповідачем не було зареєстровано, внаслідок чого після того як відповідач у лютому 2019 року пішов із сім`ї, він уникає її та доньку. Оскільки вона не працює, коштів не вистачає, в той час як відповідач працездатний та має можливість надавати кошти на її утримання. Позивач зазначає, що відповідач надає кошти лише на утримання доньки, всупереч домовленності між ними. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.03.2020 провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст.178 ЦПК України\~і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.02.2018 виданого відділом державної реєстрації актів цивільно стану по Слобідському та Основ`янського районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] народилася [INFO] в м. Харків Харківської області, батьки якого: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відомостей щодо перебування в шлюбі сторін у справі не надано. Згідно ч. 1, 2 ст. 91 СК України \~якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до\~статті 76\~цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та\~статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. \~Частиною 2 статтею 76 СК України\~передбачено, що після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Згідно із\~статті 84 СК України\~«Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. \~Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно зі\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~статей 76-80 ЦПК України. Позивач зазначає, що із часу народження дитини та по даний час вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною одна, а тому має право на аліменти на своє утримання від відповідача. Однак, на судовий розгляд справи позивач не надала суду жодних належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів, котрі підтверджували б, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини з якою проживає дитина. У матеріалах справи відсутні докази, які б дали суду змогу дійти висновку про можливість відповідача надавати кошти на утримання позивача до досягнення неповнолітнім сином трирічного віку. Таким чином, позивач не довела, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 2000 грн., чи у іншому розмірі. Оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, як матері, що здійснює догляд за неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 2000 грн., починаючи із дня звернення до суду та проводити до настання трьохрічного віку дитини слід відмовити за недоведеністю. \~\~Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому судовий збір повинен бути віднесений за рахунок держави. На підставі викладеного, ст.\~12,\~13,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~273,\~430 ЦПК України, ст.\~191,\~199,\~200 СК України, суд, -

Outcome: dismissed