Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

АТ «Полтаваобленерго» звернулось до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 28999,31 грн, 3% річних в сумі 1396,84 грн та інфляційних втрат в сумі 3957,15 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] зареєстрований в АТ «Полтаваобленерго», як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Позивач надає послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників. [PERSON] , в порушення вимог законодавства, не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого допустив заборгованість, яка станом на 25.02.2020 становить 28999,31 грн. З урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції сума боргу складає 34353,30 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив його задовольнити. Зазначив, що з січня 2017 року при обрахуванні вартості наданих відповідачу послуг враховується встановлена пільга в 100%. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач в судовому засіданні зазначив, що відповідно до законодавства він має пільги по сплаті вартості комунальних послуг. Борг по сплаті комунальних послуг виник через те, що за станом здоров`я він не мав можливості оплачувати надані послуги, вимушений був звільнитись з роботи. На даний час єдиним джерелом його доходу є лише пенсія. Заперечував проти стягнення з нього 3% річних та встановленого індексу інфляції, нарахованих на суму боргу. Просив врахувати, що він є інвалідом ІІ групи і звільнений від сплати судового збору. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу станом на 25.02.2020 за період із червня 2016 року по квітень 2019 року становить 28999,31 грн. Крім того, суд враховує, що положення законодавства передбачають можливість нарахування на суму боргу 3% річних та індексу інфляції за порушення грошового зобов`язання. Сума 3% річних та інфляційні втрати за період січня 2017 року по жовтень 2019 року включно становить 1396,84 грн та 3957,15 грн, відповідно. НОРМИ ПРАВА Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються ЗУ « Про житлово-комунальні послуги»(далі - Закон). Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. ОЦІНКА СУДУ Відповідно до вимог Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений Законом обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Враховуючи те, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а також те, що факт існування заборгованості не був спростований відповідачем, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості та розрахунки індексу інфляції та 3% річних та встановлено, що вказані розрахунки проведені з урахуванням пільг, на отримання яких має право [PERSON] , а також здійснених відповідачем погашень заборгованості. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 34353,30 грн, що становить суму боргу з урахуванням також 3% річних та індексу інфляції. Відтак, позов АТ «Полтаваобленерго» підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом було оглянуто оригінал посвідчення серії [NUMBER] , наданого відповідачем, та встановлено, що останній є інвалідом ІІ групи. В постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 263/10081/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що: «Відповідно до положень частин першої, другої статті 88 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України № 6-152цс17 від 01 березня 2017 року та 6-1065цс17 від 16 серпня 2017 року. Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Разом із тим, вказуючи про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2 334, 57 грн судового збору, апеляційний суд не врахував, що заявник є інвалідом ІІ групи і є звільненим від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.» За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved