Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

АТ «Укрсоцбанк» (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») третя особа - Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 16.06.2007 року Відповідачем та АТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №385/66/07-Ж. Того ж дня, сторони уклали іпотечний договір, згідно якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме, квартиру загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . В зв`язку з систематичним невиконанням Відповідачем умов кредитного договору, Позивач був вимушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. 13.06.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак Позивачу стало відомо, що реалізувати власне майно на даний час неможливо, оскільки 26.06.2013 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в рамках виконавчого провадження №38234608 від 31.05.2013 року, накладено арешт на квартиру Відповідача. На сьогоднішній день, внаслідок винесення обтяження, порушено право Позивача, як власника майна, тому він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 25.09.2019 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29 - 30). 22.11.2019 року ухвалою суду було зупинено провадження у справі до вирішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області цивільної справи за позовом [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк», третя особа Державний реєстратор КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т.В. про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права на нерухоме майно (а.с.48-49). У зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] , відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 28.09.2020 року, справу передано на розгляд судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукурову В.П. 02.10.2020 року ухвалою суду справу було прийнято до провадження даним складом суду (а.с.90). 26.11.2020 року через канцелярію суду Відповідачем була зареєстрована заява в якій зазначив, що справу просив розглянути без його участі на підставі наявних у справі доказів. Проти задоволення позову не заперечував (а.с.97). 03.12.2020 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшла заява представника позивача про заміну сторони позивача - АТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - АТ «Альфа-Банк», оскільки 10.092019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавльному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Відповідно до передавального акту АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами, а також набуває обов`язків боржника за вимогами кредиторів за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. 26.01.2021 року ухвалою суду заяву про заміну сторони позивача задоволено, виключено АТ «Укрсоцбанк» із складу позивачів по справі та залучено до участі у справі у якості позивача АТ «Альфа-Банк». 26.01.2021 року представник Позивача та Відповідач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В судові засідання представник третьої особи - Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. В зв`язку з тим, що 26.01.2021 року сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 16.06.2007 року між АТ «Укрсоцбанк», та Відповідачем укладено кредитний договір №385/66/07-Ж (а.с.8-9). Того ж дня, сторони уклали іпотечний договір, згідно якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме, квартиру загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 29,7 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.9-11). 13.06.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В зв`язку з систематичним невиконанням Відповідачем умов кредитного договору, Позивач був вимушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. 26.06.2013 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в рамках виконавчого провадження №38234608 від 31.05.2013 року, накладено арешт на квартиру Відповідача. Вирішуючи дану справу, суд керується наступними нормами матеріального і процесуального права України. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є не порушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджанням своїм майном. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Як зазначено у ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому аналізуючи зібрані докази в їх сукупності у даній справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права. На підставі викладеного та

Outcome: approved