Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

В березні 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.06.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідачка станом на 31.01.2016 року має заборгованість 14656,94 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 6907,69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6113,21 грн.; заборгованості за комісією 700 грн.; штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксованої частини) 250 грн.; штрафу (процентної складової) 686,05 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON], а також судові витрати. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» заборгованість за договором позики від 27.06.2007 року в розмірі 6907 грн. 69 коп., а також судовий збір у сумі 1378,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» відмовлено. Із вказаним заочним рішенням суду не погодився позивач Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2016 року в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі; судові витрати за подання позову та апеляційної скарги покласти на відповідача. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою комітету мікрорайону «Лимани» м. Словянська (а.с. 76). Частиною 5 статті 74 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що оскільки Анкета-Заява та Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача та відсутні жодні інші письмові докази які б вказували на те, що сторони погодили істотні умови договору кредиту щодо суми кредиту, строку його повернення та розміру процентів, то у ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні правові підстави щодо існування між сторонами кредитних правовідносин. Висновок суду першої інстанції про те, що вказаний вище договір є договором позики є незаконним. З даними висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відповідно до Заяви отримала кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У вказаній заяві зазначено, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка. Пунктами 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, перевитратам за кредитним лімітом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість 14656,94 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 6907,69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6113,21 грн.; заборгованості за комісією 700 грн.; штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксованої частини) 250 грн.; штрафу (процентної складової) 686,05 грн. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансови установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», м. Словянськ відноситься до вказаного вище переліку. Враховуючи викладене вище, підстав для стягнення з відповідача суми штрафів в розмірі 936,05 грн. немає. На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON] суми заборгованості по процентам за користування кредитом, а також заборгованості за комісією. Згідно з ч. 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги позивача, стягнув в повному обсязі судові витрати з відповідача, що є порушенням ст. 88 ЦПК України і в цій частині рішення суду підлягає скасуванню. Апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені позивачем витрати по сплаті судового збору, а саме: 1378 грн. + 1515,80 грн. = 2893,80 грн., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог позивача складає 2708, 60 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Outcome: partial