Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

в березні 2020 року представник позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за централізоване опалення у розмірі 42099,73 грн., 3% річних - 3070,18 грн., інфляційні витрати - 7692,38 грн.; а також судовий збір в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку, та є споживачем послуг з централізованого опалення, які постачає позивач. Однак, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого, у останньої, утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за централізоване опалення за період із жовтня 2016 р. по грудень 2019 р. в розмірі 42099,73 грн., на які позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути зазначену заборгованість із відповідача на користь позивача в примусовому порядку, а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2020 року, позов було задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2020 року, заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі № 752/5612/20 було задоволено. Скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2020 року у справі № 752/5612/20, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В січні 2021 року до суду від позивача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона позивача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 28.12.2020 року в квартирі позивача було введено в експлуатацію та здійснений монтаж вузла обліку теплової енергії на підставі робочого проекту обладнання вузла обліку теплової енергії. Відповідач неодноразово зверталась до позивача із вимогою враховувати показники її засобу обліку при виставленні платіжок за опалення, однак, позивачем вимоги відповідача були проігноровані, в зв`язку з чим вона вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав. Так, судом касаційної інстанції у справі за її позовом було зобов`язано позивача провести повірку засобу обліку тепла в квартирі позивача та взяти його на абонентський облік. Однак, зазначене рішення суду позивачем не виконане, та відповідачу продовжують надходити рахунки, в яких наявні невірні суми, які має сплачувати відповідач за послуги. Відповідач вважає, що позивачем надано недостовірні докази розміру її заборгованості, без врахування показників лічильника, а відтак відсутні підстави для задоволення позову. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2021 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві, та письмових поясненнях. Одночасно вказав, що позивачем нараховувались суми по оплаті за послуги без врахування наявності лічильника обліку, рішення суду позивачем не виконано, а тому відсутні підстави для стягнення суми боргу, заявленого позивачем. Крім того, в наявні підстави для застосування до позовних вимог строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення, який надає ці послуги та нараховує плану за них, згідно затверджених тарифів. Між сторонами не було укладено договір про надання послуг із централізованого опалення, однак, останній є типовим, а тому він є договором приєднання. Згідно із ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідач отримує послуги з централізованого опалення, що не заперечувалось в ході розгляду справи, однак, умови типового договору своєчасно та в повному обсязі не виконує, та доказів неналежного надання послуг та/або не отримання послуг матеріали справи не містять. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно із п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, суд вважає доведеним те, що відповідач має сплачувати на користь позивача кошти за послуги із централізованого опалення, які надаються позивачем. Разом з тим, в ході розгляду справи було встановлено, що відповідачем було розроблено робочий проект обладнання вузла обліку теплової енергії в квартирі [ADDRESS] , та на підставі акту від 28.12.2010 року зазначений вузол комерційного обліку теплової енергії було введено в експлуатацію. В квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ «Теплопостачсервіс» про зобов`язання вчинити дії. Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 року, було зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести повірку засобу обліку тепла (теплової енергії), який встановлений в квартирі [ADDRESS] , а також зобов`язано ТОВ «Теплопостачсервіс» взяти на облік тепло лічильник, встановлений в квартирі [ADDRESS] . Доказів належного виконання зазначеного рішення суду ТОВ «Теплопостачсервіс» матеріал справи не містять. Позивачем в обґрунтування розміру позову надано суду довідку від 17.02.2020 року про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення за період із жовтня 2016 р. по січень 2020 р., відповідно до якої позивач вказує на те, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за централізоване опалення в розмірі 42099,73 грн., на які позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати. Однак, в ході розгляду справи стороною відповідача вказувалось про наявність засобу обліку тепла (теплової енергії), який встановлений в її квартирі, надано рішення суду, яким зобов`язано позивача взяти на облік зазначений лічильник, однак, в розрахунку заборгованості, наданого позивачем відсутні відомості про врахування показників зазначеного лічильника, що свідчить про обґрунтованість тверджень відповідача про наявність помилкових сум боргу, нарахованих до сплати. Крім того, після надання стороною відповідача доказів, в тому числі рішення суду, які в своїй сукупності свідчать про необґрунтованість нарахованих сум за централізоване опалення, стороною позивача позовні вимоги уточнено не було та не було надано суду інформацію про нарахування за централізоване опалення коштів та розшифровку розрахунку про нарахування коштів відповідачу за централізоване опалення, в тому числі, із зазначенням показників обліку лічильника. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження нарахованої суми боргу відповідача, стороною позивача в ході розгляду справи суду надано не було. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Перевіривши розрахунок заборгованості, а також надані відповідачем докази на підтвердження заперечень на позов, судом було встановлено, що розрахунок не містить даних про показники обліку лічильника, встановленого в квартирі відповідача, а тому в даному випадку стороною позивача не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт наявності у відповідача саме такої суми заборгованості, про яку зазначає позивач. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в силу ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено належними та достатніми доказами розмір заборгованості, який було пред`явлено до стягнення, та заперечення відповідача в цій частині є слушними, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за централізоване опалення слід відмовити за недоведеністю. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про недоведеність первісних вимог позову в частині розміру нарахованої суми заборгованості, а відтак в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід також відмовити, оскільки вони є похідними від первісних. Також з огляду на те, що суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому клопотання сторони відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності судом не вирішувалось. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed