Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] і відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції (далі - відділу ДВС Козятинського МРУЮ) про звільнення з-під арешту автомобіля ВАЗ 11183, 2006 року випуску, сірого кольору, шасі ХТА [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 17 серпня 2009 року він придбав у гр-на [PERSON] автомобіль ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER], про що йому була надана від імені власника автомобіля [PERSON] довіреність на право керування транспортним засобом та право представляти інтереси [PERSON] в органах нотаріату, відповідних органах Державтоінспекції та в будь-яких інших установах, підприємствах, організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу, а також йому було надано оригінал свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу. 19 квітня 2014 року він (позивач) рухався цим автомобілем по вул. Горького, в с. Немирів і був зупинений інспектором ДПС, який вилучив у нього автомобіль та технічний паспорт на автомобіль в межах виконавчого провадження про стягнення з гр-на [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 191 222 грн. 29 коп.. Позивач вважає, що він набув право власності на вказаний автомобіль на законних підставах, оскільки від імені відповідача йому було передано автомобіль разом з технічним паспортом та видано на його ім'я довіреність, згідно якої йому передано усі повноваження власника автомобіля. Крім того, власником автомобіля [PERSON] було написано розписку про те, що він отримав від нього (позивача) за автомобіль кошти в сумі 5200 доларів США та 41600 гривень. На даний час він не має можливості зняти автомобіль з реєстраційного обліку та оформити його на своє ім'я, оскільки автомобіль знаходиться під арештом. А тому, він вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного майнового права на автомобіль, придбаний у відповідача [PERSON] При цьому, позивач посилається на положення ч.1 ст.334 ЦК України, відповідно до яких право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом, та положення ст.336 ЦК України, відповідно до яких особа, яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився, набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею. Також позивач посилається на положення ч.ч.1,2 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», та п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження». Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, що вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] і представник відділу ДВС Козятинського МРУЮ двічі в судове засідання не з'явилися, хоча відповідачі двічі належним чином були повідомлені про дату і час розгляду справи, причин неявки в судове засідання суду не повідомили. З матеріалів справи встановлено наступне. Відповідачеві [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Козятинським МРЕВ ДАІ, на праві власності належить автомобіль ВАЗ 11183, 2006 року випуску, сірого кольору, шасі ХТА [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]. (а.с.5) 17 серпня 2009 року гр-н [PERSON] видав на ім'я позивача нотаріально посвідчену довіреність, у якій зазначено, що вона видана на виконання укладеного в усній формі договору доручення. Цією довіреністю відповідач [PERSON] уповноважив позивача розпоряджатися від його (відповідача) імені вказаним автомобілем. Зокрема, надав позивачеві право зняти вказаний автомобіль з обліку в органах МРЕВ ДАІ, продати, обміняти, передавати в оренду, позичку, заставляти забезпечення його (відповідача) власних зобов'язань, отримувати належні йому (відповідачеві) гроші, а також керувати цим автомобілем і виконувати всі інші дії, пов'язані з розпорядженням цим автомобілем. Довіреність видана з правом передоручення повноважень іншим особам. (а.с.6) 17 серпня 2009 року гр-н [PERSON] написав розписку про те, що він отримав від позивача за автомобіль кошти в сумі 5200 доларів США та 41600 гривень за що передав йому (позивачеві) у власність вищевказаний автомобіль. (а.с.7) Постановою заступника начальника відділу ДВС Козятинського МРУЮ Липканя О.В. від 28 серпня 2013 року в межах виконавчого провадження №38694149 про стягнення з гр-на [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 191 222 грн. 29 коп. на вказаний автомобіль накладено арешт. (а.с.9) 19 квітня 2014 року на вул. Горького в м. Немирів вказаний автомобіль працівниками ДАІ був тимчасово затриманий та поміщений на спеціальний майданчик у зв'язку з його розшуком по лінії ДВС відповідно до Постанови КМУ №1102 від 17.12.2008 року. (а.с.8) 23 квітня 2014 року заступником начальника відділу ДВС Немирівського РУЮ було складено акт опису і арешту майна, а саме, вищевказаного автомобіля, а сам автомобіль передано на відповідальне зберігання позивачеві. (а.с.12-13) Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав. Так, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним і відповідачем фактично укладений договір купівлі-продажу вищевказаного автомобіля, а тому він (позивач) вважає себе власником цього автомобіля. Проте, така позиція позивача є необґрунтованою. Із матеріалів справи встановлено, що відповідачеві [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить вищевказаний автомобіль. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач в позовній заяві вказав, що він придбав у гр-на [PERSON] вищевказаний автомобіль, оскільки йому була надана власником автомобіля довіреність на право розпорядження та керування транспортним засобом, а також оригінал свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу. Крім того, власник автомобіля отримав від нього (позивача) за автомобіль кошти в сумі 5200 доларів США та 41600 гривень. А тому позивач вважає, що він набув право власності на вказаний автомобіль на законних підставах. Судом встановлено, що при передачі відповідачем [PERSON] позивачеві вищевказаного автомобіля на підставі вищевказаної довіреності від 17 серпня 2009 року договір купівлі-продажу в письмовій формі оформлений не був. Натомість, відповідач [PERSON] оформив нотаріально посвідчену довіреність на ім'я позивача, у якій зазначено, що вона видана на виконання укладеного в усній формі договору доручення. Цією довіреністю відповідач [PERSON] уповноважив позивача розпоряджатися вищевказаним автомобілем, а саме, надав право зняти з обліку автомобіль для реалізації, отримати виручені від продажу кошти, експлуатувати цей автомобіль та виконувати всі інші дії, пов'язані з розпорядженням автомобілем. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі, відповідно до якого одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно, при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається, оскільки повірений отримує лише тимчасове право на здійснення від імені і на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю. До того ж, відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року, вищевказаний автомобіль не був знятий з обліку в органах МРЕВ ДАІ та залишився зареєстрований за відповідачем [PERSON]. За таких обставин суд вважає, що видача особою (довірителем) представникові довіреності на розпорядження транспортним засобом без укладення договору купівлі-продажу не є договором про перехід права власності на майно від довірителя до представника. Відповідно до ст. 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Outcome: dismissed