Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Бердянська міжрайонна прокуратура з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернулася до суду з позовом в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації, і у позовній заяві вказала, що при проведенні перевірки дотримання законності передання [PERSON] і [PERSON] у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,7259 га і 5,9868 га, було встановлено, що до складу земельних ділянок увійшла частина кургану [NUMBER] площею 0,107466 га, який розташований на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, є об'єктом культурної спадщини, яку взято під охорону відповідно до рішення виконкому Запорізької обласної ради № 202 від 28. 05. 1988 року. В подальшому відповідачам було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, так [PERSON] видано державний акт серії ЯГ № 702126, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010626500618. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 702127, зареєстрований Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010626500617. Частина кургану [NUMBER] площею 0,0471 га розміщується на земельній ділянці, що надана [PERSON], а частина цього ж кургану площею 0,0603 га - на земельній ділянці [PERSON] Вказані земельні ділянки надані відповідачам на підставі розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області № 189 від 14. 04. 2003 року п. п. 64,65 додатку № 3 до даного розпорядження. На підставі порушення Бердянською РДА Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про місцеві державні адміністрації», як прийнятого з перевищенням його повноважень позивач просить визнати розпорядження № 189 від 14. 04. 2003 року та п. п. 64,65 додатку № 3 до даного розпорядження незаконним та скасувати, а частину земельної ділянки, на яких розташована частина кургану [NUMBER] повернути у власність держави, визнавши при цьому недійсними державні акти на праві власності на земельні ділянки, видані [PERSON], і [PERSON] в частині права власності на земельну ділянку, де розміщено курган [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача Лемішко М. В. підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просить задовольнити. Представник позивача - Запорізької обласної державної адміністрації до суду не явився, в заяві просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує на підставах, що викладені у позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову на тій підставі, що позивач не довів той факт, що курган [NUMBER] внесений до єдиного реєстру курганів; розпорядження № 189 було прийнято на підставі документів, які свідчили про відсутність курганів на земельних ділянках, що надавалися громадянам у власність; відчужувати земельну ділянку згідно до ст. 140 ЗК України можливо лише для суспільних потреб шляхом викупу у громадян, а відповідачі сплатили чималі кошти за державні акти, і тепер їм прийдеться переробляти усю документацію. Представник відповідача - Бердянської РДА за довіреністю Венецький С. В. до суду не явився, надав заяву, в якій просить закрити справу, оскільки позов необхідно розглядати в окружному адміністративному суді. Представник 3- особи - КЗ «Запорізький обласний центр охорони культурної спадщини» Запорізької обласної ради до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши представників сторін, що явилися, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог прокурора у повному обсязі, виходячи з такого. 14. 04. 2003 року головою Бердянської районної адміністрації Запорізької області видано розпорядження № 189, де пунктом 2. 3 вилучено та передано у приватну власність землі КСП ім. Кірова на загальну площу 1615,4631 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Кірова згідно додатку № 3 відповідно до «Схеми розподілу земель КСП ім. Кірова на земельні частки (паї) (рілля)». Пунктами 64 і 65 додатку № 3 надано [PERSON] земельну ділянку площею 5,7259 га, [PERSON] земельну ділянку площею 5,9868 га. [PERSON] видано державний акт серії ЯГ № 702126, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010626500618. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 702127, зареєстрований Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010626500617. Як вбачається з Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20. 01. 2014 року землі, передані у власність [PERSON] і [PERSON], та відображені у технічній документації як рілля, відносяться до земель історико - культурного призначення, на яких розташований курган [NUMBER], а розпорядження голови Бердянської РДА прийнято всупереч вимогам Земельного Кодексу України та Указу Президента України № 720/95 від 08. 08. 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Згідно Акту технічного обстеження сучасного стану пам»ятки археології від 13. 01. 2014 року курган піддається сільськогосподарській обробці шляхом розорювання. Вказаний курган є археологічною пам'яткою місцевого значення і об'єктом культурної спадщини, його охоронний [NUMBER], розташований на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області в 4 км на північ від околиці с. Берестове, що підтверджується паспортом кургану. Відповідачам [PERSON] і [PERSON] видані у приватну власність земельні ділянки із частинами кургану [NUMBER]. Курган площею 0,0471 га розміщується на земельній ділянці, що надана [PERSON], курган площею 0,0603 га - на земельній ділянці [PERSON], проте у державних актах на земельну ділянку не зазначена та обставина, що цей курган на них розміщений. Згідно до п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України землі історико - культурного призначення належать до земель державної власності та не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачене законом. Статтею 17 ЗУ «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що пам»ятка, крім пам'ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Усі пам'ятки археології, у тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов'язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Згідно до ч. 2 цього Закону до археологічних об'єктів культурної спадщини відносяться і кургани. Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Курган, як пам»ятка археології є державною власністю, а органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Запорізька обласна державна адміністрація. Таким чином Бердянська районна державна адміністрація в особі її голови видала розпорядження по виділу земельної ділянки у власність громадянами з перевищенням своїх розпоряджень, отже спірне розпорядження № 189 в частині п. п. 64 і 65 додатку № 3 підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а частина земельної ділянки - поверненню у власність держави. У зв'язку з цими обставинами прокурор просить визнати недійсними державні на право власності на земельну ділянку, видані [PERSON] і [PERSON], посилаючись на незаконність винесення розпорядження, яке породжувало права й обов'язки, посвідчені державними актами. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачі набули у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без законних підстав, а тому державні акти, видані на посвідчення набуття права власності в частині, на якій розташований курган [NUMBER], повинні бути визнані недійсними. Заперечення відповідачів не спростовують позовні вимоги, ніяких доказів у підтвердження своїх заперечень ними не надано, а тому суд не може їх прийняти до уваги.

Outcome: approved