Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н про надання кредиту на суму 5 150 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення кредиту, встановлені строком дії картки. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Станом на 31.08.2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 88 038 грн. 65 коп. Просить суд, стягнути з відповідача в користь АТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість в розмірі - 88 038 грн. 65 коп., а також понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалено заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Між сторонами виникли кредитні правовідносини. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір б/н про надання кредиту на суму 5 150 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, кінцевим терміном повернення кредиту, встановлені строком дії картки. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Станом на 31.08.2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 88 038 грн. 65 коп. (а.с. 5-7). Відповідно до статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Оскільки вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 1171,84 грн. (процентна складова) не ґрунтуються на законі, тому суд з даних підстав відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково на суму 83 608 грн. 24 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial