Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що згідно договору б/н від 13.04.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного договору, позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.11.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 16424,37 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 30.11.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]\~у судове\~засідання не\~зявився, про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлений в\~установленому порядку,\~про що\~свідчить рекомендоване\~повідомлення про\~вручення потового\~відправлення. Відзиву на позов не подав, із заявами, клопотаннями до суду не звертався. У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд 21.12.2018 року постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено,\~що 13.04.2011\~року відповідач\~підписав анкету\~-\~заяву позичальника\~про приєднання\~до Умов\~і Правил\~надання банківських\~послуг у\~Приватбанку. Підписанням вказаної анкети відповідач ствердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, які викладені на інтернет-сайті позивача. Вказане підтверджує приєднання відповідача до кредитного договору. В звязку із зазначеним, відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредит [PERSON] було надано, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором станом на 13.11.2018 року, який доданий до матеріалів справи. Позивач по справі обовязки, покладені на нього договором, виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Відповідно до положень ст.ст.525, 526, 546, 549, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі встановленими тарифами договору. Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконував, в результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.04.2011 року, станом на 13.11.2018 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 16424,37 грн., з яких: 5603,51 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 9562,56 грн. нараховано пені, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 758,3 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог укладеного договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов'язання, допустив прострочену заборгованість, яка підлягає стягненню з нього. В той же час при вирішенні позовних вимог банківської установи про стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг та витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. Пунктом 2.1.6.14 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань, Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлюється в Тарифах. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, слід прийти до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення неустойки у вигляді окремо пені та штрафу підлягають задоволенню частково, а саме їх слід задовольнити в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 9562,56 грн. Всього з [PERSON] на корить АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 15166 грн. 07 коп., з яких 5603,51 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 9562,56 грн. нарахованої пені. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню і судові витрати. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 16424 грн. 37 коп. і задоволено на суму 15166 грн. 07 коп., тобто на 92,3% (15166,07х100:16424,37). Таким чином, з [PERSON] на корить АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 1626 грн. 33 коп. (1762х92,3%) судового збору. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.ст.\~525,\~526,\~546,\~549,\~611,\~1054,\~1056-1\~ЦК України,\~

Outcome: partial