Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

АТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3297, 83 доларів США. Позовні вимоги мотивує тим, що між банком і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11228949000 від 18.10.2007 р., відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25\~000 доларів США, які останній зобов`язувався щомісяця повертати у розмірі та у строки, передбачені графіком погашення кредиту (додаток №1), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних та з кінцевим терміном повернення 08.09.2027р. Відповідач порушив умови кредитного договору, допустив виникнення заборгованості, що спонукало банк звернутися до суду з позовом про дострокове повернення кредиту та стягнення заборгованості, яка існувала станом на 27.11.2009р. Заочним рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 02.08.2010р. встановлено наявність кредитних правовідносин між сторонами, факт видачі кредиту, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та поручителів заборгованість у розмірі 214\~228,27 грн. Вказане рішення було звернуто до примусового виконання та заборгованість за кредитним договором на даний час у повному розмірі не погашена, у зв`язку з чим банк на підставі умов кредитного договору та ст.625 ЦК України нарахував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк за період з 01.06.2017р. по 27.05.2020р. у розмірі 3\~297, 83 доларів США, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 17.09.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, просив у його задоволенні відмовити, обгрунтовуючи тим, що згідно заочного рішення Острозького районного суду від 02.08.2010 р. вимоги банку були задоволені та стягнуто з нього та його поручителів заборгованість за кредитним договором у розмірі 214\~228, 27 грн. Зазначив, що вказане рішення суду по мірі можливості виконується як ним, так і його поручителями, та станом на час розгляду справи у суді залишок заборгованості становить 111 084,50 грн. Заперечив наявність залишку заборгованості за кредитним договором у розмірі 21\~357, 29 доларів США. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши доводи відповідача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нове найменування Акціонерний банк «УКРСИББАНК») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11228949000 від 18.10.2007р., відповідно до якого банк надав для відповідача кредитні кошти в сумі 25\~000 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення договору було еквівалентно 126\~250 грн., зі строком повернення 08.09.2027 р. та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних (п.1.1, 1.2.2, 1.3.1 кредитного договору). Під час дії кредитного договору банк повідомляв [PERSON] , що підтверджується листом вих. № 146670 від 22.02.2008р., про те, що у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме позичальнику на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу, тобто банк повідомив відповідача про обставину у разі виникнення якої нарахування процентів за користування кредитом під час дії договору буде здійснюватися із застосуванням нової процентної ставки у розмірі 21 % річних. Положеннями вищевказаного договору було передбачено умови повернення кредиту і сплати відсотків за його користування та вказані умови було порушено відповідачем, що підтверджується заочним рішенням Острозького районного суду від 02.08.2010р. у цивільній справі № 2-47/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідача [PERSON] та його поручителів [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 214\~228, 27 грн. Еквівалент розміру заборгованості в іноземній валюті у резолютивній частині судового рішення не визначався та позивач самостійно визначив існуючий на даний час розмір заборгованості в іноземній валюті в сумі 21\~357,29 доларів США. Водночас з довідки Острозького районного відділу ДВС № 15192 від 19.10.2020 р., наданої відповідачем, судом встановлено, що у відділі ДВС знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 214\~228,27 грн. Станом на 01.10.2020 р. залишок основного боргу становить 111\~084, 50 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з ухваленням судового рішення про стягнення боргу у 2010 р. зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та продовжує тривати до моменту повного погашення грошового зобов`язання. Отже, банк як кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення в межах строку позовної давності. Позивач звертаючись з вищевказаним позов, обґрунтовуючи заявлений розмір позовних вимог надав суду два розрахунки заборгованості процентів, нарахованих ним на підставі ст.625 ЦК України. Так, згідно першої довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України) станом на 28.05.2020р. за кредитним договором № 11228949000 від 08.10.2007р. нарахування процентів здійснено за період з 08.09.2008р. по 08.05.2020р. виходячи з розміру процентної ставки 10,5 % річних, та загальний розмір заборгованості за вказаний період за такими процентами складає 3 529,36 доларів США (а.с.35 (на звороті) 41). Водночас, згідно другої довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України) станом на 28.05.2020р. за кредитним договором № 11228949000 від 08.10.2007р. нарахування процентів здійснено за період з 08.06.2017 р. по 27.05.2020р. (відмінний від періоду згідно вищевказаної довідки розрахунку) виходячи з розміру процентної ставки 21 % річних, та загальний розмір заборгованості за вказаний період за такими процентами становить 3297,83 доларів США (а.с.43-44). Таким чином, банк виконав та надав суду два відмінних один від одного розрахунки процентів (за періодом та процентною ставкою) за користування відповідачем кредитними коштами понад встановлений договором строк. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач використав передбачене кредитним договором право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, а відтак такими діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, банк втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове погашення боргу на підставі ст.1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. у справі № 127/15672/16-ц, від 31.10.2018р. у справі №202/4494/16-ц, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц, від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12. Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. у справі №127/15672/16-ц, від 04.06.2019р. у справі №916/190/18, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц. Як було встановлено судом, [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника та [PERSON] та [PERSON] , які поручилися за виконання відповідачем кредитного договору на підставі укладених з банком договорів поруки. Заочним рішенням Острозького районного суду від 02.08.2010р. про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідача перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього судового рішення, пред`явлений до примусового виконання та на даний час частково виконаний, залишок боргу становить 111\~084, 50 грн., що підтверджується довідкою Острозького районного відділу ДВС №15192 від 19.10.2020р. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010р. зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та продовжує тривати до моменту повного погашення грошового зобов`язання. Отже, банк як кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення в межах строку позовної давності. Позивач при виконанні розрахунку заборгованості відповідно до ст.625 ЦК України по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін в одному випадку застосував ставку 10,5 % річних, та в другому випадку - ставку 21 % річних, та обидві процентні ставки були передбачені умовами укладеного між сторонами кредитного договору до моменту його дострокового припинення з ініціативи банку. Як вже зазначалося вище, у разі реалізації банком свого права на дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, банк втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. В матеріалах справи відсутні докази про те, що сторони досягли згоди при укладенні кредитного договору на застосування у правовідносинах між собою ст.625 ЦК України із ставкою процентів іншою, аніж 3 % річних. З урахуванням встановлених судом обставин суд приходить до висновку про те, що позивач після дострокового припинення кредитного договору та звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту безпідставно продовжив нараховувати відповідачу проценти за користування грошовими коштами за ставкою, яка була передбачена умовами такого договору. В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості виконаний позивачем на підставі ст.625 ЦК України виходячи з процентної ставки 3 % річних, а тому виходячи з принципів диспозитивності та змагальності, передбачених ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що позивачем не було наведено доводів та не надано доказів, які б спростовували висновки суду щодо безпідставності виконання позивачем розрахунку заборгованості відповідно до ст.625 ЦК України за ставкою 10,5 % чи 21 % річних. Таким чином, суд за відсутності належним чином виконаного на підставі ст.625 ЦК України розрахунку заборгованості приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed