Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

В березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, зазначивши, що 31.01.2012 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір №б/н про надання\~кредиту в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідачка зобовязалася здійснювати погашення кредиту та процентів та дала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та іншими банківськими нормативними актами, складає між нею та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в загальному розмірі 48738,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки разом із відповідними судовими витратами по справі. Представник позивача до суду не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність,\~в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, подав до суду письмову заяву про приєднання до матеріалів справи доказів про понесені судові витрати. Відповідачка в судове засідання не зявилася та, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 31.01.2012 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1\~ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Водночас, згідно ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~У\~ст. 611 ЦК України\~зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом зясовано, що позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, тоді як відповідачка [PERSON] всупереч\~умовам кредитного договору порушила строки повернення кредитних коштів,\~внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 31.01.2017 року склала 48738,36 грн., в тому числі: заборгованість за \~кредитом 2901,35 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 39134,95 грн., заборгованість за пенею та комісією 3905,00 грн., штраф (фіксована частина)- 500,00 грн. та штраф (процентна складова)- 2297,07 грн. Вирішуючи обґрунтованість вказаного позивачем розміру заборгованості, судом враховується, що кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше\~50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Таким чином, оскільки\~відповідач дані умови порушила, то відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~та умов кредитного договору заборгованість по кредиту у розмірі 2901,35 грн. та по процентам за користування кредитом у розмірі 39134,95 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідачки. При цьому судом приймається до уваги те, що сумнівів у розрахунку боргу наданого позивачем немає, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, стороною відповідача не надано. Разом із цим, суд враховує, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В ході судового розгляду встановлено, що відповідачка є особою похилого віку та має важке матеріальне становище, натомість нарахований банком загальний розмір неустойки перевищує розмір взятого відповідачкою кредиту, тому суд, враховуючи зазначені вище обставини та положення законодавства, вважає за можливе зменшити борг відповідачки по спірному кредиту та стягнути з неї на користь банку заборгованість за пенею та комісією у розмірі 100,00 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 100 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 100 грн. Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає за можливе зменшити сумарний борг [PERSON] перед банком в цілому на 6 402 грн. 06 коп., тому загальний розмір залишку боргу за кредитним договором, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват-Банк» становитиме\~42336,30 грн., з яких: 2901,35 грн. - заборгованість за кредитом; 39134,95 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 100 грн. - штраф (фіксована складова) та 100 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог банку на 87%, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 1392,00 грн. \~\~ На підставі викладеного, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а також

Outcome: partial