Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

ВАТ «Трест Уманьпромжитлобуд» в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Левченка В.М звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку від 25.12.2003 р., укладений між ВАТ «Трест Уманьпромжитлобуд» та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ним під час виконання обов'язків ліквідатора встановлено, що 25.12.2003 р. між ВАТ «Трест «Уманьпромжитлобуд» («продавець») та [PERSON] («покупець») був укладений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку. Відповідно до умов договору продавець продав, а покупець придбав незакінчений житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до п.2 договору ціна за вказане в ньому майно склала 20000 грн., які покупець зобов'язався сплатити продавцю впродовж 36 місяців з моменту підписання договору (п. 3.1 договору). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Після укладення даного договору покупець використав майно на власний розсуд, проте кошти за нього не сплатив. Даний правочин (спірний договір купівлі-продажу) не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Те, що сторони договору не мали на меті настання реальних правових наслідків, підтверджується таким: 1) За умовами спірного правочину (п.2 та п.3.1) розрахунок за даним договором у сумі 20000 грн. повинен був бути здійснений у строк 36 місяців, тобто у трирічний строк після відчуження майна за даним договором. Для підприємства (продавця за договором) це було значною сумою і позбавлення можливості користуватися даними грошовими коштами суперечило основній меті діяльності підприємства згідно статуту - підвищення ефективності господарської і підприємницької діяльності, отримання прибутку. 2) В дійсності оплата в розмірі 20000 грн. покупцем (відповідачем) по справі здійснена не була, що підтверджується таким: - відповідач не може підтвердити факт здійснення ним оплати за договором належними доказами, які б свідчили про виконання своїх зобов'язань за договором, що суперечить ч.3 ст. 10 ЦПК України; - згідно з виписками по особовому рахунку продавця в зазначений проміжок часу (з 25.12.2013 р. по 25.12.2006 р.) будь-які грошові кошти як з призначенням платежу у вигляді оплати за договором купівлі-продажу, так і з іншим призначенням від відповідача не надходили; - підприємством (продавцем за договором) не сплачувалися податки від продажу вказаного майна. Усе вищенаведене свідчить про те, що у дійсності грошові кошти в сумі 20000 грн. як оплата по спірному договору покупцем не сплачувалися. З урахуванням специфіки згідно із законодавством про банкрутство ліквідатор наділений ширшим колом повноважень на предмет розшуку активів боржника, ніж органи управління майном боржника, повноваження яких припиняються з введенням ліквідаційної процедури. Відтак ліквідатора банкрута у справі не можна ототожнювати з представником сторони, яка брала участь у справі в позовному провадженні. В даному випадку строки позовної давності, які визначені ЦК України, розповсюджуються на сторону спірного правочину, але не розповсюджуються на ліквідатора боржника. У судовому засіданні арбітражний керуючий (ліквідатор) ВАТ «Трест Уманьпромжитлобуд» Левченко В.М. позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Крім того, пояснив, що даних про подальше використання будинку він не має, чи оформив відповідач [PERSON] на себе цей будинок, він також не знає. При вирішенні справи 15.04.2014 р. арбітражний керуючий (ліквідатор) ВАТ «Трест Уманьпромжитлобуд» Левченко В.М. у судове засідання не з'явився, у своїй заяві просив подальший розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що договір сторонами виконаний в повному обсязі, ним проведена оплата за будинок, що підтверджується квитанцією № 1025 від 25.12.2003 р. Будинок йому переданий відповідно до акта прийому - передачі від 25.12.2003 р., оригінал акта відсутній. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності і він не просить про його поновлення. Цей будинок не закінчений будівництвом, будинок зачинений і взагалі не використовується. Створений ЖБК, будинок внесений в статутний капітал ЖБК. Різнобіжність в нумерації номеру будинку - [ADDRESS] та [ADDRESS] є технічною помилкою. При вирішенні справи 15.04.2014 р. відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у своїй заяві просив подальший розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що сторони повністю виконали умови договору, про що свідчить в частині прийому - передачі будинку акт прийому - передачі від 25.12.2003 р., в частині оплати за будинок - квитанція № 1025 від 25.12.2003 р. Тобто сторони виконали умови договору ще у грудні 2003 р. Також позивачем пропущений строк позовної давності. При вирішенні справи 15.04.2014 р. представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, у своїй заяві просив подальший розгляд справи проводити за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: копії договору № 251203-2 купівлі - продажу недобудованого житлового будинку від 25.12.2003 р., додаткової угоди до договору № 251203-2 купівлі - продажу недобудованого житлового будинку від 19.01.2004 р., квитанцію до прибуткового касового ордера № 1224 від 25.12.2003 р., копії акта № 251203 прийому - передачі об'єкта нерухомості від 25.12.2003 р., статуту ЖБК «Христинівська нерухомість», акта № 2 прийому - передачі об'єкта нерухомості від 10.04.2007 р., інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 25.12.2003 р. між ВАТ «Трест «Уманьпромжитлобуд» в особі директора Бойка В.В., що діє на підставі статуту, з одного боку («продавець»), та [PERSON], з іншого боку («покупець»), був укладений договір № 251203-2 купівлі-продажу недобудованого житлового будинку. Договір вчинений у письмовій формі, відповідно до чинного на час укладення договору законодавства договір не підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно з п. 1.1. даного договору продавець продає, а покупець купує незакінчений житловий будинок по [ADDRESS] на умовах даного договору. Відповідно до п. 2.1. договору ціна об'єкта складає 20000 грн., в тому числі ПДВ. Згідно з п.3.1. договору термін оплати складає 36 місяців з моменту підписання договору, а відповідно до п. 4.1. договору продавець зобов'язаний передати проданий об'єкт покупцю за актом передачі протягом 36 місяців з моменту підписання договору. Додатковою угодою до договору № 251203-2 купівлі - продажу недобудованого житлового будинку від 19.01.2004 р. сторони внесли зміни та доповнення до договору у зв'язку з допущенням у договорі технічної помилки, а саме, неправильно вказаний номер будинку. У п.1.1. договору зазначено що об'єктом договору є незакінчений житловий будинок по [ADDRESS]. Договір доповнено пунктом 5.4. про те, що в усіх фінансово - господарських документах, здійснених на виконання умов договору до підписання даної додаткової угоди, назву «Об'єкта» слід читати: «[ADDRESS]. На виконання умов договору відповідач [PERSON] 25.12.2003 р. здійснив оплату по даному договору в повному обсязі шляхом внесення готівки в сумі 20000 грн. в касу ВАТ «Трест Уманьпромжитлобуд», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1224 від 25.12.2003 р. Оригінал квитанції досліджений в судовому засіданні. В той же день 25.12.2003 р. був складений акт № 251203 прийому - передачі об'єкта нерухомості, відповідно до якого 25.12.2003 р. ВАТ «Трест Уманьпромжитлобуд» передав, а [PERSON] прийняв за договором купівлі - продажу № 251203-2 від 25.12.2003 р. незакінчений житловий будинок, який є предметом вказаного договору. Тобто, сторони договору виконали його умови ще в грудні 2003 р. Підставою недійсності договору купівлі - продажу у позовній заяві зазначено те, що даний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто, що він є мнимим. За змістом ч.1 ст.58 ЦК Української РСР1963 р., який підлягає застосуванню у даному випадку, мнимою є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки. Про мнимість договору, на думку позивача, свідчить те, що оплата за проданий об'єкт в розмірі 20000 грн. покупцем проведена не була, хоча майно покупцем використане на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем арбітражним керуючим (ліквідатором) Левченком В.М. не доведені ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Навпаки, відповідачем [PERSON] суду надана квитанція до прибуткового касового ордера № 1224 від 25.12.2003 р., яка підтверджує оплату ним по даному договору в повному обсязі шляхом внесення готівки в сумі 20000 грн. в касу ВАТ «Трест Уманьпромжитлобуд» за проданий об'єкт, після чого в той же день за актом прийому - передачі об'єкт був переданий йому. 10.04.2007 р. за актом № 2 прийому - передачі об'єкта нерухомості недобудований житловий будинок по [ADDRESS] був переданий відповідачем [PERSON] житлово - будівельному кооперативу «Христинівська нерухомість» як внесок у статутний фонд кооперативу. Зважаючи на вказані обставини, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Оскільки підставою для відмови у задоволенні позову є недоведеність обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, тому немає необхідності у застосуванні судом позовної давності, про що просив у своїй заяві представник відповідача [PERSON]

Outcome: dismissed