Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Бердянський прикордонний загін Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду у розмірі 884319,64 грн., та понесені судові витрати у сумі 13264,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 березня 2016р.на автодорозі «Херсон-Каховка-Генічеськ» сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме водій [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ «Славута», державний номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги ПДР, та\~ допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом Land Rover Defender, р/н [NUMBER] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Оскільки ремонт автомобіля економічно не вигідний, так як вартість майнового збитку значно перевищує ринкову вартість автомобіля, а відповідач у добровільному порядку не бажає відшкодовувати спричинену шкоду, тому просив стягнути з відповідача саме вартість автомобіля, яка становить 884319,64 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні підтвердила факт винуватості відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді за участю автомобіля позивача. Проте не погодилась з наданими спеціалістом розрахунком, оскільки вважала, що оскільки спеціаліст не включений до реєстру експертів, тому його висновки є неналежними доказами, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, автомобіль Land Rover Defender, р/н [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , кольору хакі, 2012 року випуску, згідно паспорту автомобіля серії [NUMBER] , прийнятий на облік Державною прикордонною службою України 02 квітня 2012р., та належить військовій частині [NUMBER] , згідно розпорядження АДПСУ за №т/712-6694 від 31 липня 2015р. Згідно постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2016р., яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, однак адміністративне стягнення не застосовано, у зв`язку з закінченням на час розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. У відповідності до змісту вказаної постанови вбачається, що 15 березня 2016 року о 10 годині 00 хвилин, на 192 км + 570м. автодороги Херсон Нова Каховка - Генічеськ, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ЗАЗ - Славута»\~ державний номер [NUMBER] , відволікся від керування, та виїхав на смугу зустрічного руху, створивши аварійну ситуацію автомобілю Ленд-Ровер, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який намагаючись уникнути зіткнення виїхав на зустрічну смугу, проте [PERSON] не дотримуючись безпечного інтервалу також повернувся на свою смугу руху, де відбулось зіткнення. У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно висновку експерта Консультативно-автоекспертного бюро ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Стандар-Сервіс» Бакума А.Д. за №60 від 20 жовтня 2016р. встановлено, що автомобіль марки Land Rover Defender, р/н [NUMBER] , № кузова [NUMBER] відновлювати економічно не вигідно, та транспортний засіб підлягає списанню. Крім того, згідно додатку Б до висновку №60 про оцінку транспортного засобу Land Rover Defender, р/н [NUMBER] , встановлено, що ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 20 жовтня 2012р. складає 884319,64 грн. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку спричинену матеріальну шкоду не відшкодував, тому позивач змушений був звернутись до суду за захистом свого майнового інтересу. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. Винуватість [PERSON] встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення, визнана представником відповідача у судовому засіданні, а тому вказана обставина доказуванню не підлягає у відповідності до\~статті 61 ЦПК України. Згідно статей\~1166, 1187 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до\~ст. 1192 Цивільного кодексу України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі\~ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано\~ст. 30 вищевказаного Закону, який згідно зі\~ст. 8 Цивільного кодексу України\~(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як було встановлено судом, транспортний засіб марки Land Rover Defender, р/н [NUMBER] відновлювати економічно не вигідно, оскільки вартість відновлюваних робіт складає 1379678,46грн., у той час коли ринкова вартість автомобіля даної марки становить 884319,64грн., тобто витрати з відновлювального ремонту транспортного засобу в значній мірі перевищують його ринкову вартість. За таких обставин суд приходить до висновку, що вищевказаний транспортний засіб слід вважати фізично знищеним, крім того вказані обставини визнаються і позивачем. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 р. за №6\~постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Тобто у цьому випадку в разі виплати особі повної вартості речі, яку було знищено, залишки такої речі (спірний автомобіль) слід повернути особі, яка відшкодувала шкоду. Виходячи із встановлених обставин справи та зазначених положень матеріального права, суд приходить до висновку про покладення на [PERSON] обов`язку відшкодування позивачу 884319,64 грн. в якості повної дійсної вартості пошкодженого автомобіля та передачі цього автомобіля відповідачу після відшкодування ним збитків позивачу, оскільки вартість комплектуючих запчастин, необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням його зношеності значно перевищує ринкову вартість самого транспортного засобу до ДТП, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. У той же час, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо неналежного статусу особи, яка склала висновок №60, а саме експерта Бакума А.Д., оскільки матеріалами справи підтверджено його право здійснювати оціночну діяльність. Суд вважає, що відповідно до статей 58, 59 ЦПК України висновок №60 від 20 жовтня 2016р. з додатками є належним і допустимим доказом. При цьому представник відповідача, заперечуючи проти цього висновку у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження своїх доводів, клопотання про призначення експертизи не заявляла, у зв`язку з чим вказані посилання представника відповідача є голослівними, та такими, що не заслуговують на увагу. За змістом до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі у розмірі 13264,79грн.

Outcome: approved