Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по її матеріальному утриманню, син повністю знаходиться на утриманні матері. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини ані в натуральній, ані в грошовій формі, виконання своїх батьківських обовязків щодо сина тривалий час уникає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомляв. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 8.06.2012 року про розірвання шлюбу між сторонами, актом від 5.08.2014 року про місце проживання позивача з дитиною, затвердженим ЖЕК № 2, копії котрих містяться у справі. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Свого обовязку щодо участі в утриманні дитини відповідач не виконує. Згідно ч. 1 ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Такі обставини у даній справі відсутні, отже, відповідач повинен нести обовязок зі сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина. Відповідно до частин 1 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про постійне працевлаштування відповідача, суд вважає за необхідне розмір аліментів визначити в твердій грошовій сумі. Беручи до уваги ненадання позивачем доказів обєктивної необхідності несення нею витрат на утримання дитини в розмірі 4000 грн. на місяць, а також спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. на місяць, враховуючи встановлений законом на час розгляду справи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір аліментів на дитину в твердій грошовій сумі 750 грн. на місяць. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 243,60 грн., від сплати котрого позивач звільнена, в звязку з чим в силу ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial