Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» та [PERSON] перебувають у договірних правовідносинах на підставі Кредитного договору№ 1919/2016 від 25 квітня 2016 року. Відповідно до умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у сумі 257 791 гривня 21 копійка на строк до 24 квітня 2023 року. Відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту належним чином не виконує, а тому Банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту. Станом на 19 серпня 2020 року [PERSON] не повернув Банку 86 193 гривні 13 копійок тіла кредиту. Для забезпечення виконання боржником [PERSON] зобов`язання за кредитним договором, 25 квітня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 1919/2016/2, відповідно до якого остання зобов`язалася відповідати перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань в повному об`ємі. Банк 04 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом про солідарне дострокове стягнення з боржника та поручителя 86 193 гривні 13 копійок тіла кредиту, 2000 гривень судових витрат, 2102 гривні сплаченого судового збору та 8822 гривні 13 копійок витрат на професійну правову допомогу. Разом з позовом позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (позовна заява, зворот а.с. 3) та без участі представника Банку (а.с. 75-76). На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 09 та 11 листопада 2020 року судом було отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачів в смт Муровані Курилівці та в с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області відповідно (а.с. 59, 60). Ухвалою від 12 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 61). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження та додатками до неї було направлено відповідачам 12 листопада 2020 року та отримано ними особисто 20 та 23 листопада 2020 року (а.с. 73, 74). Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачі станом на 12 грудня 2020 року не подали. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Судом встановлено, що 25 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 1919/2016 (а.с. 16-17). Предметом договору є кредит у розмірі 257 791 гривня 21 копійка га оплату вартості транспортного засобу марки CHEVROLET модель NIVA, 2016 року випуску, № кузова [NUMBER] , на строк до 24 квітня 2023 року. Відповідно до умов Договору: -Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит і сплати проценти за користування ними та комісії (п. 1.1 Кредитного договору); -пунктом 3.16 Кредитного договору сторони правочину погодили, що Позичальник виконає свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати комісій, процентів, неустойки шляхом перерахування у безготівковій формі та/або вносить готівкою в Банк на рахунок № [NUMBER] ; -Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором (п. 2.1., 4.10) та/або додатками до нього; -Відповідно до п. 4.9. Кредитного договору, Ьанк у випадках, передбачених п. 2.10 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Кредитним договором, про що повідомляє позичальника. Окрім того, для забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 25 квітня 2016 року № 1919/2016, 25 квітня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 1919/2016/2 (а.с.19), відповідно до якого остання зобов`язалася відповідати перед Банком за виконання [PERSON] кредитних зобов`язань в повному об`ємі. Судом встановлено, що з метою приведення Статуту у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 року та згідно з Рішенням Акціонера №03/2018 від 29.11.2018 року ПАТ «Кредобанк» змінив своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк». АТ «Кредобанк» виступає правонаступником всіх прав і обов`язків ПАТ «Кредобанк» (зворот а.с. 32). Отримання в позику відповідачем [PERSON] у позивача кредитних коштів в сумі 257 791 гривня 21 копійка підтверджується меморіальними ордерами № 18684770 та № 18685330 від 26.04.2016 року та банківською випискою руху коштів по рахунку за період з 25.04.2016 року по 19.08.2020 року (а.с. 9-15). Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого у відповідача виникала заборгованість перед Банком по кредитному договору, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості по кредитному договору (а.с. 6), банківською випискою по рахунку позичальника [PERSON] за період з 25.04.2016 року по 19.08.2020 року (а.с. 9-15) та графіком погашення заборгованості (а.с. 18). У зв`язку з невиконанням [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором, 19 вересня 2018 року було вчинено виконавчий напис (а.с. 23) про звернення стягнення на заставлене (а.с. 20-21) майно, реалізовано заставний транспортний засіб (а.с. 24) і частково погашено заборгованість за кредитним договором. Спірні правовідносини регламентуються: - п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, згідно за якою підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; - ч. 2 ст. 615 ЦК України, за якою Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання; - ч. 1 ст. 526 ЦК України, згідно за якою Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; - ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); - ч. 1 ст. 610 ЦК України згідно з якою порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); - ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; - ч. 1 ст. 1054 ЦК України відповідно із якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно наданого банком розрахунку (а.с. 6), станом на 19 серпня 2020 року [PERSON] не повернув Банку тіло кредиту в сумі 86 193 гривні 13 копійок. З врахуванням умов Кредитного договору № 1919/2016 від 25 квітня 2016 року (п. 2.10 та 4.9) та . 2 ст. 1050 ЦК України вимога позивача про дострокове повернення кредиту є правомірною та підлягає до беззаперечного задоволення. Окрім того, для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору № 1919/2016 від 25.04.2016 року, між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 25.04.2016 року укладено договір поруки (а.с. 19). Відповідно до п. 1.1 договору поруки від 25.04.2016 року поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 1919/2016 від 25.04.2016року в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки). Згідно п. 2.6 договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. На підставі викладеного, суд переконаний в наявності правових підстав для стягнення з позичальника [PERSON] та його поручителя [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в загальній сумі 86 193 гривні 13 копійок за кредитним договором 1919/2016 від 25 квітня 2016 року та вважає їх такими, що засновані на законі, є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2102 гривні судового збору (а.с. 5). Таким чином, судові витрати у вигляді сплаченого при подачі позову до суду судового збору підлягають 100% компенсації позивачу. Окрім того, в тексті позовної заяви (а.с. 2), в тому числі в прохальній частині (зворот а.с. 3), в розрахунку заборгованості (а.с. 6) позивач зазначив, що Банком понесені судові витрати в сумі 2 000 гривень. До того ж, позивач просив стягнути з відповідачів витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 % від ціни позову, що складає 8 822 гривні 13 копійок. Сторона позивача ніякими доказами не довела перед судом витрати в сумі 2 тисячі гривень і не вказала в позові, до якого виду судових витрат належить така сума, а тому ця частина позовної вимоги задоволенню не підлягає. Щодо витрат на правову допомогу, - суд зазначає наступне: Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивач не надав суду доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу (квитанцій, платіжних доручень тощо). Зокрема, у тексті позовної заяви (а.с. 5) представник Банку вказав, що позивачем понесено «судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі та написанням позовної заяви та супровід представника в судових засіданнях… На підтвердження даного надаємо витяг з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, у якому вказано про винагороду Виконавця - АО «БІЗНЕС І ПРАВО», що АТ «Кредо банк» сплачує». Однак, з доданої до позовної заяви виписки з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (а.с. 36-37) не вбачається обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена Банком або підлягає сплаті, не подано (окрім виписки з договору про надання правничої допомоги) детального опису робіт, виконаних адвокатом, та опису здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене, заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Outcome: partial