Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 27 жовтня 2008 року між сторонами було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначив, що відповідач зобов'язання за вказаним договором виконував не належним чином і станом на 18 вересня 2018 року у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість у сумі 21936,26 грн. Позивач просить стягнути на його користь вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позовній заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду відзив, у якому зазначає, що по мірі можливості сплачувала кредит, не заперечує щодо оплати кредиту в сумі 8000 грн., просить відмовити у вимозі позивача щодо стягнення з неї судового збору. У поданій до суду заяві просить розглянути справу у її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в т.ч. сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 жовтня 2008 року між сторонами було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір між сторонами був укладений у виді заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», «Тарифів банку». Відповідач дав свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку» складає між сторонами договір, що підтверджується її підписом у заяві. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором виконувала не належним чином, а тому станом на 18 вересня 2018 року перед позивачем виникла заборгованість у сумі 21936,26 грн., з яких: 1751,91 грн. - заборгованість за кредитом; 8971,26 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 9692,32 грн. - заборгованість за пенею, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1020,77 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 27.10.2008 року в розмірі 21936,26 грн. Судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1762 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved