Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 16 травня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 травня 2019 року має заборгованість - 218587,96 грн., яка складається з наступного: - 5079,81 грн. - заборгованість за кредитом; - 307721,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5786,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 травня 2013 року у розмірі 123333,45 грн., яка складається з наступного: - 5079,81 грн. - заборгованість за кредитом; - 118253,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16 травня 2013 року по 31 березня 2018 року, а також судові витрати по справі у сумі 1921,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 02 липня 2019 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. (а.с. 46 ). У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного Договору № б/н від 16 травня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 травня 2019 року має заборгованість - 123333,45 грн., яка складається з наступного: - 5079,81 грн. - заборгованість за кредитом; - 118253,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримала у АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти і станом на час розгляду справи її заборгованість за тілом кредиту становить 5079,81 грн. Проте, суд вважає, що Банк безпідставно вимагає повернення процентів за користування кредитом у сумі 118253,64 грн. через те, що Банк збільшив відсоткову ставку з 30 % до 34,8% та 43,20% без її згоди. Тому відповідач не може нести цивільну відповідальність за неповернення кредитних коштів. Судом встановлено, що відповідно до Тарифів банку станом на 16 травня 2013 року за користування кредитом сторони домовились про сплату процентів у розмірі 2,5 % на місяць, або 30% на рік. Але протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період: - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8 % річних; - з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року - 43.2% річних. Про це свідчить розрахунок заборгованості за договором від 16 травня 2013 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Відповідно до частини 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Судом встановлено, що збільшення Приватбанком процентної ставки за користування кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог вказаного Закону, оскільки позивачем не доведено, що відповідач була письмово повідомлена банком про збільшення процентної ставки, з нею підписувались будь-які угоди щодо цього. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії АТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року та за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2018 року, однак не з розрахунку 34,8 % та 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 30% річних, як це передбачено кредитним договором. Судом встановлено, що борг відповідача за кредитом складає 5079,81 грн., прострочення сплати з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2018 року, дорівнює 1307днів, тому заборгованість за відсотками за цей період складає 5510,63 грн. (5079,81 грн. х 0.083% (на день) х 1307 днів). Оскільки відповідач несвоєчасно виконувала зобов`язання за кредитним договором суд приходить до переконання про необхідність стягнення заборгованості процентів за користування кредитом, яка відповідно до розрахунку, станом на 31 серпня 2014 року, накопичувальним підсумком складає 1441,25 грн., яка розрахована виходячи із суми заборгованості за кредитом за відсотковими ставками 30% що відповідає умовам, передбачених кредитним договором та є такими, що не порушують права відповідача, як споживача кредитних послуг. Отже, відповідач повинен сплатити банку заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 31 березня 2018 року складає 6951,88 грн. До такого висновку суд прийшов, виходячи з того, що Відповідач перестав виконувати зобов`язання за кредитним договором. З 01 вересня 2014 року по 31 травня 2018 року заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, згідно розрахунку проведеного судом, складає 5510,63 грн., заборгованість по відсоткам станом на 31 серпня 2014 року складає 1441,25 грн., тому до сплати заборгованість по відсоткам за користування кредитом дорівнює 6951,88 грн. (5510,63 грн. + 1441,25 грн.). Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за Кредитним договором № б/н від 16 травня 2013 року станом на 31 травня 2019 року у розмірі 12031,69 грн., яка складається з наступного: - 5079,81 грн. - заборгованість за кредитом; - 6951,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16 травня 2013 року по 31 березня 2018 року. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 12031,69 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2019 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп. (а.с.1). Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 12031,69 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 9,76 % ((12031,69 грн. -задоволені вимоги) / ( 123333,45 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 187 грн. 49 коп. (1921 грн. - сплачений судовий збір * 9,76 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 187 грн. 49 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial