Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-08 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В ході розгляду справи в якості третіх осіб були залучені [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. За життя склала заповіт, який було посвідчено 12 травня 2011 року в Одинадцятій Київській державній нотаріальній конторі. Відповідно до даного заповіту все своє майно мати заповідала йому. Спадкове майно після смерті матері - це 1/3 частина 1-кімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею - 14,90 кв. м., яка належала їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 травня 2011 року в Одинадцятій Київській державній нотаріальній конторі. Інші 2/3 частини даної квартири належать на праві власності йому та його сестрі - [PERSON] (кожному по 1/3 частині). Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори він подав в червні 2014 року, пропустивши 6-ти місячний строк на прийняття спадщини. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 серпня 2014 року зазначено: «з матеріалів спадкової справи № 682/14, заведеної до майна [PERSON] вбачається, шо громадянин [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, посвідченим Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою 12 травня 2011 року за реєстровим № 8-1043 майна померлої [PERSON]». У постанові також зазначено, що йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] в зв'язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. У липні 2014 року він звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту прийняття спадщини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року йому було відмовлено у відкритті провадження у справі. Зокрема, в ухвалі зазначено, що доводи заявника та долучені до заяви документи виключають безспірність вимог та розгляду справи в окремому провадженні. Позивач вважає, що прийняв спадщину після смерті матері, так як мати на час відкриття спадщини проживала разом зі ним. Посилається на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає: «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Підтвердженням факту проживання його матері на час відкриття спадщини разом зі ним є наступні докази: · довідка форми № 3 за місцем його реєстрації та ксерокопія паспорта, з яких вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; · копія акта констатації смерті за № 133 від 25 квітня 2013 року, де зазначено місце смерті його матері - [PERSON], а саме: [ADDRESS]; · копії довідок з прокуратури Дніпровського району м. Києва від 26 квітня 2013 року про те, що прокуратура Дніпровського району м. Києва не заперечує проти видачі тіла та проти кремації тіла померлої [PERSON], 1928 року народження, яка мешкала за адресою: [ADDRESS]; · проживання його матері останні 2 роки разом зі ним було пов'язано з тим, що мати була людиною похилого віку (85 років), часто хворіла (хронічна ішемічна хвороба серця та цукровий діабет), потребувала постійного нагляду, тому вони з дружиною вирішили забрати матір проживати разом з ними в 3-х кімнатній квартирі [ADDRESS], хоча зареєстрована мати залишалась в квартирі [ADDRESS], де матері належала на праві власності 1/3 частина квартири; Позивач вказує, що похованням матері займався він, відповідно ніс всі витрати, пов'язані з похованням, він після смерті матері сплачує постійно квартплату і комунальні послуги за всю квартиру, підтримує квартиру в належному стані. Правовстановчі документи також знаходяться в нього. Враховуючи вищевикладене та уточнивши позовні вимоги позивач просить суд: встановитифакт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], загальною площею - 30,80 кв.м., в тому числі житловою - 14,90 кв.м. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити з обставин викладених в позовній заяві. Представник відповідача - Київської міської ради 24.09.2014 року проти позову заперечував, в подальші судові засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові пояснення та просить розглядати справу без їх участі. Представник третьої особи - Головного управління юстиції також в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові пояснення та просить розглядати справу без їх участі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, з посиланням на те, що спадщину слід ділити між усіма спадкоємцями. Представники третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували. В своїх запереченнях посилаються на те, що надані позивачем докази лише підтверджують ту обставину , що [PERSON] померла в [ADDRESS], а не свідчать проте, що вона там проживала. Листом від 01.10.2014 р. КП «Житлосервсі» «Приозерне» повідомило, що [PERSON] постійно з 08.09.1995 р. була зареєстрована в [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку у зв*язку зі смертю. Листом від 14.11.2014 р. ЖЕК 405 Дніпровського району м.Києва повідомлено, що [PERSON] не була зареєстрована в [ADDRESS]. Вважають, що позивачем не надано належних та допустимих доказів для підтвердження факту постійного проживання [PERSON] з позивачем на час відкриття спадщини, а тому просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON], яка являється матір'ю позивача та третіх осіб [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно 1/3 частина однокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 травня 2011 року в Одинадцятій Київській державній нотаріальній конторі. Інші частина квартири належить [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному. Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованому в реєстрі №8-1043 від 20.05.2011 року, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. 21.06.2014 року позивач звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з завою про прийняття спадщини на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних вій від 22.08.2014 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в зв'язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] в шестимісячний строк, визначений законом , також не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з довідки Форми 3 виданої ЖЕК №405 позивач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Згідно акту констатації смерті №133 від [INFO] місцем смерті [PERSON] є адреса [ADDRESS]. Також в довідках виданих Прокуратурою Дніпровського району м. Києва вказано, що [PERSON], [INFO], мешкала за адресою [ADDRESS]. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст. 168 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. В своїх запереченнях представник третьої особи посилався на те, що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , а в [ADDRESS] зареєстрованою не значиться . (а.с. 96-99) . Однак враховуючи те, що позивач відноситься до кола спадкоємців першої черги, а також є спадкоємцем померлої за заповітом, на момент смерті спадкодавця проживав з нею за однією адресою [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , довідками прокуратури Дніпровського району м.Києва (а.с.16-17) , актом констатації смерті (а.с.18) , суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved