Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

В березні 2019 року Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради по позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Службою у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було отримано інформацію, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а відповідач-1 зловживає спиртними напоями, не працює, належним чином не доглядає за дитиною. Місцезнаходження батька малолітнього [PERSON] невідоме. 15.02.2018 року [PERSON] написала заяву до Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради про поміщення її малолітнього сина до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей села Копилів та з того часу долею дитини не цікавиться. Згідно із довідкою закладу, з 13.02.2018 року дитину жодного разу ніхто не відвідував. В ході проведеної роботи Службою у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради було встановлено, що мати дитини [PERSON] не має постійного місця проживання, бродяжить та зловживає спиртними напоями, а також позбавлялась раніше батьківських прав відносно інших своїх дітей. В телефонній розмові батько дитини [PERSON] повідомив, що виховувати дитини не має часу та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. З огляду на свідоме ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків позивач просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь державного закладу, в якому перебуває дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2018 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 05.04.2019 року було відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 15.05.2019 року. Судове засідання 15.05.2019 року було відкладено на 06.06.2019 року у зв`язку із необхідністю повторно повідомити відповідачів про дату, час і місце судового засідання. 06.06.2019 року від Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. В подальшому, судове засідання 06.06.2019 року було відкладено на 29.07.2019 року. Ухвалою суду від 29.07.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 18.09.2019 року. Представник позивача та представник третьої особи в судовому засіданні 18.09.2019 року позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не надали, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка наявна в матеріалах справи. 10.02.2018 року було складено акт органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, згідно з яким 10.02.2018 року о 19:35 була виявлена дитина чоловічої статі на вулиці, яка була роздягнена та не доглянута. При цьому вдалось встановити, що вказана дитина є [PERSON] . Відповідно до рапорту поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Бориспіль від 10.02.2018 року, на спеціальну лінію «102» надійшов виклик від сусідів, що на вулиці бігає роздягнена дитина віком трьох років. Опитавши мешканців будинку, було з`ясовано, що мати дитини [PERSON] неналежним чином доглядає за дитиною [PERSON] та залишає його без нагляду. Згідно із довідкою Бориспільської центральної районної лікарні від 12.02.2018 року № 263, 10.02.2018 року об 21:30 було доставлено напівроздягненого хлопчика трьох років. Мати виявлена співробітниками поліції в стані алкогольного сп`яніння. Дитина не доглянута, одяг брудний, на тілі виявлені синці в стадії «цвітіння». 15.02.2018 року матір дитини [PERSON] написала заяву начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради із проханням помістити її дитину до реабілітаційного центру «Копилів» у зв`язку із складними життєвими умовами. Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради від 06.06.2018 року № 01-12-365, [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а відповідач-1 зловживає спиртними напоями, не працює, належним чином не доглядає за дитиною. Місцезнаходження батька малолітньої дитини невідоме. В телефонній розмові батько дитини [PERSON] повідомив, що виховувати дитини не має часу та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради від 02.03.2018 року малолітнього [PERSON] було поставлено на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Згідно із листами Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 03.07.2019 року № 2 та від 19.02.2019 року № 117, малолітнього [PERSON] було поміщено до закладу та з того часу долею дитини не цікавиться. З 13.02.2018 року дитину жодного разу ніхто не відвідував та не цікавився його здоров`ям. Згідно із вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Водночас, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, як роз`яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно із висновком органу опіки і піклування Бориспільської міської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03.06.2019 року № 420, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] з метою захисту його прав. Враховуючи викладене, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню своєї дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у частині вимог про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідачів на користь державного закладу, в якому перебуває дитина, аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] тимчасово перебуває у Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей та потребує матеріальної допомоги, при цьому відповідачі у добровільному порядку її не надають, постійного офіційного заробітку не мають. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина поміщена до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, а відповідачі офіційно не працевлаштовані та ухиляються від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів, а саме вважає необхідним призначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2018 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Крім того в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved