Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] на своїй сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) у загальному доступі розмістив інформацію, яка у вищезазначених дописах є відкритою та доступною - доступ до дописів [PERSON] в загальнодоступній мережі Facebook є необмеженим, тобто поширена інформація доведена до необмеженого кола осіб. Позивач зазначає, що інформація поширена [PERSON] щодо [PERSON] висловлена в категоричній формі твердження, є вкрай негативною, має образливий характер, безпосередньо стосується [PERSON] , його моральних та ділових (професійних) якостей як добропорядної людини, є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача в очах суспільства, оскільки необґрунтовано та протиправно ставить під сумній дотримання позивачем у його діяльності етично-моральних та правових норм, безпідставно звинувачує [PERSON] у протиправній поведінці та вчиненні злочину. При цьому, неправдиві відомості, поширені щодо нібито негативної діяльності [PERSON] , дискредитують його, створюють реальну загрозу порушення репутації, що спричиняє ризик погіршення принципово важливих стосунків [PERSON] в його особистому, суспільному та політичному житті. Ухвалою судді від 17.03.2020 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.05.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином Відповідно до ч. 4ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] о 16-53 [PERSON] на своїй сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) у загальному доступі розмістив відеосюжет із назвою « [INFO] » (а.с.13). [PERSON] у своєму публічному коментарі до вищевказаної публікації, який розмістив (поширив) [INFO] о 16-27, поширив стосовно [PERSON] , неправдиві відомості, а саме: [PERSON] [PERSON] : «Я вам сказав, що двома руками за дебати та спільне інтерв`ю, але розмова тут не про це! Ви нагло крадете пісок, прикриваючи це будівництвом (на яке немає ніяких документів) та заробляючи десятки тисяч доларів, які мали йти в бюджет, а не в кишені ментам та Вам!!!» (а.с.15). Крім того, [INFO] о 18-11 [PERSON] на своїй сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) у загальному доступі розмістив (поширив) публікацію, яка не відповідає дійсності, а саме: [PERSON] [PERSON] : «чекаю повістки в суд! Але я вам обіцяю ЖОДНОГО ГРАМУ ПІСКУ ви зі своєю компанією більше звідти НЕ ВИВЕЗЕТЕ! А строки у вас йдуть, я заплачу судові затрати, а ви заплатите штрафи Рошену за невиконання договору!» (а.с.18). Поширення неправдивої інформації [PERSON] спричинило негативні наслідки, а саме формування у третіх осіб хибної суспільної думки щодо [PERSON] , подальші коментарі із образами та припущеннями щодо негативних наслідків для [PERSON] , які також стали поширенням недостовірної інформації щодо [PERSON] (а.с.13-18). Згідно з ч. 1 ст. 28, ч. 4 ст. 32 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відповідно до ст..68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять честі, гідності чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності; з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно дост.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації . Відповідно до абзацу 1 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до п. 15 вищевказаної Постанови, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно із ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. З огляду на вищевикладене та те, що інформація, яку розмістив відповідач у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) є доведеною до необмеженого кола осіб, а також є негативною, необґрунтованою та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . Тому суд вважає що позовні вимоги про визнання такої інформації недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також про зобов`язання [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі однієї гривні суд зазначає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача, що призвели до моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 1 гривню морального відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанцій, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.10), вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 2942 гривні 80 копійок. Пред`явлений ним позов задоволений. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2942 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved