Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що [PERSON] (далі - відповідач) з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 17 жовтня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8100 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується її підписом у заяві. Також підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Пунктом 1.1.3.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умовами інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.7.6. договору передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень (в еквіваленті 500.00 гривень за кредитними картками, відкритим у валюті USD) +5% від суми позову. Відповідно до п. п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого її заборгованість станом на 24 квітня 2019 року складає 18745 гривень 02 копійок. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2011 року в розмірі 18745 гривень 02 копійок та понесені судові витрати. Надав до суду клопотання в яких просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника банку, позов підтримує в повному обсязі. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження отримала 07 червня 2019 року, однак станом на 09 липня 2019 року відповідачем не подано відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень частини1 статті 278 ЦПК України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини п`ятої статті 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено 17 жовтня 2011 року кредитний договір № б/н, на підставі якого відповідач заповнила анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, якими передбачені всі умови користування платіжною карткою та строки погашення кредиту, про що свідчить її підпис у вказаних документах, наведені обставини підтверджуються анкетою - заявою від 17 жовтня 2011 року, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua. складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, і Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку». При цьому висновок про те, що така заява разом з Умовами та Правилами становить один договір викладено в декількох Постановах ВСУ, зокрема за № 6-144цс14 від 24 вересня 2014 року. Згідно п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Підписанням цього Договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого Кредитного ліміту, встановленого Банком. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2011 року заборгованість [PERSON] станом на 24 квітня 2019 року складає 18745 гривень 02 копійок, а саме: тіло кредиту - 6473 гривень 16 копійок; прострочене тіло кредиту - 4050 гривень 96 копійок; нараховані відсотки за користування кредитом - 0,00 гривень; нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 6852 гривень 09 копійок; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 0,00 гривень; заборгованість по судовим штрафам - 1368 гривень 81 копійка. Правильність розрахунку відповідачем не оспорюється, а відтак такий розрахунок є належним доказом. Відповідно до Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, Відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Як вбачається з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання по поверненню Кредиту (в тому числі прострочених кредитах та Овердрафту), оплату винагороди Банку. На підставі п. 1.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Пунктом 1.1.7.11 вищезазначених Умов передбачено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 гривень, Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1). Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526, частини третьої статті 549 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору. За несвоєчасне виконання зобов`язання, боржнику нараховується пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення платежу. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною другою статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. Судом встановлено, що позивачем застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 6852 гривень 09 копійок та штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 1368 гривень 81 копійка, проте суд вважає, що підстав для стягнення одночасно з відповідача пені і штрафу за невиконання умов договору кредиту, не має виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником обов`язків по погашенню кредиту. У той самий час, кредитним договором передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності також за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15). З огляду на наведене суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафів - фіксованої частини (500 гривень 00 копійок) та процентної складової (868 гривень 81 копійки), разом 1368 гривень 81 копійки, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, за кредитним договором, сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача, заборгованості за: тіло кредиту - 6473 гривень 16 копійок; прострочене тіло кредиту - 4050 гривень 96 копійок; нараховану пеню за прострочене зобов`язання - 6852 гривень 09 копійок, підлягають задоволенню, а вимога про стягнення заборгованості по штрафам в розмірі 1368 гривень 81 копійка не підлягає задоволенню у зв`язку з її безпідставністю. Відповідно до частини 2 пункту 3 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial