Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Борзнянська районна державна адміністрація звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], до матері дитини - [PERSON], [INFO], з позовом, в якому просить винести рішення про позбавлення останньої батьківських прав щодо її малолітнього сина, а також про стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) на його утримання. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка не побажала виконувати материнські обов`язки. Про місцезнаходження батька малолітньої дитини відомості відсутні. 25 вересня 2017 року стосовно малолітнього [PERSON] був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. Розпорядженням голови Борзнянської райдержадміністрації від 06.10.2017 року № 469 [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі розпорядження голови Борзнянської райдержадміністрації від 11.10.2017 року № 480 «Про доцільність влаштування малолітнього [PERSON] до Прилуцького обласного будинку дитини «Надія», починаючи з 18.10.2017 року, і по даний час малолітній [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Комунальному закладі медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Відповідно до довідки Будинку дитини «Надія» від 05 лютого 2018 року № 02-14/117, за час перебування дитини у закладі мати, [PERSON], дитину жодного разу не відвідала, не телефонувала, листів не надсилала, життям та здоров'ям дитини не цікавилась. На даний час [PERSON] проживає і працює в м.Києві, періодично приїжджає додому до матері в с.Омбиш. З огляду на положення ст.150 Сімейного кодексу України вбачаються необхідні та достатні підстави для вирішення в судовому порядку питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], а також про стягнення з неї аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду, на користь малолітнього [PERSON] (№ поточного рахунку [NUMBER], установа ТВБВ № 10024/311 філія Чернігівського облуправління АТ «Ощадбанк»), Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак вона вважається повідомленою належним чином згідно з положеннями ст.130 ч.9 ЦПК України. Представник третьої особи, служби у справах дітей Борзнянської районної державної адміністрації, з доводами позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав та про стягнення з неї аліментів на утримання малолітнього сина погодилась. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], заступник директора - начальник відділу соціальної роботи БРЦСССДМ, в своїх поясненнях зазначила, що з [PERSON], матір`ю малолітньої дитини, від якої вона відмовилась, проводилась співбесіда з метою виявлення причин її поведінки, і було встановлено, що вона не отримала від батьків належного виховання і, будучи на даний час повнолітньою, продовжує жити життям без дотримання усталених у суспільстві моральних меж, яким слідують порядні жінки. Вона переконалась, що у [PERSON] повністю відсутній материнський інстинкт і вона не здатна займатись вихованням народженої дитини. Мати [PERSON] також відмовилась від того, щоб взяти на себе відповідальність за утримання малолітньої дитини та відмовилась займатись її вихованням. Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, а також показання свідка, дослідивши надані суду письмові докази, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка не побажала виконувати материнські обов`язки. Про місцезнаходження батька малолітньої дитини відомості відсутні. 25 вересня 2017 року стосовно малолітнього [PERSON] був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. Розпорядженням голови Борзнянської райдержадміністрації від 06.10.2017 року № 469 [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На підставі розпорядження голови Борзнянської райдержадміністрації від 11.10.2017 року № 480 «Про доцільність влаштування малолітнього [PERSON] до Прилуцького обласного будинку дитини «Надія», починаючи з 18.10.2017 року, і по даний час малолітній [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Комунальному закладі медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Відповідно до довідки Будинку дитини «Надія» від 05 лютого 2018 року № 02-14/117, за час перебування дитини у закладі мати, [PERSON], дитину жодного разу не відвідала, не телефонувала, листів не надсилала, життям та здоров'ям дитини не цікавилась. На даний час [PERSON] проживає і працює в м.Києві, періодично приїжджає додому до матері в с.Омбиш. До дитини не проявляє зовсім ніякого інтересу. Представник третьої особи, служби у справах дітей Борзнянської районної державної адміністрації, з доводами позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав та про стягнення з неї аліментів на утримання малолітнього сина погодилась. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], заступник директора - начальник відділу соціальної роботи БРЦСССДМ, в своїх поясненнях зазначила, що з [PERSON], матір`ю малолітньої дитини, від якої вона відмовилась, проводилась співбесіда з метою виявлення причин її поведінки, і було встановлено, що вона не отримала від батьків належного виховання і, будучи на даний час повнолітньою, продовжує жити життям без дотримання усталених у суспільстві моральних меж, яким слідують порядні жінки. Вона переконалась, що у [PERSON] повністю відсутній материнський інстинкт і вона не здатна займатись вихованням народженої дитини. Мати [PERSON] також відмовилась від того, щоб взяти на себе відповідальність за утримання малолітньої дитини та відмовилась займатись її вихованням. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків Відповідач не виконує. Так, Відповідач не спілкується зі своїм сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться здоров'ям, не відвідує його, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на його виховання. Факт невиконання Відповідачем своїх обов'язків, відносно малолітньої дитини також підтверджується висновком органу опіки та піклування Борзнянської районної державної адміністрації від 01.02.2018 № 268/2-28. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Згідно п. 16 ч. 2 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідно до ст.166 ч.2 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, є правомірним звернення органу опіки та піклування Борзнянської районної державної адміністрації до суду з питання про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду, на користь дитини. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, тому позивач звільняється від сплати судового збору .

Outcome: approved