Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , про відшкодування збитків за прострочку грошового зобовязання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2010 року по справі № 2-1471 був задоволений позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 65 046 грн. 04 коп. Також було стягнуто державне мито у сумі 651,00 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі - 120,00 грн., а всього разом - 65 817,04 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань позивачу були спричинені інфляційні збитки за період з 18.01.2016 по 18.12.2018 та три відсотки річ. Всього інфляційні збитки та три відсотки річних за період з 18.01.2016 по 18.12.2018 складає на загальну суму 10 621,36 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь понесені збитки за прострочку грошового зобовязання в розмірі 10 621,36 грн. Витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою суду від 28.08.2019 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, не надав відзиву на позов та не подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому суд у відповідності до ч.2 ст.191, ч.5 ст.279 ЦПК України ухвалив вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1ст. 631 ЦК Українистроком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст.525,526 ЦК Українизобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно дост.611 ЦК Українивказано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до ч.1, ч.3ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Позивачем надано копію заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2010 року по справі № 2-1471 був задоволений позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 65 046 грн. 04 коп. Також було стягнуто державне мито у сумі 651,00 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі - 120,00 грн., а всього разом - 65 817,04 грн. Відомостей щодо погашення боргу, на спростування розрахунків позивача, суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 65 046 грн. 04 коп., тому суд вважає за необхідне здійснити розрахунок заборгованості за невиконане зобов`язання, починаючи з 18 січня 2016 року по 18 грудня 2018 року. Водночас беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому нарахування у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних слід здійснювати на заборгованість в розмірі 65 046,04 грн., яка включає заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками, без урахування стягнутого державного мита у сумі 651,00 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі - 120,00 грн.. Таким чином інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 65 046,04 грн., за період з 18.01.2016 року по 18.12.2018 року будуть становити 8 544,06 грн. Три процента річних від простроченої суми в розмірі 65 046,04 грн., за період з 18.01.2016 року по 18.12.2018 року будуть становити 2 077,30 грн. Всього, розмір збитків на 09.08.2019 року склав: 8 544,06 грн. + 2 077,30 грн. = 10621,36 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а з [PERSON] підлягає стягненю заборгованість в розмірі 10621,36 грн. Крім цього на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved