Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 66666,54 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 06.02.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 16700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідачем зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 02.11.2017 має заборгованість в сумі 66666,54 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 13747,40 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 4573,63 гривень, заборгованості за пенею в сумі 44694,72 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 3150,79 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. 23.08.2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач зазначає, що заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. Таким чином між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі, що не суперечить законодавству України. Крім того, тарифи зазначені в Памятці клієнта, існують в єдиному примірнику та були отримані клієнтом разом з кредитною карткою в спеціальному конверті. Щодо посилання відповідача на характер споживчого кредитування, то банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Крім того, спірні правовідносини не поширюється на ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами, про що свідчить її підпис в анкеті-заяві. Згідно Заяви відповідач зобовязується самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Таким чином, твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Дія кредитного договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого карткового рахунку, тому вся сума заборгованості відображається на перевипущеній картці. Перевипуск картки не являється укладанням нового кредитного договору. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк випущеної картки відповідача до останнього дня становить 05.2017 року, а позивач звернувся до суду 25.11.2017 року до спливу строку позовної давності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить зменшити розмір пені до тіла кредиту, у звязку з тяжким матеріальним становищем, а також відмовити у застосування до неї штрафних санкцій, при цьому долучила довідку про розмір отримуваної пенсії Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, просить відмовити у задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» та застосувати строки позовної давності. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позову не визнає, вважає позовні вимоги необґрунтованими, не законними та такими, що не можуть бути задоволені, оскільки кредит відповідач не отримувала, жодних заяв не підписувала та жодною кредитною карткою з лімітом 16700,00 грн. не користувалася. З наданих позивачем матеріалів незрозуміло хто саме отримував відповідну кредитну картку. У матеріалах справи відсутня Памятка клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг разом із заявою, та у якій сторонами договору погоджуються такі істотні умови договору (у разі відсутності їх визначення у заяві) як: строки і порядок погашення за кредитом, в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обовязкового платежу, вид та строк дії кредитної картки. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Памятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг. В той же час, позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Памятку клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, сторона відповідача вважає, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Позивачем не надано доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу та відсутні відомості, які підтверджують строк дії Картки, та доказів зарахування кредитних коштів на картку. Відсутні відомості, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача у розмірі 66666,54 гривень, так як, розмір кредитного ліміту відповідно до Заяви не визначено, а позивач зазначає розмір 16700,00 грн. Відсутні докази відкриття рахунку на імя відповідача. Крім того, висновок позивача про те, що строк дії картки дії станом на 2017 рік є необґрунтованим. Граничний строк дії картки зазначений на ній, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, у заяві строк дії картки не визначений, Памятка клієнта та належна копія картки відсутня. Крім того, вважає, що позивач пропустив процесуальні строки звернення до суду з вказаним позовом. Просить відмовити у задоволені позову, застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 06.02.2014 року АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом на суму 16700,00 гривень в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків у зазначені строки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту (а.с. 9). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг позичальник дала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку (а.с. 19). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, передбачено, що остання зобовязана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт) (а.с. 10, 20) взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту відповідач порушила і станом на 02.11.2017 року відповідно до розрахунку позивача створила заборгованість в сумі 66666,54 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 13747,40 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 4573,63 гривень, заборгованості за пенею в сумі 44694,72 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 3150,79 гривень. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт та Умовами та правилами надання банківських послуг, розрахунком сум заборгованості, випискою по картковому рахунку, наданими позивачем (а.с.9,10, 11-25, 5-8, 79-88). Строк дії картки становить до останнього дня 05.2017 року, що підтверджується довідкою видачі кредитних карток (а.с.77). Позивач звернувся з позовною заяво до суду 29.11.2017\~року (а.с.2). З приводу клопотання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, то суд вважає, що воно не підлягає задоволенню оскільки останній платіж відповідача на погашення заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості було зроблено 01.11.2017 року у сумі 100,00 грн., а передостанній -19.05.2016 року в сумі 500,00гривень(а.с.7-8). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ч.1\~та ч.3\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, заявлені позивачем вимоги в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом є обґрунтовані, оскільки відповідач порушила зобовязання за кредитним договором, який не повертає. Разом з тим, суд вважає, що позивачем при заявлені вимог про стягнення неустойки застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.28) у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 гривень, Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених Тарифів, тобто вказаним договором передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.20) при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Тобто, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. При цьому необхідно врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові\~\~№ 6-2003цс15 від 21.10.2015 року про застосування\~статті 61 Конституції України\~щодо застосування\~подвійної цивільно-правової\~відповідальності (пені\~та штрафу),\~відповідно до\~якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме,- порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині стягнення штрафу у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 3150,79 гривень (процентна складова) належить відмовити. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок по виплаті пені за порушення строків виконання кредитного договору. Крім того, суд приймає до уваги те, що нарахований розмір пені значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту і вважає за можливе, виходячи з того, що відповідач є особою пенсійного віку ([INFO]), та у звязку з тяжким матеріальними становищем відповідача, що підтверджується довідкою ПФУ про розмір пенсії, та з того, що розмір неустойки значно перевищує тіло кредиту, вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України і зменшити розмір пені до розміру тіла кредиту, тобто, до 13747,40 гривень. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13747,40 гривень, проценти за користування кредитом у розмірі 4573,63 гривень та 13747,40 гривень пені, а тому з відповідача належить стягнути суму заборгованості в розмірі 32068,43 гривень у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором та понесені витрати позивачем у справі по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень, а всього стягнути 33668,43 гривень. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial