Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за вищевказаною адресою. Адвокат позивачки за ордером про надання правової допомоги Бут Н.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.38). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими відправленнями, що повернулися до суду за закінченням терміну зберігання з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає (а.с.34-35,36-37), відзив на позовну заяву відповідач не подав, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що на підставі Договору найму службового приміщення в колгоспі «Підгородній» від 20 травня 1989 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.8), про що булу складено Акт прийомки-передачі квартири (а.с.9). Вищезазначена квартира надавалася позивачці на дівоче прізвище « [PERSON] », яке в подальшому було змінено на « [PERSON] » (а.с.10), оскільки 03 жовтня 2003 року остання уклала шлюб з [PERSON] , з яким вже за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року розірвала шлюб (а.с.11). [PERSON] колишній зять позивачки, з яким її донька [PERSON] з 23 січня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. 31 січня 2005 року за згодою позивачки в спірній квартирі був прописаний [PERSON] , оскільки на той момент відповідач проживав з донькою позивачки та був її офіційним чоловіком. Сімейно-шлюбні відносини між донькою позивачки [PERSON] та зятем [PERSON] не склалися, тому за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2012 року їх шлюб було розірвано (а.с.12), сімейні відносини були припинені, спільне господарство не велося. Згідно довідки Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №351 від 06 березня 2020 року (а.с.14), в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1979 р.н. (донька позивачки), [PERSON] , 1980 р.н. (зять позивачки), [PERSON] , 2006 р.н. (онучка позивачки), [PERSON] , 2003 р.н. (онук позивачки), [PERSON] , 1974 р.н. (донька позивачки). Відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 23 лютого 2012 року по теперішній час, що підтверджується Довідкою про не проживання ОСББ «Світанок-7» від 02 березня 2020 року за підписом голови ОСБББ та трьох свідків (а.с.13). [PERSON] в спірній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має, відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в поточних косметичних ремонтах квартири, грошові кошти на утримання квартири не надає. Реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі порушує права власника квартири [PERSON] на розпорядження житлом, яке перебуває виключно у її власності. Після того, як відповідач виїхав з квартири, на адресу [PERSON] надсилаються листи від імені банків про сплату кредитів. Відповідач не проживає в квартирі більше 8-ми років. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі без поважної причини з 23 лютого 2012 року, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнено сплачений позивачкою судовий збір в сумі 840,40 грн.

Outcome: approved