Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», [PERSON] про визнання правочину недійсним, застосування наслідків його недійсності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є клієнтом ПАТ «Дельта Банк», в якому на її ім'я відкритий, зокрема, поточний рахунок № [NUMBER] для зберігання власних коштів. 22.01.2015 року з обумовленого рахунку на рахунок відповідача [PERSON], відкритому також у вказаній банківській установі, без відома позивача були перераховані кошти в сумі 107 700 грн. 00 коп. Посилаючись на вказані обставини, положення ч.3 ст. 203 ЦПК України, позивач просила визнати правочин по переказу коштів недійсним, повернути кошти на відкритий на її ім'я рахунок, а також зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» нарахувати належні їй проценти. В судовому засіданні, проведеному без участі позивача, її представник позовні вимоги підтримала. Надала поясненна, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник відповідача - ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Так, реалізація кредитно - розрахункових відносин у безготівковій формі відбувається шляхом перерахування коштів з одного банківського рахунку на іншій. Їй передує укладення договору банківського рахунку, на підставі якого відбувається відкриття рахунку, прийняття, зарахування, перерахування, видача коштів, проведення інших операції за рахунком. Поняття банківського рахунку наведено у ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме, це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. При цьому, виходячи з положень ст.ст. 1066-1068 ЦК України за договором банківського рахунку виникають декілька груп відносин. По - перше, банк зобов'язаний приймати та зараховувати на рахунок кошти, що надходять від клієнта або від третіх осіб, а також видавати на вимогу клієнта необхідні кошти. По - друге, банк зобов'язаний виконувати доручення клієнта про здійснення платежів і про отримання коштів, які належать клієнту. Перелік видів рахунків, які банки мають право відкривати для своїх клієнтів, наведений у ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Зокрема, поточний рахунок, який відкривається на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково - касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір № 002 - 14520-251213 на відкриття та обслуговування поточного рахунку. За умовами даного договору банк відкрив позивачу поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях. 22.01.2015 року з вищевказаного рахунку на рахунок № [NUMBER], відкритий на ім'я відповідача [PERSON] були перераховані кошти в розмірі 107 700 грн. 00 коп. за допомогою платіжного доручення № 44788651 від 22.01.2015 року, яке за своєю природою є розрахунковим документом, що містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача. Позивачем заявлено вимогу про визнання правочину по переказу вищевказаних коштів недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч.ч 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому особа не може обрати самостійно, на власний розсуд будь-який спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, а лише той спосіб, що встановлений законом або договором. Дійсно, законом, зокрема ЦК України встановлено можливість визнання правочину недійсним, як один із способів захисту цивільних прав особи (осіб). При цьому, за правовою природою правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 202 ЦК України). Між тим, правовідносини, що виникли між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] врегульовані укладеним між ними договором № 002 - 14520-251213 від 25.12.2013 року на відкриття та обслуговування поточного рахунку, який на час розгляду справи в суді є дійсним, тому всі питання що виникають з приводу виконання банком операцій за рахунком клієнта мають бути вирішені відповідно до умов цього договору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з викладеного слідує, що позивачем не обрано належний, передбачений законом спосіб захисту своїх прав, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити в цілому. В силу ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed