Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з серпня 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив розірвати шлюб між сторонами, який носить формальний характер, оскільки він тривалий час не підтримує подружніх відносин з відповідачкою, з якою не згідний примиритися. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що позивач на даний час фактично співмешкає з іншою жінкою. Однак, заради дітей вона бажає зберегти сімю, сподівається на примирення з позивачем, тому просила відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2007 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Разом з тим, сторони на даний час не проживають разом, позивач не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось та жодних заходів сторонами щодо збереження даного шлюбу не вживались. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до розяснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи відповідачки про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки вона сподівається на примирення з позивачем, суд вважає безпідставними, так як позивач не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин на даний час та ними протягом наданого терміну не вживались жодних заходів щодо примирення. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved