Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 14284 грн. 87 коп. та аліменти за минулий час в сумі 11303 грн. 92 коп. В обґрунтування позову [PERSON] вказала на те, що від спільного шлюбу з відповідачем 11 квітня 2004 року у них народилася донька [PERSON], яка після їх розлучення проживає разом з нею. За рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] зобовязаний сплачувати щомісячно аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, починаючи з 11 вересня 2009 року. 23 серпня 2008 року вона уклала шлюб з [PERSON], та змінила своє прізвище на «Динь». Згідно довідки-розрахунку за № 135/144 від 18 лютого 2016 року виданої Відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, по виконавчому листу № 2-3462/06 виникла заборгованість станом на 01 лютого 2016 року 11303,92 грн. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням погасити суму заборгованості по аліментам, однак відповідач відмовився сплачувати аліменти в добровільному порядку. Оскільки боржник протягом тривалого часу ухилявся від сплати аліментів в повному обсязі, то порушив права та законні інтереси дитини та поставив її у скрутне матеріальне становище, вважає за необхідне стягнути неустойку у розмірі 14284 грн. 87 коп., а тому і звернулася до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що від сплати аліментів на утримання дитини він не відмовлявся, сплачує аліменти за можливістю матеріального становища, оскільки на даний час він офіційно не працює та має мінливий дохід від заняття підприємницькою діяльністю. Окрім цього пояснив, що на його утриманні перебуває дружина [PERSON] та їх спільні неповнолітні діти. Представник Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні від 07.06.2016 року, суду пояснила, що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 9223 грн. 28 коп.,надавши про це довідку. Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу (а.с.16), дитина залишилися проживати разом з позивачкою.Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11 вересня 2006 року. 24 жовтня 2006 року на підставі вищевказаного рішення, судом був виданий виконавчий лист, який позивачка предявила до виконання до Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.18). Згідно довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01 червня 2016 року в твердій грошовій сумі становить 9223,28 грн. (а.с.64). Дана сума заборгованості сторонами не оспорюється. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Тобто, згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Це повязано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України, відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У звязку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.\~ Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають , а вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд вважає за необхідне здійснити розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі за період з 01 січня 2014 року по 31 січня 2016 року. Таким чином, виходячи із формули Р = s * р * Q, де: Р - сума пені; s - сума заборгованості; р - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q - кількість днів прострочення, розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів складає 1942 грн. 29 коп. В матеріалах справи відсутні докази, які слугували би підставою для звільнення відповідача від сплати пені. Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, а тому враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, те що зараз він має скрутне матеріальне становище ,в нього суттєво змінився сімейний стан (відповідач одружився та має другу сімю), він має на вихованні та утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.46) та [PERSON], [INFO] (а.с.47), суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, враховуючи ст. 551 ЦК України, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості розмір неустойки (пені) необхідно зменшити до 1000 (одна тисяча) грн. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнуто судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial