Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2009 відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг згідно яких Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір. Крім того, підписавши дану заяву, відповідач погодився щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору, свої зобовязання не виконав. Внаслідок чого, станом на 04.07.2018 утворилася заборгованість в розмірі 13555 грн. 70 коп., яка складається з: 3240 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом; 8693 грн. 68 коп. заборгованість за процентами; 500 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 621 грн. 70 коп. штраф (процентна складова). Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. 21.08.2018 позивач усунув недоліки позовної заяви вказані в ухвалі від 31.07.2018. Ухвалою від 24.09.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав особисто 02.10.2018, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до заяви від 03 грудня 2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 7-8). Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 20-21). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 3.3. Умов та Правил). Крім того, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п. 3.2 Умов та Правил). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно з Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 6.5 Умов та Правил). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Так, за наданим представником позивача розрахунком, станом на 04.07.2018 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 13555 грн. 70 коп., з яких: 3240 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом; 8693 грн. 68 коп. заборгованість за процентами; 500 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 621 грн. 70 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 32-33). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 03.12.2009 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, вимога позивача стягнути з відповідача одночасно нараховані пеню та штрафи не може бути задоволена з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане підтверджується правовою позицією ВСУ у постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017. Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 12434\~грн., з яких: 3240 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом; 8693 грн. 68 коп. нараховані відсотки; 500 грн. нарахована пеня. Вимога ж стягнути 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 621 грн. 70 коп. штрафу (процентна складова) задоволенню не підлягає. У звязку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1616 грн. 20 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial