Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати незаконною відмову приватного нотаруса Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії; зобовязати приватного нотаруса Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку, за яким покупцем є [PERSON] та посвідчений 20 листопада 2007 року приватним нотарусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпрорпетровської області від 23 липня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили 03 серпня 2010 року. За вищевказаним рішенням банку надано право продажу будинку № 33 по вул. Першотравнева в с. Маївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, для задоволення вимог за кредитним договором № DNR0GK00000398 від 20 листопада 2007 року. Банк є іпотекодержателем зазначеного предмету іпотеки. Власником будинку є [PERSON] Для продажу будинку банку необхідний правовстановлюючий документ, а саме: договір купівлі-продажу від 29.11.2007 року за реєстровим № 2452, за яким покупцем є [PERSON], що посвідчений 29.11.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Враховуючи, що банк не був стороною зазначеного договору купівлі-продажу, даний документ у нього відсутній, однак без наявності цього документу банк не може укласти договір купівлі-продажу, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження, що підлягають реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Банк звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 29.11.2007 року. Відповідач відмовив у вчиненні цієї нотаріальної дії, аргументувавши це тим, що банк не є особою, від імені або в інтересах якої, вчинялися названі вище нотаріальні дії та він не є стороною відповідного правочину. Банк не погоджується з відмовою відповідача видати дублікат правовстановлюючого документу, оскільки на сьогодні існує акт застосування законодавства, яким є судове рішення від 23 липня 2010 року, відповідно до якого банку надані усі права, що необхідні для продажу будинку, який перебуває в іпотеці. Якщо у банку немає правовстановлюючого документу на це майно з причини його втрати іпотекодавцем, то у банку виникає право на отримання дублікату такого документу. Це право випливає із резолютивної частини рішення суду від 23 липня 2010 року. Тому банк звернувся до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2010 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNR0GK00000398 від 20 листопада 2007 року у розмірі 13072,68 доларів США, вирішено: звернути стягнення на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район с. Маївка вул. Першотравнева, буд. 33, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNR0GK00000398 від 20 листопада 2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанку» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.6-7). На час розгляду справи судом рішення суду від 03 серпня 2010 року набрало законної сили. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод». 30 квітня 2014 року та повторно 20 червня 2014 року Банк звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] з заявами про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 29 листопада 2007 року за реєстровим № 2452. Однак, приватний нотаріус,

Outcome: dismissed