Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

АТ «Мегабанк» (далі позивач, кредитор, Банк) звернулося до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] (далі відповідач, позичальник, клієнт) заборгованість за договором №185-010-855-2-17-Г від 05.12.2017 року в сумі 82560,96грн. та стягнення судових витрат при зверненні до суду в розмірі 2102,00 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 05.12.2017 року між [PERSON] та ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є АТ «МЕГАБАНК», (надалі - Позивач) було укладено кредитний договір №185-010-855-2-17-Г (з ануїтетними платежами) (надалі -Кредитний договір). Відповідно до вказаного кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти (далі по тексту - Кредит) на споживчі цілі, шляхом видачі з каси банку готівкою, а Відповідач зобов`язався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. Загальний розмір кредиту складав 58801,60грн. та надавався на строк з 05 грудня 2017р. до 03 грудня 2021 р. включно зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом. 05 грудня 2017р. грошові кошти в розмірі 58801,60грн. були видані позивачем відповідачу. Починаючи з серпня 2018 року в порушення умов кредитного договору, відповідачем не сплачуються вчасно та в повному обсязі ануїтетні платежі за кредитом, внаслідок чого станом на 04.07.2019 року утворилася заборгованість, що становить 82560,96 грн. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 50228,48 грн.; суми процентів за користування кредитом за період з 01.09.2018р. по 30.06.2019р. в розмірі 1755,66 грн.; суми комісійної винагороди за період з вересня 2018р. по січень 2019р. включно в розмірі 4116,10 грн.; суми штрафу в розмірі 26 460,72 грн. В зв`язку з чим АТ «Мегабанк» був змушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному об`ємі та просив суд їх задовольнити. Додав, що останній платіж відповідачка здійснила в липні 201 року і з 01 серпня 2018 року перестала сплачувати заборгованість по кредиту. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності, оскільки за станом здоров`я не може приймати участь. Також в матеріалах справи є її заперечення в яких вона заявлені позовні вимоги визнала частково з мотивів викладених нею у заяві-запереченні від 08-09.07.2020 року (а.с.35, 36, 38). Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Отже, враховуючи заяву відповідачки, думку представника позивача та вимоги ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності відповідачки. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. 05 грудня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є АТ «МЕГАБАНК», укладено кредитний договір №185-010-855-2-17-Г. Відповідно до п.п.1.1., 1.2. Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі, шляхом видачі з каси банку готівкою, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. Згідно до п.п.2.2., 2.3., 2.4. Кредитного договору, загальний розмір кредиту складав 58801,60 грн. та надавався на строк з 05 грудня 2017р. до 03 грудня 2021р. включно зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом. 05 грудня 2017 року грошові кошти в розмірі 58801,60 грн. передбачені кредитним договором були видані позивачем відповідачу, що підтверджується випискою з рахунку (а.с.5). Відповідно до п.4.1 Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими договором. Згідно з п.3.2.3 кредитного договору, відповідач зобов`язаний своєчасно, та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідну комісійну винагороду) за договором на передбачених договором умовах. Пунктом 2.9 кредитного договору зазначено, що розмір щомісячного платежу становить 2322,03 грн., який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Починаючи з серпня 2018 року, в порушення умов п.п.1.1, 2.9, З.2.3, 4.1 Кредитного договору, відповідачем не сплачуються вчасно та в повному обсязі ануїтетні платежі за кредитом. Станом на 04.07.2019 р. заборгованість за кредитом складає 50228,48 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою з рахунку (а.с.8, 9 - 14). Згідно п.4.4 Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту Позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п.2.11 цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п.6.3. цього Договору. З 03.01.2019 року відповідачу була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1 % річних. В порушення п.п.1.1, 2.4, 2.9, 3.2.3 Кредитного договору відповідачем не сплачені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2018р. по 30.06.2019р. в розмірі 1755,66 грн. Відповідно до п.2.8. Договору розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,4 % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. В порушення п.п.1.1, 2.8, 2.9, 3.2.3 договору, відповідачем не сплачена комісійна винагорода за період з вересня 2018р. по січень 2019р. включно в розмірі 4116,10 грн. (чотири тисячі сто шістнадцять гривень 10 копійок). Сума штрафу в розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п.6.3 розділу 6 кредитного договору становить 26460,72 грн. (дванадцять шість тисяч чотириста шістдесят гривень 72 копійки), що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 04.07.2019 р. та випискою з рахунку. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 10 червня 2019 року на адресу [PERSON] надіслано вимогу про погашення прострочених заборгованостей та штрафів за порушення умов кредитного договору №185- 010-855-2-17-Г, однак заборгованість в добровільному порядку не погашена. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Частиною 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи, а також враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку не виконує свої зобов`язання перед Банком, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов в частині стягнення з відповідачки залишку заборгованості за кредитом в розмірі 50228,48 грн.; суми процентів за користування кредитом за період з 01.09.2018р. по 30.06.2019р. в розмірі 1755,66 грн.; суми комісійної винагороди за період з вересня 2018р. по січень 2019р. включно в розмірі 4116,10 грн. є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає до задоволення. Разом з тим, вирішуючи питання в іншій частині позовних вимог, суд виходить з наступного. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України). Згідно ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України). Також відповідно до п.4.4 кредитного договору, з яким ознайомлена і який підписаний відповідачем за порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу більше ніж на 90 календарних днів поспіль, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 45 % від суми використаного кредиту. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У своїх запереченнях до позову відповідач [PERSON] просить суд застосувати строк позовної давності до вказаної позовної вимоги щодо стягнення штрафу у сумі 26460,72грн., оскільки останній платіж за кредитним договором нею був здійснений у липні 2018 року, і відповідно до п.6.3 договору 90 днів позивач мав право пред`явити позов про стягнення штрафу протягом одного року з дня його нарахування, тобто до жовтня 2019 року, але позивач звернувся до суду з позовом 09.06.2020 року. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення суми заборгованості за штрафом, яка становить 26460,72 грн. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: partial