Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Банк у позові просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом та іншими платежами на загальну суму 4701 грн. 40 коп. Позов мотивовано тим, що відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов'язання. Представник Банку у судове засідання не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутністю. Проте його явка була визнана судом обов'язковою. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, зазначала, що кошти на погашення кредиту вносила вчасно, у передбачені договором строки до 25 числа кожного місяця(включно), через термінал Банку. На підтвердження надала оригінали квитанцій. Окрім цього зазначила, що частина внесених нею грошових коштів на погашення кредиту Банком взагалі не зараховувалася, внаслідок чого і виникла заборгованість. Просила у задоволенні позову відмовити. Дослідженим матеріалам справи відповідають договірні правовідносини. Суд розглядає справу у межах позову на засадах змагальності і диспозитивності. Відповідно до яких, зокрема сторони мають рівні права щодо подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10,11,61 ЦПК). 29.08.2011 між Банком та [PERSON] укладено договір №008-05509-290811 про надання останній кредиту шляхом відкличної кредитної лінії у вигляді кредитного ліміту в сумі 3600 грн. на платіжну картку (а.с. 4-5). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За розрахунком Банку у відповідача станом на 10.03.2015 виникла заборгованість на суму 4701 грн. 40 коп., у тому числі: по кредиту - 3016 грн. 29 коп., простроченому тілу кредиту - 523 грн. 07 коп., відсотках - 1162 грн. 04 коп. (а.с.8). Проте, надані [PERSON] квитанції спростовують наявність простроченої заборгованості (а.с. 33). Так, з розрахунку видно, що в період з 02.06.2014 по 27.06.2014 Банком до сплати було нараховано 69 грн. 68 коп. на погашення тіла кредиту, 137 грн. 62 коп. комісії та 75 грн. пені, які відповідачем сплачені не були, внаслідок чого і виникла прострочена заборгованість, яка поступово зростала. Але копія квитанції від 25.06.2014 року відображає сплату відповідачем 220 грн. на рахунок Банку, які не були враховані останніми при складанні розрахунку та не були внесені до нього. Таким чином, не врахувавши чергового платежу від відповідача, Банк провів невірні розрахунки заборгованості. Крім цього, рух коштів по рахунку відображає погашення заборгованості з 01.10.2013 по 27.08.2015 по іншому кредитному договору з номером 004-05006-251212, тоді як спір між сторонами виник у зв'язку з виконанням умов договору №008-05509-290811 (а.с. 34-38). Поряд з цим, пунктом 3.5 вказаного кредитного договору передбачено, що у випадку недостатності коштів на рахунку відповідача, остання доручає Банку здійснювати договірне списання з інших рахунків відповідача, що відкриті в Банку в рахунок погашення заборгованості. Однак, відсутні будь які докази зворотної дії цього пункту, тобто умовами договору не передбачено зарахування коштів по сплаті заборгованості за спірним кредитним договором, на рахунок по іншому кредитному договору, що був укладений між Банком та відповідачем. Позивач суду не представив жодних доказів з цього приводу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведене свідчить про хибні розрахунки Банку при визначені простроченої заборгованості відповідача, а отже суд дійшов висновку про відсутність такої заборгованості у останньої Статтями ст.ст. 526, 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, як відповідач так і Банк, повинні виконувати зобов»язання належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами ст. 545 ЦК України наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У даному випадку таким документом є платіжні квитанції, надані відповідачем.

Outcome: dismissed