Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 жовтня 2007 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав заяву на отримання кредиту, ознайомився із умовами кредитування. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором, а відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив свої зобовязання. Банк просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 916,99 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника Банку, зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просила розгляд справи проводити без її участі. Суд проводить розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі заяви від 15 жовтня 2007 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією заяви (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що відповідач погодилася з тим, що її письмова заява від 15 жовтня 2007 року разом з памяткою клієнта, умовами і правилами про надання банківських послуг, а також тарифами складає Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис на заяві (зворот а.с. 9). Пунктами 3.2, 3.3 Договору встановлено, що клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (а.с. 8) вбачається, що кредитний ліміт неодноразово збільшувався і станом на 23 жовтня 2010 року встановлений в розмірі 8 500 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також по оплаті комісії на умовах, передбачених договором від 15 жовтня 2007 року, внаслідок чого, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 6-7), станом на 28 лютого 2015 року загальна заборгованість відповідача за договором складає 10 916,99 грн., де: 8 200,28 грн. заборгованість за кредитом, 1 858,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина) та 507,95 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконав, та не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена Банком при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду Банк сплатив судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). Вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved