Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

В березні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельного паю, в якому просила визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 частину земельної ділянки (пай № [NUMBER] ), що розташована на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, загальною площею 3,00 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221455800:01:012:0007. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] . надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі; не заперечувала проти заочного розгляду (а.с.74). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням, що повернулося за закінченням терміну зберігання (а.с.75-76), а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Дніпровської районної державної нотаріальної контори надав суду лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори (а.с.24). Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами спадкової справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями\~ст. 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується виданим повторно Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 31 серпня 2011 року (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до спадкової маси якої також входить земельна ділянка (пай № [NUMBER] ), що розташована на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, загальною площею 3,00 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1221455800:01:012:0007, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- [NUMBER] № 043427 виданого 10 липня 2002 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Ради народних депутатів №366-р від 10 червня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №547 (а.с.13). Заповітів [PERSON] не складав, єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] , які звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.39,40). Після смерті [PERSON] Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №478/08. Матір позивачки [PERSON] померла ще [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 04 лютого 2000 року (а.с.15). 20 червня 2019 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 119,9 кв.м. (а.с.64), Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га (а.с.66), Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки [ADDRESS] , загальною площею 0,2500 га (а.с.68). Оскільки не\~підтверджуються родинні\~стосунки спадкоємиці\~ [PERSON] \~зі спадкодавцем\~ [PERSON] ,\~відсутній документ, що підтверджує право власності на спадковий житловий будинок та земельну ділянку, та на земельну ділянку (пай), а також не надано документ, що підтверджує місце відкриття спадщини та наявність спадкоємців, що прийняли спадщини шляхом їх реєстрації та проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкоємиці [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 01 квітня 2016 року (а.с.52). Відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивачка, як спадкоємець за законом звернулася до суду з даним позовом про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, для захисту своїх спадкових прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України). Стаття 158 ЗК України передбачає, що судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 17 березня 1958 року був складений відповідний актовий запис №64, що підтверджується Свідоцтвом серії [NUMBER] виданим повторно Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області 07 серпня 2017 року (а.с.10), в якому батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] , які з 1956 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 10 липня 1976 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділу ЗАГС у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та взяла післяшлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.11). На підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 10 червня 2002 року за №366-р, [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку (пай № [NUMBER] ), яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, площею 3,000 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Право власності на вищевказану земельну ділянку кадастровий номер 1221455800:01:012:0007 зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському району Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року за №31-403-0.6-666/2-16 (а.с.16). [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та кожний з спадкоємців має право на 1/2 частину земельної ділянки (пай), яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що оригінал Державного акту на право власності на землю (пай) серія [NUMBER] - [NUMBER] виданий 10 липня 2002 року, реєстраційний номер №547 знаходиться у відповідача [PERSON] . В нотаріальному порядку питання про спадкування 1/2 частини земельного паю, позивачка не має можливості вирішити через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності спадкодавця на це майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, та згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved