Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

АТ «Златобанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 травня 2013 року між Банком та ТОВ «МіГ» було укладено кредитний договір № 150/15/13 KL відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості - 900 000 грн. За користування кредитом боржник сплачує банку відсотки у розмірі 25% річних та зобов'язується повернути кредит і всі нарахування по ньому не пізніше 27 травня 2015 року. Також для забезпечення виконання умов кредитного договору, 28 травня 2013 року між АТ «Златобанк» та ТОВ «МКП Прозерпіна» було укладено договір іпотеки. Предметом даного договору являється нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельна ділянка площею 0,25 га. з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Окрім цього, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору з відповідачами [PERSON] та [PERSON] банком, в той же день, були укладені договори поруки. За їхніми умовами, Відповідач 3 і Відповідач 4 взяли на себе обов'язок відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором як солідарні боржники до повного їхнього виконання. Зважаючи на те, що Відповідачем 1 порушені умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, листи-вимоги банку, які були направлені всім відповідачам залишені останніми поза увагою та без виконання, позивач звертається до суду та просить стягнути солідарно з ТОВ «МіГ», [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 19.03.2014р. у розмірі 947 246,78 грн., а також в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, що належить ТОВ «МКП Прозерпіна» та стягнути з відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представники ТОВ «МіГ» та ТОВ «МКП Прозерпіна» в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, погодились з наявністю заборгованості Відповідача 1 перед Банком та її розміром. Однак, подали до суду заяви про відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, які мотивують тим, що виникла заборгованість перед позивачем є наслідком тяжкої політичної та економічної ситуації в країні. В зв'язку з цим, основна діяльність товариств зазнала важких часів і була нерентабельною, через що Відповідач 1 не зміг належним чином виконати свої кредитні зобов'язання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи за їхньої відсутності д суду не надходили. Заслухавши пояснення представника АТ «Златобанк» та представників ТОВ «МіГ» і ТОВ «МКП Прозерпіна», дослідивши та перевіривши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Златобанк» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «МіГ» кредитний договір № 150/15/13 KL. Відповідно до п. 1.1. 1.2. договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної Кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості, що становить 900000 грн. Відповідно до меморіальних ордерів від 31.05.2013р. на суму 441 000 грн., від 29.05.2013р. на суму 109 000 грн. та від 28.05.2013р. на суму 350 000 грн. банком Відповідачу 1 всього було надано кредитні кошти в розмірі 900 000 грн. Згідно п. 1.5-1.4. кредитного договору, за користування кредитом, Позичальник сплачує відсотки у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 25% річних. Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 27 травня 2015 року. Пунктом 1.1. договору визначено, що позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови договору. Окрім цього, в розділі 3 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника повернути кредит в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором в тому числі і достроково, у разі настання обставин, за яких банк має право вимагати дострокового повернення кредиту. Право банку вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів (в тому числі дострокове повернення) сплати процентів за весь строк користування кредитним коштами та неустойки передбачено п. 3.1.4 кредитного договору у випадку одноразового порушення Позичальником будь-якого з боргових зобов'язань в будь-якій їх частині. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 150/15/13 KL, ТОВ «МіГ» порушило умови кредитної угоди в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених її умовами, внаслідок чого, станом на 19.03.2014 року виникла заборгованість позичальника перед кредитором у загальному розмірі 947 246,78 грн. з яких: 900 000 грн. - заборгованість за кредитом, 46 575,35 грн. - заборгованість за відсотками, 671,43 грн. - пеня. Згідно ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Так, відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Пунктом 4.1 договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову несплату процентів, Банк має право стягнути, а позичальник зобов'язаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Згідно п. 3.4.4 кредитного договору, позичальник зобов'язаний безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні банку збитки, завдані невиконанням/неналежним виконанням умов Кредитного договору. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги по стягненню з відповідача суми заборгованості за кредитом в розмірі 900 000 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 46 575,35 грн. та суми нарахованої пені в розмірі 671,43 грн. є обґрунтованими та підтвердженими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб 28 травня 2013 року, між АТ «Златобанк» та [PERSON], а також між АТ «Златобанк» та [PERSON] були укладені договори поруки № 150/15/13/KL/Р-1 та 150/15/13/ KL/Р-2. Згідно умов зазначених вище договорів, сторони узгодили, що поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають перед Банком, як солідарні боржники. Виходячи з положень договорів поруки та приписів ст. ст. 553, 554, 555, 559 ЦК України, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками та зобов'язані відповідати перед банком за порушення ТОВ «МіГ» умов кредитного договору. Окрім викладеного, з матеріалів справи судом також встановлено, що 28 травня 2013 року, АТ «Златобанк» та ТОВ «МКП Прозерпіна» з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з укладеного між Боржником та Іпотеркодержателем кредитного договору №150/15/13/KL уклали між собою договір іпотеки. Відповідно до вказаного договору, предметом іпотеки виступає нерухоме майно у вигляді: 1) житлового будинку, який складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок літ. «А», котельня літ. «Б», туалет літ. «В», літня кухня літ «Г», помпа №1, огорожа № 2,3,4, гараж літ «Д», навіси літ «Е, І», басейн літ «Ж» та 2) земельної ділянки площею 0,2500га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Нерухоме майно знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2006 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 892778. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов'язання. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 3.4.1 Договору Іпотеки, іпотекодержатель має право у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором та/або позичальником за кредитним договором переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця та/або позичальника задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.4.3. договору іпотеки встановлено - іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в тому числі достроково, у випадках, передбачених кредитним договором та/або цим договором, обравши на свій розсуд спосіб звернення стягнення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем є обґрунтованими, оскільки виходять із умов укладених договорів та відповідають нормам чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України на користь АТ «Златобанк» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп. Заяви ТОВ «Міг» та ТОВ «МКП Прозерпіна» про відстрочення та розстрочку виконання рішення, на думку суду не підлягають задоволенню виходячи з того, що відповідачами не були наведені об'єктивні обставини, які б утруднювали виконання рішення. Належних та допустимих доказів на підтвердження тяжкого фінансового становища суду не надано, а посилання на погіршення економічної та політичної ситуації в країні не є підставою для вжиття таких заходів. Таким чином,

Outcome: approved