Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

АТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Черкасах (далі позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначалося, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 3 листопада 2017 року укладено договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії № 8232128380КР/2017-11 (далі кредитний договір). Згідно з умовами кредитного договору позивачем відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 5000,00 гривень на строк до 30 листопада 2020 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит банку та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, а тому станом на 3 березня 2021 заборгованість за вказаним кредитним договором становить 13685,40 гривень, з яких: 4567,18 гривень прострочена заборгованість за основним боргом; 4190,14 гривень заборгованість за процентами; 908,46 гривень пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 2665,59 гривень пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 186,40 гривень 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість за процентами; 373,63 гривень 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість за основним боргом; 18,49 гривень інфляційне збільшення суми боргу, нараховане на прострочену заборгованість за процентами; 775,51 гривень інфляційне збільшення суми боргу, нараховане на прострочену заборгованість за основним боргом. З огляду на викладене, посилаючись на умови кредитного договору та положення ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому останній проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та повістки про виклик за останнім відомим місцем реєстрації проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Причини неявки відповідача невідомі, жодних заяв чи клопотань останній до суду не надіслав, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Як вбачається з письмових матеріалів справи 3 листопада 2017 року між позивачем і відповідачем укладено договір про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії № 8232128380КР/2017-11 (а.с. 5-17). Згідно з п. 2.1. кредитного договору у рамках цього договору банк на підставі заяв клієнта, які є додатками № 1 та № 2 до цього договору, а також інших документів, визначених вимогами чинного законодавства України та нормативних документів Банку, відкриває клієнту поточні рахунки № [NUMBER] (Картковий рахунок 1) та № [NUMBER] (Картковий рахунок 2), проводить за цим рахунком операції, видає клієнту картку, а також надає інші банківські послуги, а клієнт зобов`язується оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором, у тому числі згідно із Умовами та тарифами обслуговування Карткового рахунку. Картковий рахунок 1 відкривається у раках реалізації зарплатного проекту між банком та організацією. За умовами п.п. 2.4., 2.6., 2.11. кредитного договору позичальнику відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки, з лімітом заборгованості не більше 5000,00 гривень. Кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 30 листопада 2020 року. За користування кредитом клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 30 % річних. Банк має право ініціювати встановлення нового розміру процентної ставки за користування кредитом. За наявності спільної згоди сторін щодо зміни розміру процентної ставки укладають додаткову угоду до цього договору про внесення до нього відповідних змін. Умовами п. 4.2. кредитного договору передбачено, що надання клієнту кредиту відбувається у разі повної або часткової недостатності власних коштів клієнта на картковому рахунку 2 для проведення платежів за платіжними повідомленнями або для здійснення інших платежів, спрямованих на погашення зобов`язань клієнта, передбачених цим договором, шляхом дебатування карткового рахунка 2 на суму, що відповідає різниці між розміром відповідних платежів та витратною сумою, але у всіх випадках не більше ніж на суму ліміту. Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком у валюті карткового рахунка 2, починаючи з першого календарного дня, наступного за днем видачі кредиту, по день повного погашення кредиту (включно), виходячи при цьому з фактичної заборгованості за кредитом на початок кожного календарного дня періоду, за який нараховується такі проценти, розмірів процентних ставок, визначених згідно з умовами цього договору, фактичної кількості календарних днів у період, за який здійснюється нарахування таких процентів, та фактичної кількості календарних днів у поточному році. Відповідно до п. 9.1.2. кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення оплати наданих клієнту банківських послуг, погашення кредиту та/або процентів за кредитом, клієнт сплачує банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме у період, за який нараховується пеня. Пеня нараховується на суму простроченої заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів її прострочення, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня її погашення у повному обсязі (включно). Відповідач всупереч вимогам кредитного договору та цивільного законодавства, свої договірні зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка згідно з розрахунками позивача становить 13685,40 гривень, а саме: 4567,18 гривень прострочена заборгованість за основним боргом; 4190,14 гривень заборгованість за процентами; 908,46 гривень пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 2665,59 гривень пеня, нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом; 186,40 гривень 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість за процентами; 373,63 гривень 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість за основним боргом; 18,49 гривень інфляційне збільшення суми боргу, нараховане на прострочену заборгованість за процентами; 775,51 гривень інфляційне збільшення суми боргу, нараховане на прострочену заборгованість за основним боргом (а.с. 63-66). Претензією від 9 лютого 2021 року за вих. № 0721702/4707-21 позивач висував вимоги відповідачу про сплату простроченої заборгованості (а.с. 18), однак останній заборгованість не погасив. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Таким чином суд вважає, що надані позивачем докази, зокрема поточні виписки за контрактом (а.с. 21-62), є належними і допустимими у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому позивачем за кредитним договором, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем щодо їх повернення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками заборгованості, враховуючи, що відповідач їх не заперечив, будь-яких контррозрахунків не надав. Таким чином судом встановлено, що відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконав, кредит не сплатив, принаймні протилежного суду не доведено, чим порушив вимоги кредитного договору, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved