Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

В березні 2019 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно до її повноліття, але не менше встановленого законодавством України мінімального розміру на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2017 р. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] На даний час фактичні шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Відповідач не належним чином виконує свої обов'язки, відтак вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, працює за кордоном, має достатні доходи для сплати аліментів. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка та просить їх стягнути в розмірі 1500 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами прощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. На адресу Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов відзив відповідача [PERSON] , відповідно до якого, позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення аліментів на утриманя дочки в розмірі 813 грн., але не менше 50% прожиткового мімінуму на дитину відповідного віку та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 300 грн. Оскільки він офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, розмір середьої заробітної плати на території Житомирської області становить близько 7000 грн. на місцять. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, розглянувши матеріали справи, заяви по суті справи сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.09.2017 р., який зареєстрований Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у житомирській області, актовий запис № 145, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року передбачено, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9, ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.2, 3ст.181 СК України). Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 вищевказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ч.3 ст.181 СК України оскільки дитина проживає з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати в твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184). Оскільки добровільно сторони не вирішили питання сплати аліментів, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. ЗУ «Про державний бюджет України» на 2019 р. встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2019 року - 1626 грн., з 01.07.2019 року - 1699 грн., з 01.12.2019 року - 1779 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує наступне. Позивач здійснює догляд за донькою, відповідач за віком є працездатним, інвалідом не являється, законом на відповідача покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання малолітньої дитини. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дочки, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в сумі 3000,00 грн., які остання просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно, оскільки позивач не надала суду доказів про розмір витрат, які вона несе на утримання дочки [PERSON] , а також даних про свої доходи. Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач може надавати грошову допомогу на утримання дитини в такому розмірі. Доводи позивача про те, що відповідач може надавати щомісяця матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 3000,00 грн., не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Будь - яких клопотань про витребування доказів до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість визначення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дитину відповідає вимогам виваженості та справедливості. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача, суд виходить з такого. Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 СК України для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину, як з чоловіка і на дитину, як з батька. Тому положення ст.84СК України визначають безумовне право позивача на отримання аліментів на її утримання. Особливістю стягнення аліментів на дружину є наявність лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання,можливості чоловіка надавати таке утримання. Судом враховано, що відповідач є працездатною особою, його вік, відсутність інвалідності, інших утриманців не має. Тому суд дійшов висновку про його спроможність платити аліменти як на утримання дитини так і дружини, яка проживає зі спільною дочкою, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті. Враховуючи вищезазначені обставини та те, що відповідач працездатна особа, інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь Державної судової адміністрації України 1536 грн. 80 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України - аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - з 28.03.2019 р. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини та дружини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищевикладених мотивів.

Outcome: partial