Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

В березні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, тобто позивач та відповідачі по справі. Позивач своєчасно звернулась з заявою до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини після смерті чоловіка, але отримала відмову так як не надала оригінал правовстановлюючих документів на спадкове майно, так як вважає їх втраченими, а отже не підтвердила права і обов`язки померлого на вищевказане майно.Окрім позивача, спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка [PERSON] є його діти від першого шлюбу, [PERSON] та [PERSON] . Позивач зверталася до спадкоємців першої черги з пропозицією про добровільний розподіл спадкового майна, але їм не вдалося досягти згоди. У зв`язку з вище викладеним позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 25 квітня 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Махлай О.В. позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, не погодились на вирішення спору мирним шляхом, своїм правом на подачу відзиву на позов не скористались. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, серія [NUMBER] /а.с.8/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , що належав йому на праві власності на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, як спадщина за законом після смерті батька [PERSON] та зареєстрованого 23.07.2008 року відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Фастівське МБІ за №19641380/а.с.10-11/. Також, відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний будинок належав померлому на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.04.1996 року виданого Малоснітинською сільською радою згідно Рішення виконкому Малоснітиської сільської ради № 13 від 13.12.1988 року/а.с.17/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Малоснітинською сільською радою Фастівського району Київської області 04 серпня 1997 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] являються: його дружина [PERSON] (позивач по справі) та діти [PERSON] і [PERSON] (відповідачі по справі). Відповідно до вимог ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до Довідки про прийняття спадщини виданої Малоснітинською сільською радою Фастівського району Київської області, [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] , також зазначено, що спадкодавець має дітей: син [PERSON] та донька [PERSON] . Батьки спадкодавця на день його смерті відсутні. Спадкове майно нікому не заповідалось. /а.с.25/. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцеві спадкового майна, що підтверджується Постановою державного нотаріуса Фастівської районної державної нотаріальної контори від 23.01.2019 /а.с.26/. Позивач після смерті чоловіка [PERSON] не знайшла оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок та вважає його втраченим. Відповідно до архівної довідки Фастівського БТІ від 14.02.2019 року за №214 та копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 13 грудня 1988 року Малоснітинською сільською радою Фастівського району Київської області та зареєстрованого в реєстрі Фастівського МЕТІ за № 337 житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] /а.с.18/. Відповідно до архівної довідки Фастівського БТІ від 26.11.2018 року за №1557 та рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2008 року, витягу Фастівського МБТІ від 23.07.2008 року за № 19641380 житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] /а.с.12/. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд, вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] , тому набула право спадкування, але не має правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності правовстановлюючого документа не існує.

Outcome: approved