Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В березні 2017 року \~орган опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації звернувся до суду, в інтересах дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Уманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про накладення заборони на відчуження майна. В позовній заяві позивач вказує, що на первинному обліку служби у справах дітей Уманської райдержадміністрації Черкаської області, перебувають малолітні діти, які позбавлені батьківського піклування: [PERSON], [INFO] (розпорядження Уманської райдержадміністрації № 48 від 20.02.2017 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON]О.») та [PERSON], [INFO] (розпорядження Уманської райдержадміністрації № 47 від 20.02.2017 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON]О.»). В позові вказано, що мати дітей, [PERSON] позбавлена батьківських прав, відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.02.2017 року, справа № 705/7518/16ц 2/705/544/17. Батько [PERSON] [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 285994, виданим виконавчим комітетом Громівської сільської ради Уманського району від 07.10.2016 року. Батько [PERSON] записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Також, в позові зазначено, що малолітніх [PERSON] та [PERSON] передано під опіку бабусі [PERSON], відповідно до розпорядження Уманської райдержадміністрації № 52 від 24.02.2017 року «Про встановлення опіки над [PERSON], [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном над ними». Місце проживання дітей на час влаштування визначено по місцю проживання опікуна: с. Громи Уманського району. Крім того, позивач в позові вказує, що до вирішення питання про позбавлення матері, [PERSON], батьківських прав щодо її дітей, малолітні [PERSON] та [PERSON] проживали разом з матірю та їх місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO]. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо субєкту, мати малолітніх [PERSON], є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначене житло належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2011 року. Відомості про наявність нерухомого майна у малолітніх [PERSON] та [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Враховуючи, що мати самоусунулась від виконання обовязків щодо виховання та утримання своїх дітей, для здійснення контролю за збереженням права користування житлом, в якому діти проживали до набуття відповідного статусу та здійснення контролю за розпорядженням [PERSON] своїм майном, з врахуванням інтересів її малолітніх дітей, виникла необхідність у реалізації цих прав шляхом накладення заборони на відчуження житла за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду,- в судове засідання не з'явився. В заяві, що надійшла на адресу суду, представник позивача [PERSON] просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Однак на адресу суду подала заяву, в якій вказано, що вона просить розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Представник третьої особи - Уманського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області [PERSON] у судове засідання не зявилась, проте надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що покладається на думку суду при вирішенні даного питання, проте відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладення заборони вчиняється за місцем розташування відповідного майна, саме тому це є нотаріальна дія. Зі згоди представника позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на первинному обліку служби у справах дітей Уманської райдержадміністрації Черкаської області, перебувають малолітні діти, позбавлені батьківського піклування: [PERSON], [INFO], (розпорядження Уманської райдержадміністрації № 48 від 20.02.2017 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON]О.») та [PERSON], [INFO] (розпорядження Уманської райдержадміністрації № 47 від 20.02.2017 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON]О.») (а.с. 7-8). Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.02.2017 року, (справа № 705/7518/16ц 2/705/544/17), [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що батько [PERSON] [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 285994, видане виконавчим комітетом Громівської сільської ради Уманського району від 07.10.2016 року. Батько [PERSON] записаний у свідоцтві про народження відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. На підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 52 від 24.02.2017 року «Про встановлення опіки над [PERSON], [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном над ними», малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було передано під опіку бабусі [PERSON] Місце проживання дітей на час влаштування визначено по місцю проживання опікуна: с. Громи Уманського району. (а.с.9) Згідно довідки ТОВ «Білогрудівське» за № 57 від 20.02.2017 р., виданої службі у справах дітей Уманської райдержадміністрації, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO].(а.с. 14) Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо субєкту, мати малолітніх [PERSON], є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначене житло належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2011 року. (а.с. 12) Відомості про наявність нерухомого майна у малолітніх [PERSON] та [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. (а.с. 10,11). Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про охорону дитинства», - діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Згідно з положеннями ст. 32 ЗУ « Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», - за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. У відповідності до вимог п.3 ч.3 ст. 71 Житлового Кодексу України\~жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках влаштування дитини на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника протягом усього часу їх перебування у родичів. За правилами ч.4 ст.17\~Закону України «Про охорону дитинства»\~суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] дане питання не вирішувалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 41\~Конституції України\~та статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. (ст.316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку та квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім`ї , інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подавши свої докази, сторона позивача реалізувала своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки\~ст. 60 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст.\~27,\~46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved