Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

В березні 2015 року представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати за позивачем право власності на ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1607 кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в межах Сеньківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, входить ? частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1607 кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в межах Сеньківської сільської ради. Вказану земельну ділянку останній отримав у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2007року після смерті свого батька. Однак за життя він не встиг отримати на своє ім'я Державний акт. При зверненні до нотаріуса, остання відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явився, проте від його представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутність. Від відповідача Сеньківської сільської ради, Бориспільського району через канцелярію суду надійшла заява в якій остання визнає позовні вимоги, проти їх задоволення не заперечує та просить справу слухати у відсутність їхнього представника. На підставі ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивача, [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей відділу РАЦС Дарницького управління юстиції у м.Києві 23.10.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №683, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого, входить ? частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1607 кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в межах Сеньківської сільської ради. Вказану земельну ділянку останній отримав у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] після смерті свого батька (а.с.6). З даних довідки управління Держземагентсва у Бориспільському районі Київської області (а.с.7) слідує, що державний акт на право власності на вказану земельну ділянку на ім'я [PERSON] не видався. З оглянутої копії спадкової справи померлого [PERSON] слідує, що померлим заповіт не складався. Спадкування відбувається за законом. Дружина померлого [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України в установлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка. Спільні діти написали відповідні заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1607 кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в межах Сеньківської сільської ради, яку отримав померлий на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.07.2007 року було відмовлено у зв'язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів (а.с.10). Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать і земельні ділянки. Статтею 182 вказаного Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість здійснюється відповідним органом. Статтею 125 Земельного кодексу України також передбачено, що право власності на земельну ділянку, право постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Реєстрація права власності на вже померлу людину не може бути здійснена в зв'язку з тим, що цивільна правоздатність фізичної особи згідно ст.25 ЦК України припиняється у момент її смерті. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до п.а ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і право на земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки в тому числі і на підставі прийняття спадщини. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому ч. 2 даної статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. У відповідності до ч. 1,2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. У відповідності до ч. 1,2 ст. 158 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Оскільки спадкодавець за життя не здійснив процедуру реєстрації ? частини земельної ділянки у відповідних держаних органах, а тому на це майно за ними зберігається лише право, яке не може бути об'єктом успадкування в нотаріальному порядку. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене та ту обставину, що позивач з об'єктивних причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно, тому вона має право на набуття права власності на своє ім'я майна, що належало спадкодавцю на правових підставах.Оскільки на даний час позивач не має іншого способу захистити своє право на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі ст.ст. 1217,1218,1223,1225,1261 ЦК України, ст.ст. 81,125,152,153 Земельного кодексу України,

Outcome: approved