Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 21.10.2009 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Правилами користування платіжною карткою» являє собою кредитний договір. Посилаючись на порушення боржником умов повернення кредиту, станом на 31.01.2016 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 21 548,28 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом 10 749,53 грн., за процентами по користуванню кредитом 8 834,55 грн., за пенею та комісією 700 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 250 грн. фіксованої частки та 1014,20 грн. за процентною складовою, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 21 548,28 грн. та 1378 судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій не заперечував щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотнитми поштовими повідомленнями, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором невстановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.3.3 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.3.13 Умов і правил надання банківських послуг у випадку, якщо по закінченню строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, вказаний в п.1 даної угоди. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому відрахування нового строку вкладу починається з дня, слідуючого за датою закінчення попереднього строку вкладу. Згідно п.3.1.1. строк дії карти вказаний на лицьовій стороні карти(місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов»язань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Згідно п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Судом встановлено, що 21.10.2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи вбачається, що станом на 31.01.2016 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 21 548,28 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом 10 749,53 грн., за процентами по користуванню кредитом 8 834,55 грн., за пенею та комісією 700 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 250 грн. фіксованої частки та 1014,20 грн. за процентною складовою. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед банком, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов'язанням у повному обсягу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 1378 судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved