Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом, який уточнило 24.07.2019 року, до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 18919 грн. 54 коп. за кредитним договором № б/н від 23.07.2015 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно кредитного договору № б/н, укладеного 23.07.2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 27.05.2019 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 18919 грн. 54 коп., з яких: 7116,95 заборгованість за тілом кредиту; 3410,79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6914,68 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 100,00 нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 877,12 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 25.07.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матералами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 66) відповідач [PERSON] отримав вищевказану ухвалу суду 28.07.2019 року, однак, станом на 20.09.2019 року відзиву на позовну заяву суду не надав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (змінена назва - АТ КБ «ПриватБанк», а.с. 29, 30-31) та відповідачем [PERSON] 23.07.2015 року був укладений договір без номера (а.с. 9, 10-24) (далі Кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, а.с. 49), за користування яким зобов`язалася сплатити 3,6 % в місяць (43,20 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а.с. 54). Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідач) 08.07.2016 року на її картці встановлено кредитний ліміт 1000,00 грн., 15.08.2016 року збільшено кредитний ліміт до 5000,00 грн., 25.10.2016 року встановлено кредитний ліміт 5000,00 грн., 03.08.2018 року знижено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с. 49). Відповідно до довідки про надання кредитних карток термін дії кредитної картки встановлений до 10/20 (а.с. 48). Також відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк, окрім випадків зміни розміру кредитного ліміту, зобов`язаний не менше чим через 7 днів до здійснення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку, у випадку не надходження протягом 7 днів від клієнта повідомлення про незгоду з змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Так, відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які є невід`ємною частиною кредитного договору, відсоткова ставка по кредиту станом на день встановлення кредитного ліміту становила 3,6 % на місяць (43,20 % річних) (а.с. 54). Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 9). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100,0 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених Тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів нараховується пеня в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення кредиту + 50,0 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,0 грн., а також в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення кредиту + 100,0 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,0 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с. 54). Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» штраф за порушення строків платежів за будь-яких із грошових зобов`язань, передбачених договором, складає 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 17). Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] за період з 23.07.2015 року по 27.05.2019 року (а.с. 50-53). Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконував, та згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 23.07.2015 року, станом на 27.05.2019 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 18919 грн. 54 коп., з яких: 7116,95 заборгованість за тілом кредиту; 3410,79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6914,68 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 100,00 нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 877,12 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 5, 6-8). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Разом з цим, суд вважає, що покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі №347/1910/15-ц. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором без номера від 23.07.2015 року та те, що відповідач в судове засідання не з`явився, не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом та нарахованої пені у розмірах, що зазначені у письмовому розрахунку суми заборгованості по кредиту. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити, оскільки до відповідача за прострочення платежів застосовано неустойку у виді пені. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених судових вимог, а саме 1781,15 грн. (платіжне доручення № PROM0ВТЕЕ8 від 10.06.2019 року, а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial