Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що відповідно до кредитного договору б/н від 22 березня 2011 року, укладеного з [PERSON] , останньому був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12527,91 грн., за період з 22 березня 2011 року по 30 вересня 2014 року, яку було стягнуто рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 січня 2015 року. Відповідач до теперішнього часу заборгованість не сплатив, у зв`язку із чим позивач просив стягнути з відповідача на його корить інфляційні збитки у розмірі 15348,85 грн. та 3 % річних у розмірі 2200,79 грн., за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя донецької області від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя донецької області від 13 січня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 22 березня 2011 року, станом на 30 вересня 2014 року у розмірі 18 704,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 12527,91 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4409,86 грн., заборгованості по комісії у розмірі 400 грн., штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 866,89 грн. (процентна складова). Рішення набрало законної сили 16 лютого 2015 року. Відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за кредитом у сумі 12527,91 грн. не виконав по теперішній час. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем до суду надано розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних за період з 24 жовтня 2014 року по 31 серпня 2020 року, виходячи із суми заборгованості в розмірі 12 527,91 грн., згідно якого інфляційні збитки становлять 15348,85 грн., 3 % становить 2200,79 грн. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судові засідання не з`являвся, не спростовував наданий позивачем розрахунок та розмір заборгованості, не надав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні строків виконання грошового зобов`язання, тобто не спростовано підстав позову. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні витрати та 3 % річних, за порушення грошового зобов`язання, за період з 24 жовтня 2014 року по 31 серпня 2020 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України,

Outcome: approved