Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

В 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду (поштовим відправленням) із вищевказаним позовом. Вказував, що 19.10.2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № К2х6АЕ00006153 відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 14298,41 доларів США з яких 11700 доларів США на купівлю автомобіля та 2598,41 доларів США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення19.10.2011 року. Зазначав, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ним та відповідачем 19.10.2006 року було укладено договір застави рухомого майна за яким останній надав в заставу автомобіль марки Mercedes-Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 1999, № кузова/шасі: WDB9023621Р954962, реєстраційний номер: АІ4556АР. Посилаючись на порушення взятих на себе зобовязань в частині дотримання строків повернення кредиту перед відповідачем виникла прострочена заборгованість, яка станом на 17.02.2015 року становить 31392,25 доларів США та складається з: 5155,36 дол. США заборгованість за кредитом; 7914,45 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 561,60 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом та 17760,84 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2х6АЕ00006153 від 19.10.2006 року в сумі 31392,25 доларів США, що за курсом 26,35 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.02.2015 року складає 827 185,79 грн. вилучити у [PERSON] та передати в заклад Публічному акціонерному товариству [PERSON] банк «ПриватБанк»: предмет застави автомобіль Mercedes-Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажопасажирський, № кузова/шасі: WDB9023621Р954962, реєстраційний номер: АІ4556АР, що належить на праві власності відповідачу; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Mercedes-Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажопасажирський, № кузова/шасі: WDB9023621P954962, реєстраційний номер: АІ4556А.Р, що належить на праві власності [PERSON], а також звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Mercedes-Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажопасажирський, № кузова/шасі: WDB9023621Р954962, реєстраційний номер: АІ4556АР, що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з, замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПAT КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також стягнути з відповідача судові витрати. 04.01.2016 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено повністю. 13.01.2016 року представником відповідача була подана заява про перегляд заочного рішення по даній справі. 03.02.2016 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.01.2016 року та розгляд справи призначено в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, а також пояснив, що відповідачем 24.12.2010 року була здійснена остання виплата за кредитним договором, а в січні 2015 року йому було надіслане письмове повідомлення про повернення кредитних коштів. Представник відповідача в судовому засіданні, надавши письмові заперечення на позов, просив відмовити у задоволенні позову застосувавши строк позовної давності, а також пояснив, що відповідачем дійсно укладались з позивачем кредитний договір та договір застави транспортного засобу, однак банк не звертався до відповідача з приводу сплати заборгованості, а строк позовної давності, відповідно до п. 1.1 кредитного договору, закінчився 19.10.2014 року. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 19.10.2006 року між сторонами у справі укладено кредитний договір № К2х6АЕ00006153 терміном до 19.10.2011 року. Відповідно до умов вищевказаного договору [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 11700 доларів США на купівлю автомобіля та 2598,41 доларів США на оплату страхових платежів із зобов'язанням повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші зобов'язання у строки, передбачені цим договором. 19.10.2006 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави автотранспорту, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно умов якого [PERSON] надав в заставу автомобіль марки автомобіль Mercedes-Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажопасажирський, № кузова/шасі: WDB9023621Р954962, реєстраційний номер: АІ4556АР, що належить йому на праві власності. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу застави, відповідно до ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України закріплено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. З матеріалів справи вбачається, що станом на 17.02.2015 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 31 392,25 доларів США, яка складається з: 5155,36 дол. США заборгованість за кредитом; 7914,45 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 561,60 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом та 17760,84 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що кредитний договір між сторонами укладався строком з 19.10.2006 року по 19.10.2011 року включно, відповідач перестав сплачувати платежі до закінчення дії договору, однак позивач звернувся до суду із даним позовом про звернення стягнення лише на початку 2015 року, тобто після закінчення загального та спеціального строків позовної давності. Будь-яких доказів та обґрунтувань на підтвердження зміни тривалості, зупинення, чи переривання строку позовної давності представником позивача не надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави внаслідок утворення заборгованості в розмірі 31 392,25 доларів США необхідно відмовити в звязку із спливом встановленого законом строку позовної давності.

Outcome: dismissed