Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~акціонерне товариство «Приватбанк» звернулося з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач згідно укладеного договору № HMKORX11800001 від 17.01.2007 р. отримала кредит в розмірі 1894,79 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач умов договору належним чином не виконав. Станом на 14.09.2018 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в сумі 53632,87 грн., яка складається з наступного: 23982,50 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1001,31 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 25708,92 грн. пеня, а також штрафи 500,00 грн.(фіксована частина), 2530,14 грн.(процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~17 січня 2007 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено договір № HMKORX11800001, оформлений у вигляді заяви позичальника(а.с.6). Згідно її змісту відповідач погодилась, що ця заява разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»(СТАНДАРТ), Тарифами складає кредитно-заставний договір. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 1894,80 грн. на строк 15 місяців з 17.01.2007 р. по 17.04.2008 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 69,16 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 315,80 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди та комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»(СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 16 по 20 число кожного місяця позичальник зобовязаний був надавати банку грошові кошти(щомісячний платіж) у сумі 205,97 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до частин 1 і 2\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобовязання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). Банк надав відповідачу кредит згідно умов договору, в той же час відповідач належним чином умови укладеного договору не виконала, не здійснювала своєчасно та в повному обсязі взяті на себе зобовязання. За невиконання умов кредитного договору банком відповідачу нарахована заборгованість в сумі 53632,87 грн., яка складається з наступного: 23982,50 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1001,31 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 25708,92 грн. пеня, а також штрафи 500,00 грн.(фіксована частина), 2530,14 грн.(процентна складова). [PERSON] Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18 висловлено правову позицію, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Оскільки дія кредитного договору, укладеного між сторонами припинилася 17.04.2008 р., а тому з 18.04.2008 р. права та інтереси банку підлягають захисту згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Проте, такі вимоги позивачем не заявлялися. Станом на 17.04.2008 р. заборгованість відповідача по відсоткам, згідно розрахунків позивача складала 2107,35 грн.((2098,46 грн.(16.04.2018 р.) + (17,77 грн.: 2) = 2107,35 грн.). Із розрахунку заборгованості також видно, що відповідачем фактично було сплачено відсотки за користування кредитом в сумі 1806,38 грн. (54,65 грн.(20.04.2015 р.) + 200,40 грн. (18.05.2015 р.) + 200,40 грн.(23.06.2015 р.) + 200,40 грн.(24.06.2015 р.) + 200,40 грн.(21.07.2015 р.) + 200,40 грн.(25.08.2015 р.) + 200,40 грн.(22.09.2018 р.) + 174,33 грн.(23.10.2015 р.) + 250,00 грн.(21.05.2018 р.) + 125,00 грн.(22.06.2018 р.) = 1806,38 грн.). Таким чином з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 300,97 грн. заборгованості по відсоткам(2107,35 грн. 1806,38 грн. = 300,97 грн.), а не 23892,50 грн., як того просив позивач. Оскільки умовами договору було передбачено сплату позичальником комісії - щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 69,16 грн., а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по комісії в сумі 1001,31 грн. є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (СТАНДАРТ), який є складовою укладеного між сторонами кредитно-заставного договору, передбачено право банку нараховувати позичальнику за несвоєчасне виконання зобовязань пені та штрафу. Так відповідно до п.5.1 зазначених Умов(а.с.10) встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нараховувати , а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. П.5.3 Умов також передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно із\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У звязку з наведеним суд вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. Отже, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, визначених договором, стягненню з відповідача підлягає штраф, передбачений п. 5.3.Умов. Передбачена в п.5.1 Умов пеня за прострочення зобовязань стягненню не підлягає, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить вимогам закону. Крім цього суд враховує, що нарахування пені після 17.04.2008 р. банком здійснювалася на загальну заборгованість по договору яка включала в себе і неправомірно нараховані відсотки(з врахуванням вищевказаної правової позиції [PERSON] Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18). В звязку з викладеним вимоги позивача стягнути з відповідача 25708,92 грн. заборгованості по пені задоволенню також не підлягають. Таким чином з відповідача підлягає до стягнення штраф в розмірі 500,00 грн. фіксована складова, та штраф в розмірі 5% від суми заборгованості яка підлягає до стягнення з відповідача в розмірі 65,11 грн.(( заборгованість по відсоткам 300,97 грн. + заборгованість по комісії 1001,31 грн.) х 5% = 65,11 грн.). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № HMKORX11800001від 17.01.2007 р. в сумі 1867,39 грн., в т.ч.: заборгованість по відсоткам 300,97 грн., заборгованість по комісії 1001,31 грн., штраф 500,00 грн.(фіксована частина), штраф 65,11 грн.(процентна складова). Враховуючи викладене,

Outcome: approved