Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по цільовому пільговому державному кредиту для здобуття вищої освіти, Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 12 вересня 2000 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду №5 про навчання студента , відповідно до якої одержувачу надається цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти. Згідно п.1.1 Угоди кредит надається одержувачу на його навчання у Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут відповідно до рішення вченої (педагогічної) ради вищого навчального закладу від 11.09.2000 р. №9 в сумі 10000 грн. строком на 48 місяців з 1 вересня 2000 року по 31 серпня 2004 року із сплатою 3-х відсотків річних протягом п»ятнадцяти років, понаючи з дванадцятого місяця після закінчення одержувачем вищого навчального закладу. На виконання вищевказаної угоди відповідач отримав кредит на навчання у НТУУ «КПІ» в сумі 10000 грн. Відповідно до п.1.1,4.1 Угоди та п.16 Порядку одержувач зобов»язаний протягом 15 років повернути всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а разі відрахування - починаючи з третього місяця після відрахування шляхом внесення коштів на банківський рахунок НТУУ «КПІ» до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним. В порушення прийнятих на себе зобов»язань відповідач порушив строки повернення цільового кредиту. Станом на 1 квітня 2014 року заборгованість становить 3907,16 грн, а саме - непогашений кредит - 2313,38 грн. та несплачені відсотки за користування кредитом - 1593,78. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3907,16 грн. та понесені судові витрати в сумі 243 грн.60 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача,дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 вересня 2000 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут» та [PERSON] було укладено угоду №5 про навчання студента , відповідно до якої одержувачу надається цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти (а.с.5-9). Згідно п.1.1 Угоди кредит надається одержувачу на його навчання у Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут відповідно до рішення вченої (педагогічної) ради вищого навчального закладу від 11.09.2000 р. №9 в сумі 10000 грн. строком на 48 місяців з 1 вересня 2000 року по 31 серпня 2004 року із сплатою 3-х відсотків річних протягом п»ятнадцяти років, понаючи з дванадцятого місяця після закінчення одержувачем вищого навчального закладу. На виконання вищевказаної угоди відповідач [PERSON] отримав кредит на навчання у НТУУ «КПІ» в сумі 10000 грн. Відповідно до п.1.1,4.1 Угоди та п.16 Порядку одержувач зобов»язаний протягом 15 років повернути всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а разі відрахування - починаючи з третього місяця після відрахування шляхом внесення коштів на банківський рахунок НТУУ «КПІ» до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним. В порушення прийнятих на себе зобов»язань відповідач [PERSON] порушив строки повернення цільового кредиту. Станом на 1 квітня 2014 року заборгованість становить 3907,16 грн, а саме - непогашений кредит - 2313,38 грн. та несплачені відсотки за користування кредитом - 1593,78. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved