Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 14.01.1998 року. Між тим, відповідач зареєстрований, але вже тривалий час не проживає в цій квартирі, що дає позивачу підстави вважати, що відповідач втратив право користування цим приміщенням (а.с.3-6) Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованому у встановленому порядку місцем свого проживання, причину своєї неявки суду не повідомив (а.с.20, 21, 25, 29, 33, 34, 37, 38), що відповідно до положень ст.74 ЦПК України дає підстави суду вважати, що відповідач належно повідомлений. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.27-28) Відповідно до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, саме на сторони покладено обов`язок довести на підставі належних і допустимих доказів у справі обставини, на які вони посилаються як на підству своїх вимог чи заперечень. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], [INFO]., є власником квартири [NUMBER], яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 14.01.1998 року (а.с.14) Відповідач зареєстрована у даній квартирі, проте та м не проживає. Вона є колишньою дружиною позивача, після розірвання шлюбу з 04.05.2013 року відносини між сторонами остаточно припинені (а.с.8-9) Згідно акту, складеного та посвідченого Комунальним підприємством «Відрадненське» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідач з 2013 року у вищезазначеній квартирі не проживає (а.с.7) Між тим, як зазначалось судом вище, відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалася, відтак приймаючи рішення на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку про те, що обставини про відсутність відповідача у вищезазначеній квартирі понад 6 місяців вважаються доведеними. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідач, будучи зареєстрованим в спірному жилому приміщенні, там не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за нею право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Наведене вище свідчить про відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних на те причин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у суду є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд акцентує увагу позивача на наступному. Згідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Порядок здійснення процедури зняття з реєстрації та перелік документів необхідний для цього визначений у цьому Законі. Зокрема суд доводить до відома позивача, що з серпня 2012 року діє Державна міграційна служба України та система її територіальних органів до якої перейшли всі повноваження, що виконувались органами громадянства і реєстрації фізичних осіб та входили до системи органів МВС України, в тому числі реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання громадян України. Відтак окремого застереження щодо зняття з реєстрації під час постановлення рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не потребує. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає частковому стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial