Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

В березні місяці 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом зазначивши, що 12 грудня 2006 року помер його батько [PERSON] який постійно проживав в [INFO] та після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому спадкове майно в склад якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-3.0802 га. Заповіт за життя спадкодавця не складався. Між відповідачем та позивачем,з метою економії витрат на виготовлення спадкової документації,в усній формі було укладено домовленість у відповідності до змісту якої позивач відмовляється від належної йому, як спадкоємцю першої черги за законом частки в спадковому майні, а відповідач (мати останнього) оформляє на себе право власності на спадкову земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладає договір оренди землі з місцевим господарством та передає йому кошти пов»язані з отриманням орендної плати, а пізніше і заповість йому дану спадкову земельну ділянку. Після ж оформлення відповідачем права власності на земельну ділянку та отримання на неї право установчих документів (Державного акту), між сторонами виникли непорозуміння в частині поділу орендної плати, що і спонукало позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить визнати укладений між ним та відповідачем в усній формі правочин (усну домовленість) удаваним, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину та отриманий на підставі нього відповідачем [PERSON] акт на земельну ділянку серії ЯЕ № 629000, а також визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею - 3.0802 га. В судове засідання позивач не з»явився за станом здоров»я, підтримав заявлений позов та просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з»явились, через канцелярію суду подали заяви про визнання позову та просили розглядати позов без їх участі тому суд проводив розгляд справи у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, тобто без звукозапису та участі сторін . Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Диспозицією ст.235 ЦК України визначено, що правочин вчинений з метою приховання іншого правочину ,необхідно вважати удаваним. Змістом ст.ст.256 ,257 і ч.3 ст.267 ЦК України роз»яснено зміст позовної давності щодо звернення до суду за захистом порушених прав ,визначено загальний строк позовної давності та обумовлено ,що застосування позовної давності може бути застосовано лише за заявою сторони у спорі до завершення розгляду справи. В даному випадку свідоцтвом про смерть серії І-СР № 950142 від 13 грудня 2006 року стверджується відкриття спадщини після смерті [PERSON] .Позивач, у відповідності до положень ст.1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується його свідоцтвом про народження серії І-АВ № 219137 від 24 січня 1969 року та іншими належними і допустимими доказами (а.с.-10) та нарівні з відповідачем і третьою особою(своїм рідним братом) мав право на належну йому за законом 1/3 частину в спадковому майні. Відповідач же по справі (дружина спадкодавця ) при відмові в нотаріальному порядку від прийняття спадщини позивача та третьої особи, дійсно мала право на спадкування всього спадкового майна спадкодавця включаючи і спірну земельну ділянку. Факт нотаріальної відмови позивача та третьої особи на користь відповідача стверджується матеріалами позову та отриманням відповідачем в нотаріальній конторі спершу свідоцтва про право на спадщину серії ВЕТ № 579527, а потім в районному відділі Держгеокадастру і самого Державного акта (а.с.-8) на всю земельну ділянку спадкодавця для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0802 га. Самим відповідачем та третьою особою не заперечується, а навпаки стверджується поданими заявами до суду, про визнання позову, факт укладення між позивачем та відповідачем удаваного правочину щодо відмови позивача від прийняття спадщини з метою економії витрат на виготовлення спадкової документації та приховання мети в подальшому отримувати від відповідача грошей, за передання відповідачем успадкованої земельної ділянки в оренду, чим було введено в оману Державного нотаріуса який в свою чергу, внаслідок неправомірних дій сторін, видав на ім»я відповідача відповідне свідоцтво про право на спадщину в склад якого входила і земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на підставі якого останній оформив на себе в 2007 році ,право власності на дану земельну ділянку та отримав на неї відповідний [PERSON] акт ( а.с.-8), що являється підставою для визнання його недійсним та ,як позивач (дитина спадкодавця) на час відкриття спадщини в 2006 році вже являвся інвалідом І групи (а.с.-5) тобто непрацездатним, та у відповідності до положень ст.1241 ЦК України мав право на обов»язкову частку в спадковому майні . Таким чином суд вважає, що внаслідок укладеної після смерті [PERSON], між позивачем та відповідачем домовленості (удаваного правочину) щодо відмови від прийняття спадщини ,право позивача як спадкоємця першої черги за законом на спадкування обов»язкової частки в земельній ділянці батька порушено та підлягає захисту в судовому порядку .Враховуючи, що відповідач повністю визнала позов, а третя особа погоджується з його змістом та не заперечує його задоволенню, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Враховуючи, що позивач по справі являється інвалідом першої групи якого у відповідності Закону України ,,Про судовий збір,, звільнено від сплати судового збору при поданні позову до суду витрати понесені з розглядом справи,у відповідності до положень ч.3 ст.88 ЦПК України ,підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved