Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Боромлянська сільська рада Тростянецького району Сумської області у липні 2018 року звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьком двох старших дітей є [PERSON], який з сім'єю не проживає, а мешкає в м. Суми. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] у будинку, який належить її батькові [PERSON], фактично проживає в [ADDRESS] У зв'язку з повідомленням на початку квітня 2016 року матері відповідачки - [PERSON] про те, що її донька зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається, виконавчий комітет сільської ради взяв під контроль спосіб життя [PERSON] та стан виконання нею батьківських обов'язків. За цей час [PERSON] відвідувалася вдома, запрошувалася до сільської ради, на засідання комісії у справах неповнолітніх. З нею проводились бесіди про необхідність змінити спосіб життя, не вживати алкогольні напої та займатися вихованням дітей. Проте, незважаючи на вжиті заходи, позитивних змін у ставленні матері до виконання батьківських обов'язків не відбулося: з жовтня місяця 2017 року [PERSON] залишила дітей з бабусею та дідусем та проживає з співмешканцем по [ADDRESS], продовжує зловживати алкогольними напоями. У 2018 році жодного з дітей вона не привітала з днем народження, не відвідала і не зателефонувала, жодного разу не з'явилася до навчального закладу, не поцікавилась станом успішності дітей. Участь у шкільному житті дітей беруть бабуся з дідусем. [PERSON] не працює, допомогу, яку вона отримує в Тростянецькому УСЗН на утримання дітей, використовує на власні потреби. Батько старших дітей - [PERSON] проживає в м. Суми. Час від часу він відвідує дітей в с. Боромля та інколи бере до м. Суми. З його слів умови його помешкання не дозволяють проживанню у нього дітей. Посилаючись на указані обставини позивач, просив суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]; 2) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]; 3) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; 4) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою суду від 23.07.2018 суддею Щербаченко М.В. було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 27.09.2018 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. У подальшому, внаслідок повторного перерозподілу справи, який відбувся у зв'язку з припиненням повноваження щодо здійснення правосуддя судді Щербаченко М.В., дану справу передано у провадження судді Тростянецького районного суду Сумської області Маслову В.В. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти позову заперечував, посилаючись на те, що зі своїми дітьми підтримує спілкування, періодично відвідує їх, допомагає їм матеріально, спілкується з вчителем дітей. Працює він у м. Суми, де знімає квартиру. Власного житла не має, через що не може забрати дітей до себе. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.14,15). Крім того, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.16). Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 25.06.2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO] та [PERSON] відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] беручи до уваги той факт, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, свідомо нехтують цими обов'язками та не бажають виправити ситуацію на краще. [PERSON] не працює. Допомогу, яку вона отримує на дітей в Тростянецькому УСЗН використовує на власні потреби. [PERSON] проживає в м. Суми, час від часу відвідує дітей, з його слів умови помешкання не дозволяють проживанню у нього дітей (а.с.37). Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку та відповідність його інтересам дітей відповідачів, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що на час розгляду справи діти проживають разом зі своєю бабусею - [PERSON] та дідусем - [PERSON] (а.с.123) [PERSON] проживає окремо від дітей разом із своїм співмешканцем, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов від 08.02.2018, 08.06.2018. [PERSON] відвідувалася вдома комісією з представників органу опіки, запрошувалася до сільської ради, на засідання комісії у справах неповнолітніх. З нею проводились бесіди про необхідність змінити спосіб життя, не вживати алкогольні напої та займатися вихованням дітей. Проте, незважаючи на вжиті заходи, позитивних змін у ставленні матері до виконання батьківських обов'язків не відбулося, про що свідчить наступне. Згідно з даними Тростянецького відділення поліції установлено, що відповідачка [PERSON] упродовж 2018 року систематично вчиняла адміністративні правопорушення, за що неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності. Відповідач [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягався. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є бабусею дітей відповідачів. Діти проживають разом із нею та її чоловіком, перебувають на їх утриманні. Її донька - [PERSON] тривалий час зловживає алкогольними напоями, дітей не відвідує, не цікавиться їх життям, не утримує їх. Відповідач - [PERSON], хоча і допомагає утримувати дітей, проте робить це не часто, наданих ним грошей не вистачає на утримання дітей. Крім того, батько дуже рідко відвідує дітей, майже ніколи не забирає їх до себе в м. Суми. Налаштовує дітей проти неї. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що працюють вчителями у Боромлянській НВК та займаються навчанням [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати дітей - [PERSON] до школи не з'являється не цікавиться успішністю дітей. Фактично дітьми займається виключно їх бабуся, яка відвідує батьківські збори та цікавиться навчанням дітей. Батько дітей - [PERSON] лише зрідка відвідує школу та телефонує для того щоб поцікавитись справами дітей. З пояснень опитаних судом неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що зі своєю матір'ю вони тривалий час не спілкуються, оскільки вона їх не відвідує. Їх вихованням займається бабуся. З батьком вони спілкуються по телефону, іноді він приїздить до них. Також батько передає їм продукти харчування, солодощі, іноді купує одяг. Крім того, судом встановлено, що питання позбавлення відповідачів батьківських прав вже розглядалось судом. Зокрема, згідно з рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.10.2016 у задоволенні відповідних позовних вимог органу опіки було відмовлено. Разом із тим, відповідачку [PERSON] було попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання дітей. З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON], будучи матір'ю неповнолітніх дітей, не цікавиться їх життям та розвитком, не бере участі у їх вихованні, що свідчить про самоусунення останньої від виконання батьківських обов'язків. Судом не установлено, що [PERSON] будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення відповідачки від їх виконання. Така поведінка матері не змінюється тривалий час. Суд розцінює її поведінку як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області в частині доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Разом і тим, суд вважає, що висновок виконавчого комітету Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області в частині доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] не можна в повній мірі вважати обґрунтованим, оскільки наведені у ньому обставини є недостатніми для вжиття відносно останнього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] підтримує спілкування з дітьми, вживає заходів, щодо їх утримання, хоч і не в достатній мірі, але все ж проявляє батьківську турботу та діти позитивно налаштовані до батька. За таких обставин, на переконання суду, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав задоволенню не підлягають. Також не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення з [PERSON] аліментів. При цьому суд виходить із того, що на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 17.08.2012 з відповідача вже було стягнуто аліменти на утримання його дітей. Позивачем не заявлено вимоги про зміну розміру аліментів та не наведено обґрунтувань для такої вимоги, а повторне стягнення з відповідача аліментів є не можливим. При вирішенні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Ураховуючи викладене, відповідачка як мати, незважаючи на позбавлення її батьківських прав, зобов'язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка є працездатною, не має інших дітей та осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем позову, тобто з 12 липня 2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial