Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

АТ «Укрсоцбанк»\~\~звернулось до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначають, що 17.05.2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір кредиту № 720/1Ф-375. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16365,87 доларів США. 21.11.2019 року рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк», оформленим протоколом № 1/2019, затверджено нову редакцію статуту АТ «Альфа-Банк». Відповідно до пп. 2 п. 1.2 статуту АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту, затвердженого рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол № 4/2019 року від 15.10.2019 р.). 03.12.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 07.02.2020 року у даній справі замінено сторону Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідач [PERSON] \~подав письмовий\~відзив на\~позов у\~якому повністю\~заперечував проти\~задоволення вимог\~банку.\~Зазаначає,\~що банк\~скористався своїм\~правом на\~дострокове повернення\~кредиту та\~вручив позичальнику\~вимогу про\~дострокове повернення\~кредиту від\~11.10.2007\~року за\~вихідним номером\~31.9-027/96-400/1\~та з\~16.11.2007\~року уся\~заборгованість по\~кредитному договору\~обліковується як\~прострочена,\~а тому,\~вимоги банку\~про стягнення\~процентів за\~користування кредитом\~у сумі\~7417,06\~доларів США,\~які нараховані\~після закінчення\~строку кредитування\~та пред`явлення\~вимоги про\~дострокове повернення\~кредиту,\~є незаконними\~та задоволенню\~не підлягають. Також у відзиві на позов [PERSON] зазначив, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 8948,81 доларів США задоволенню не підлягають, оскільки сума боргу вже була стягнута рішенням третейського суду від 12.03.2008 року у сумі 91857 грн. і банк погодився на погашення наявної заборгованості згідно з умовами ухвали Автозаводського районного суду від 15.07.2011 року шляхом сплати третьою особою на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у сумі 107377,06 грн., а тому заборгованість перед банком є погашеною повністю у розмірі, визначеному рішенням третейського суду, яке є обов`язковим для банку, та у спосіб визначений ухвалою суду від 15.07.2011 року, з якою погодився представник банку. Також [PERSON] просив застосувати до спірних відносин позовну давність та вказував, що банк мав право подати позов до суду протягом трьох років з дати виникнення права на позов, тобто з 11.11.2007 року по 11.11.2010 року проте подав позов до суду у 2018 році, коли позовна давність сплинула, що є самостійною підставою для відмови у позові. Представник позивача АТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, про що надав письмову заяву. Представник відповідача адвокат Костянецький А.Г. у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності та за відсутності відповідача, також просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов, про що надав письмову заяву. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.05.2019 року між АТ\~«Укрсоцбанк»\~та [PERSON] укладений договір кредиту № 720/1Ф-375, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 34640 доларів США під 12,5% річних. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. Позивач наполягає, що відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом 17.05.2018 року становить 16365,87 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8948,81 доларів США; заборгованості за відсотками 7417,06 доларів США. У відповідності до пункту 1.1.2. кредитного договору визначено, що кінцевий термін погашення кредиту 10 травня 2014 року. Пунктом 3.2.2 Кредитного договору передбачене право банку вимагати дострокового повернення кредиту у випадку неналежного виконання зобов`язань позичальником, якому кореспондує визначений пунктом 3.3.8 Кредитного договору обов`язок позичальника повернути кредит у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги кредитора. У відповідності до вимоги про дострокове повернення кредиту від 11.10.2007 року за вихідним номером 31.9-027/96-400/1 банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та змінив строк виконання основного зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що строкова заборгованість по кредиту з 16.11.2007 року становить нуль гривень, та з 16.11.2007 року уся заборгованість по кредитному договору обліковується як прострочена. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому суд враховує висновки у подібних правовідносинах сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та вручив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту від 11.10.2007 року за вихідним номером 31.9-027/96-400/1. (а.с. 82) Через 30 календарних днів після вручення цієї вимоги кредит набув статусу простроченого грошового зобов`язання, а банк втратив право нараховувати проценти за користування кредитом. Зважаючи на викладене, вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 7417,06 доларів США, які нараховані після закінчення строку кредитування та після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, є незаконними та задоволенню не підлягають. Також банком заявлена вимога про стягнення з [PERSON] заборгованості за основною заборгованістю тілом кредиту у сумі 8948,81 доларів США, яка є простроченою з 16.11.2007 року У відповідності до п. 6.2. кредитного договору встановлено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, спір розглядається одноособово визначеним суддею Третейського суду при Асоціації українських банків. Матеріалами справи підтверджується, що банк скористався правом на стягнення заборгованості, шляхом звернення до третейського суду. 12 березня 2008 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалене рішення у справі №348/08, яким вирішено звернути стягнення на предмет застави за договором застави №720/3-263 від 17.05.2007 року автомобіль марки MITSUBISHI модель PAJERO 2,5 TD, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] для задоволення грошових вимог АКБ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №720/1Ф-375 від 17.05.2007 року в сумі 91857 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 липня 2011 року у справі № 2-1113/09 змінено спосіб і порядок виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі №2-1113/09 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 9094,00 грн. у повернення заборгованості, 4120,00 грн у повернення судових витрат та витрат на юридичну допомогу, а всього 13214,94 грн. шляхом передачі [PERSON] у власність в рахунок повного погашення боргу за рішенням суду автомобіля марки MITSUBISHI модель PAJERO 2,5 TD, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] що належить [PERSON] за умови сплати [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у сумі 107377,06 грн., що є різницею між сумою боргу та вартістю автомобіля, згідно висновку про вартість майна. Зі змісту ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.07.2011 року вбачається, що при вирішенні справи був присутній представник заінтересованої особи ПАТ «Укрсоцбанк» - Долбієв В.Ф., який проти задоволення заяви не заперечував. Пояснив, що за умови сплати заявником коштів права банку, як заставодержателя порушені не будуть. Зазначені обставини підтверджують той факт, що кредитор скористався правом вимагати дострокового повернення кредиту та звернувся до третейського суду, в результаті чого третейським судом звернуто стягнення на предмет застави. Рішенням третейського суду від 12.03.2008 року стягнута непогашена заборгованість [PERSON] перед банком станом на 11 грудня 2007 року у сумі 91857 грн. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Банк звернувся до суду з даним позовом 06.06.2018 року. Судом встановлено, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту, передбаченим пунктом 3.2.2 договору та вручив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту від 11.10.2007 року за вихідним номером 31.9-027/96-400/1. Через 30 календарних днів після вручення цієї вимоги кредит набув статусу простроченого грошового зобов`язання, а у банку з`явилось право на позов і саме з цього часу почала відлік позовна давність. При цьому суд враховує висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 285/3950/17-ц за якими пред`явлення особою позову до третейського суду, до підвідомчості якого згідно зі статтею 6 Закону України «Про третейський суд» відноситься вирішення відповідного спору, перериває позовну давність. Звернення до третейського суду свідчить і про зміну строку виконання основного зобов`язання як це передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України. Зважаючи на той факт, що банк звернувся до третейського суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості по кредиту за рахунок предмета застави, то відбулось переривання строку позовної давності. Точну дату переривання позовної давності за наявними у справі доказами встановити неможливо, проте пред`явлення позову до третейського суду, а відповідно і переривання строку позовної давності відбулось до 12 березня 2008 року (дати ухвалення рішення третейського суду). За таких обставин звертаючись до суду з позовом у червні 2018 року (більш ніж через десять років) банк пропустив позовну давність до вимог про стягнення основної заборгованості за кредитом (тіла кредиту), що є підставою для відмови у позові у даній частині. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed