Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 47202,40 грн., яка складається з: 494,97 грн заборгованість за кредитом, 40094,23 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3889,28 грн. заборгованість за пенею комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2223,92 грн. штраф (процентна складова). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.03.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві від 11.03.2014 року підтвердила, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами, правилами та тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з тим, що позичальник не виконує свої зобов`язання по договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 06.09.2018 року становить 47202,40 грн., яка складається з: 494,97 грн заборгованість за кредитом, 40094,23 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3889,28 грн. заборгованість за пенею комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2223,92 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, не заперечував проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань,відзиву не надала. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмірі 500 грн. 00 коп. У зв`язку з неналежним виконанням боржником договірних зобов`язань, станом на 06.09.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з наданим Банком розрахунком становить 47202,40 грн., яка складається з: 494,97 грн заборгованість за кредитом, 40094,23 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3889,28 грн. заборгованість за пенею комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2223,92 грн. штраф (процентна складова). Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, про що 11.03.2014 року розписалася в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Отже, подавши Анкету-заяву заяву від 11.03.2014 року, відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність угоди між сторонами підтверджується заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з частиною 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2\~статті 6 ЦК України\~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до\~статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого розрахунку вбачається, що в період з 16.03.2014 року по 30.08.2014 року за користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року\~34,80% річних, в період з 01.04.2015 року по 06.09.2018 року\~43,20% річних. Отже, позивач неодноразово змінював відсоткову ставку за кредитом в сторону збільшення. Відповідно до частини першої\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч.3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17, від 30 листопада 2016 року у справі №6-82цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 та Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №389/3409/16-ц (провадження №61-1036св17). Доказів про повідомлення відповідача про збільшення розміру відсоткової до 34,80% річних, а потім\~до 43,20% річних та його письмову згоду на таке збільшення в односторонньому порядку, позивачем не надано, тому суд виходить з розміру відсоткової ставки, зазначеному в довідці про умови кредитування, яка підписана відповідачем. Згідно із ч. 1 і ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.\~76\~82 ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1\~ст. 82 ЦПК України). Таким чином, наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам\~ЦК України\~та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом. За розрахунком, наданим позивачем, за період з 23.05.2012 року по 31.08. 2014 року заборгованість за відсотками за відсотковою ставковою ставкою 30,00% річних складає 49,83 грн.. За тим же розрахунком заборгованість за відсотками за період з 16.03.2014 року по 30.08.2014 року становить 79,78 грн. Кількість днів прострочення становить 1466 днів. За період з 01 вересня 2014 року по 06 вересня 2018 року заборгованість за відсотками по відсотковій ставці 30,00% річних складає 604,69 грн. (494,97 грн. (розмір заборгованості) х 30% річних / 360 днів х 1466 дня / 100). Всього заборгованість за відсотками за період з 16.03.2014 року по 06.09.2018 року складає 684,47 грн. (79,78 грн.+604,69 грн.) Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород. У той самий час, згідно з умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання за договором, тобто і за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з\~недотриманням положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Думку позивача через його неявку в судове засідання щодо виду стягнення цивільно-правової відповідальності з`ясувати неможливо, тому з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії за прострочення виконання зобов`язань. У разі порушення боржником зобов`язання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Щодо стягнення штрафів суд зазначає, що умовами кредитного договору передбачено обов`язок відповідача сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, тому, враховуючи задоволення позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом з відповідача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та 5% від 1179,44 грн., що становить 58,97 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 1738,41 грн., яка складається з: 494,97 грн - заборгованість за 684,47 грн відсотки за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 58,97 грн. штраф (процентна складова). Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 64 грн. 89 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial