Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Банк звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги банк обґрунтовує наступним. 08 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір КФ(03)97-08, відповідно до якого відповідач отримав від банку кредит в розмірі 50000 доларів США із терміном погашення не пізніше 07.08.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 08.08.2008 року банком були укладені договори поруки з [PERSON] та [PERSON] У порушення зобов'язання станом на 16 червня 2015 року, [PERSON] має заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 34974,69 доларів США, яка складається: 25334,52 доларів США - заборгованість за кредитом; 6145,32 доларів США. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3494,85 доларів США - пеня за період 17.06.2014 по 16.06.2015 року. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість у розмірі 31479,84 доларів США, пеню в розмірі 74960,37 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року провадження по справі було зупинено в загальному порядку до розгляду Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області цивільної справи № 320/7966/15-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» про захист прав споживачів. 25 квітня 2016 року до суду надійшло клопотання ПАТ «Таскомбанк», згідно якого ухвалою Апеляційного суду від 19 квітня 2016 року було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2016 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, проти заочного рішення не запе\-речує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходили, тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за від\-сутності відповідачів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідан\-ня відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини нея\-вки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наяв\-них у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спра\-ви . При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Се\-вастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового за\-сідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд спра\-ви за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвален\-ня заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спра\-ви. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у національній валюті України - гривні. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо зобов'язанням встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, о позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 08 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір КФ(03)97-08, відповідно до якого відповідач отримав від банку кредит в розмірі 50000 доларів США із терміном погашення не пізніше 07.08.2018 року./а.с.6-9/ В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 08.08.2008 року банком були укладені договори поруки з [PERSON] та [PERSON]./а.с.16-19/ У порушення зобов'язання станом на 16 червня 2015 року, [PERSON] має заборгованість по вищезазначеному кредитному договору у розмірі 34974,69 доларів США, яка складається: 25334,52 доларів США - заборгованість за кредитом; 6145,32 доларів США. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3494,85 доларів США - пеня за період 17.06.2014 по 16.06.2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості./а.с.4-5/ Таким чином, позовні вимоги позивача законні та обґрунтовані, оскільки відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки витрати позивача по сплаті судового збору були належним чином підтверджені наданим платіжним дорученням (а.с. 1), згідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, а саме судовий збір у сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного ст.ст. 524, 526, 530, 549,

Outcome: approved