Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 02.10.2012 року у розмірі 11264,53 грн., з яких 3095,82 грн. заборгованість за кредитом; 2119,76 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 6048,95 грн. заборгованість за пенею; 0,00 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, а також судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а також штрафних санкцій, що є предметом позовних вимог. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.07.2011 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н шляхом відкриття карткового рахунку з кредитним лімітом за платіжною карткою кредитка Універсальна 5000 грн. /а.с.7/. Крім цього, 29.07.2011 р. [PERSON] також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій власним підписом підтвердив, що ознайомлений із умовами кредитування, зокрема із нарахуванням процентів, комісії, пені, штрафів, а також термін внесення щомісячних платежів /а.с.8/. 02.10.2012 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якої визначено розмір заборгованості [PERSON] , розмір процентів, пені та штрафу /а.с.9/ Так, за умовами п.2.1 вказаної Генеральної угоди, банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 3713,9 грн., на строк 12 місяців, з 02.10.2012 по 31.10.2013 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 3713,9 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обумовлені в заяві строки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому Кредитним договором. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Як вбачається із поданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.10.2012 року, станом на 17.06.2020 року така становить 11264,53 грн. та складається із: 3095,82 грн. заборгованість за кредитом; 2119,76 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 6048,95 грн. заборгованість за пенею; 0,00 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відтак, судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору б/н від 02.10.2012 року в частині своєчасного повернення кредиту, а тому суд приходить до висновку, що Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» правомірно заявлені вимоги про стягнення із [PERSON] , як боржника, заборгованості по кредитному договору б/н від 02 жовтня 2012 року, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3095,82 грн. заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. Крім цього, суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості зі сплати відповідачем відсотків за користування кредитом, що вказані у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості від 02.12.2012 р., яка підписана сторонами. Разом з тим, відповідно до п.2.8 вказаної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник виплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах на кожен день прострочення. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 жовтня 2012 року, посилається на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/rules/ як невід`ємні частини спірного договору. Як вбачається із матеріалів справи до позовної заяви додано роздруківку Витягу з умов та правил надання банківських послуг. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відсутні також і докази того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати, зокрема, неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цьому документі розмірах і способу нарахування, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У зв`язку з викладеним Умови та правила надання банківських послуг, який долучений позивачем до справи, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, а тому нарахування пені згідно даних умов та правил у даному випадку є безпідставним, що узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку 3095,82 грн. заборгованості за кредитом та 2119,76 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. При цьому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за пенею у розмірі 6048,95 грн. Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення, та присуджує стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.10.2012 року на загальну суму 5215,58 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 973 грн. 25 коп.

Outcome: partial