Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування звернулася з даним позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав, оскільки остання є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що мати дітей [PERSON] , [INFO] , постійно зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не виконує батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей, постійно залишала дітей без батьківського піклування. Батько дітей - записаний зі слів матері, відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного Кодексу України. З серпня 2019 року діти були направлені в Комунальний заклад «Ізмаїльський міський ЦЕНТР соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебувають до теперішнього часу. Однак, за весь цей тривалий час мати дітей жодного разу не відвідувала дітей, не цікавилася ними, їх станом здоров`я, навчанням, тощо. Тобто повністю самоусунулася від виховання та утримання дітей. Орган опіки та піклування подавши зазначений позов, в першу чергу захищає інтереси неповнолітніх дітей, та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі визначеному в заяві про уточнення позовних вимог (а.с.30). Представник позивача Янчева Г.Ф., яка діє за дорученням №01/01-34/74 від 14.01.2020 року (а.с.44) в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення з підстав зазначених в позовній заяві, наполягала на задоволенні вимог. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. Підтвердила, що дійсно діти: [PERSON] та [PERSON] тривалий час з нею не проживають, та лише наразі вона дізналася місце їх знаходження. Дітьми вона не цікавилася, не займалася їх утриманням та виховання. У майбутньому має намір покращити свої житлово-побутові умови, влаштуватися на роботу та повернути дітей. Однак, на даний час такої можливості у неї не має. Вона важко хворіє, і перебуває на лікуванні. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4,5). Батько дітей - записаний зі слів матері. Мати дітей - [PERSON] , постійно зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, не виконує батьківських обов`язків по вихованню дітей, залишає дітей без батьківського піклування, що підтверджується наступним Згідно характеристик на дітей, наданих Болградської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 діти часто приходять до школи не охайні, голодні, без шкільних приладів. Мати не цікавилась навчанням дітей, батьківські збори не відвідувала (а.с.6, 7). За наслідками проведеного обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 06.08.2019 року було встановлено, що будинок перебуває в антисанітарному становищі, ліжка і постільної білизни у дітей не має, продукти харчування відсутні, мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння (а.с.11). Згідно наказу служби у справах дітей від 09.08.2019 року за №77 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] поставлені на облік служби, у зв`язку з тим, що перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.10). Рішенням служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 28.08.2019 року діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради у зв`язку з тим, що перебувають у складних життєвих обставинах, де знаходяться по теперішній час (а.с.8). Відповідно до звіту про проведену роботу з сім`єю [PERSON] Болградською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів постійний контроль вівся протягом 2018-2019 року за цією сім`єю, проводилися роз`яснювальні і профілактичні бесіди, проте позитивного результату досягнуто не було (а.с.9). Згідно акту про результати відвідування та піклування дитиною КЗ «Ізмаїльського міського Центру соціально-психологічної реабілітації дітей» від 24.10.2019 року, було встановлено, що за весь час перебування малолітніх дітей в закладі з 29.08.2019 року мати жодного разу не відвідувала дітей, не цікавилась ними в усній, ні в письмовій формі, тобто, самоусунулась від виховання та утримання своїх дітей. 06 грудня 2019 року Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради звернувся до Служби у справах дітей Болградської РДА з вимогою вжити заходи для вирішення питання про статус дітей [PERSON] (а.с.33). Дані обставини свідчать, що мати дитини, не бере участі у вихованні і утриманні своїх дітей, не відвідує їх, не цікавиться її здоров`ям, морально і матеріально не підтримує, ухиляється від виконання своїх обов`язків і взагалі вона фактично відмовилася від своїх дітей. Згідно висновку Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Органу опіки та піклування від 31.10.2019 року за № 03/01-26/1604 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.2) Представник позивача, підтримала висновок та вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав щодо синів [PERSON] та [PERSON] , оскільки свідомо ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов`язків. Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню малолітніх синів [PERSON] , [PERSON] , не піклується про синів, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дітям. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вимогами ст. 181-183 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, та прийшов до переконання про необхідність стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст.168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав». Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ч.6 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840.40 гривен.

Outcome: approved