Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила: (а) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по відношенню до їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; (б) встановити опіку над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном [PERSON] , [INFO] ; (в) стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмір 1/3 частини заробітної плати ( доходу) кожного з відповідачів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подання до суду позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що вона є бабусею двох дітей: [PERSON] та [PERSON] більше п`яти років вона одноособово піклується про онуків. Місцезнаходження батьків їй невідомо. Відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином вважається повідомленою про день, час та місце судового засідання, відзив на позовну заяву не надала, будь - яких клопотань на адресу суду не направила. Представник третьої особи ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримували просили їх задовольнити. Представник третьої особи ВИКОНКОМУ САКСАГАНСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримували просили їх задовольнити. Свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні 20 травня 2021 року пояснили, що малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] піклується їх бабуся [PERSON] . Вказали що батька дітей ніколи не бачили, мати бачили ще коли діти ходили у дитячий садок. Бабуся оплачує усі додаткові заняття англійської мови для дітей. Батьки не цікавляться долею дітей. В присутності педагога в судовому засіданні малолітні [PERSON] та [PERSON] , суду зазначили, що мають бажання, щоб їх бабуся стала опікуном відносно них. Вона завжди дбає про них, умови проживання в них добрі. Де їх батьки вони не знають, з ними не спілкуються та не мають бажання. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8-9). [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , оголошена у розшук в рамках кримінального провадження у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України (а.с. 12). Позивачка [PERSON] працює в КОМУНАЛЬНОМУ НЕКОМЕРЦІЙНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ № 16 КМР» на посаді медична сестра та за 2020 рік отримала дохід у розмірі 30 093, 36 гривень ( а.с.14;16). У відповідності до довідки про доходи № 0401 4046 1637 1411 [PERSON] перебуває на обліку в КРИВОРІЗЬКОМУ ЦЕНТРАЛЬНОМУ ОБ`ЄДНАНОМУ УПРАВЛІННІ ПФУ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ і отримує пенсію за віком, за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року отримала пенсії на загальну суму 12 600 гривень ( а.с. 15). Згідно акту про фактичне проживання від 23 лютого 2021, засвідченого головою правління ОСББ «МІКРОРАЙОН ЮВІЛЕЙНИЙ БУДИНОК № 5» [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає з 2015 року, що підтверджується актом від 23 лютого 2021, засвідченого головою правління ОСББ «МІКРОРАЙОН ЮВІЛЕЙНИЙ БУДИНОК № 5» (а.с. 24). Власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] ( а.с. 25). [PERSON] за станом здоров`я може бути опікуном свої малолітніх онуків, що підтверджується постановою ЛКК № 115 від 23.02.2021 року ( а.с. 22). За обліками МВС громадянка України [PERSON] , [INFO] станом на 04.03.2021 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває ( а.с.49). Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого ВИКОНКОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ [PERSON] , [INFO] доцільно позбавити батьківських прав у відношенні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 79-81). До суду надано висновок ВИКОНКОМУ САКСАГАНСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ згідно якого питання доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей перебуває поза межами повноважень виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування (а.с. 73-77). За відомостями довідки № 171/2021 видана ТРЕНІНГОВИМ ЦЕНТРОМ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР СОЦІАЛЬНИХ СЛУЖБ [PERSON] пройшла курс підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки - вихователі з 10 серпня по 13 серпня 2021 року (а.с. 114-117). ВИКОНКОМОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНОМ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ та ВИКОНКОМОМ САКСАГАНСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНОМ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ надані висновки про доцільність встановлення опіки, піклування [PERSON] по відношенню онуків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказане опікунство відповідає інтересам дітей (а.с. 119-120;122-123). Батьки, за нормами ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Кожна дитина, у відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. За правилами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 статті 164 СК України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Положенням частини 1 статті 81 ЦПК України визначено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У відповідності до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». На думку суду позбавлення відповідачів батьківських прав не суперечить також інтересам дітей, оскільки відсутність будь-якої участі батьків у їх житті є фактором, що травмує дитячу психіку, а збереження батьківства може привести до одержання відповідачами в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дітьми, що, враховуючи ухилення їх від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у цьому випадку є доцільним, оскільки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приймають участі у вихованні дітей, [PERSON] знаходиться у розшуку, місце проживання [PERSON] не відомо, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За приписами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] та [PERSON] , з кожного окремо, підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно (на кожну дитину), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дітьми повноліття на користь майбутнього опікуна [PERSON] . Статтею 55 ЦК України визначено: опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і визначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. За правилом статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. З урахуванням наданих ВИКОНКОМОМ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ та ВИКОНКОМОМ САКСАГАНСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ як ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ висновків щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном по відношенню онуків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд вважає за доцільним задовольнити позовні вимоги і в цій частині. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та стягує з відповідачів на користь держави судовий збір 1816 гривень 00 копійок з кожного.

Outcome: approved