Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ «Кредобанк» звернулося до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-129819 від 23 серпня 2018 року в розмірі 94\~548,92 гривень, з яких: заборгованості за тілом кредиту 65\~596,16 гривень, заборгованості за відсотками 28\~173,55 гривень, заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту 779,21 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~102,00 гривень та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9\~545,89 гривень з підстав, викладених в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачі, кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають частково, а саме заборгованість за тілом кредиту 65\~596,16 гривень, заборгованість за відсотками 28\~173,55 гривень. Щодо стягнення пені просили застосувати позовну давність. Таким чином, визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 23 серпня 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-129819 (а.с. 19-23). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, АТ «Кредобанк» надало [PERSON] кредит в сумі 70\~820,00 гривень, терміном на 60 місяців, до 22 серпня 2023 року. Цілі кредитування поточні потреби та рефінансування кредитних заборгованостей [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк». Процентна ставка за користування кредитом 52,99 % річних. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № CL-129819 від 23 серпня 2018 року належним чином не виконав. В результаті чого, в нього, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед АТ «Кредобанк» в сумі 94\~548,92 гривень, з яких: заборгованості за тілом кредиту 65\~596,16 гривень, заборгованості за відсотками 28\~173,55 гривень, заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту 779,21 гривень. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Стосовно обов`язковості застосування строків позовної давності, то у справі «Grafescolo S.R.L. проти Молдови» Суд вказав, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, які підписали конвенцію. Суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності, і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, що заборгованість [PERSON] зі сплати пені перед АТ «Кредобанк» утворилась за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року. При цьому, АТ «Кредобанк» звернулося до суду з вказаним позовом 28 грудня 2020 року (а.с. 47). А тому за таких обставин, позовна давність щодо вимоги про стягнення пені, пред`явлена АТ «Кредобанк» до [PERSON] , сплинула у листопаді 2020 року. Однак, позивач звернувся до суду лише 28 грудня 2020 року. Таким чином позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, який передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Отже, позивач звернувся до суду після спливу позовної давності, про застосування якої просять відповідачі. Крім того, суд звертає увагу на наступні обставини. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20. [PERSON] , [PERSON] , які є відповідачами по справі, станом на 23 серпня 2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідач [PERSON] дала згоду на отримання її чоловіком, [PERSON] кредиту за кредитним договором № CL-129819 від 23 серпня 2018 року (а.с. 25). Приймаючи до уваги цільове призначення кредиту, суд приходить до висновку, що отримані [PERSON] кредитні кошти за умовами кредитного договору № CL-129819 від 23 серпня 2018 року були використані в інтересах сім`ї. А тому за таких обставин, заборгованість в сумі 93\~769,71 гривень, з яких: заборгованості за тілом кредиту 65\~596,16 гривень, заборгованості за відсотками 28\~173,55 гривень, підлягає солідарному стягненню з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Кредобанк». А тому за таких обставин, суд приходить до всиновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~102,00 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2\~084,68 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом достовірно встановлено, що позивачем не подано жодних доказів щодо обсягу наданих йому послуг і виконаних робіт, їх вартості. Крім того, стороною позивача суду не було надано жодних доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі саме 9\~545,89 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в стягненні з відповідачів на користь позивача судових витрат на правову допомогу в сумі 9\~545,89 гривень.

Outcome: partial