Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 03 липня 2015 року між Публічним Акціонерним Товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №6027.03.01.2101. Відповідно до п.2. кредитного договору банк видає кредит позивачу у сумі 158455 гривень 80 копійок на строк до 01 липня 2022 року. Оскільки відповідач не виконала умов договору належним чином, у неї станом на 29 листопада 2019 року виникла заборгованість перед АТ «Кредобанк» в сумі 113097 гривень 49 копійок, що відповідно до розрахунку складається з: заборгованості за тілом кредиту 91799,77 гривень, заборгованість за відсотками 10715,19 гривень, понесені банком судові витрати 2000 гривень, заборгованість за пенею 8582,53 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Представником позивача суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте було подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає частково, згідна сплачувати щомісячний платіж в сумі 3500 гривень. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 55, 124\~Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, 03 липня 2015 року між Публічним Акціонерним Товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №6027.03.01.2101. Відповідно до п.2. кредитного договору банк видає кредит позивачу у сумі 158455 гривень 80 копійок на строк до 01 липня 2022 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 04 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] замінила прізвище на [PERSON] . Згідно із п. 1 кредитного договору, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах повторності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, банк видав відповідачу кредит у сумі 158455,80 гривень на строк до 01 липня 2022 року. Згідно п. 3.2 за користування кредитом позичальник сплачує банку 17,99% річних. Згідно до п. 4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та /або додатками до нього. Пунктом 4.1.1. кредитного договору, повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця згідно до графіку погашення заборгованості. Відповідно до п.4.9. кредитного договору, банк у випадках передбачених п.2.10. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно п. 4.10. кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.4.9.), достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору №6027.03.01.2101 від 03 липня 2015 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 22 липня 2015 року укладено договір застави. Предметом застави є рухоме майно: автомобіль CHERY, модель: Е5, рік випуску: 2014 року, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , об`єм двигуна 1497 куб.см., колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №6-1412цс16. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 29 листопада 2019 року виникла заборгованість перед АТ «Кредобанк» в сумі 113097 гривень 49 копійок, що відповідно до розрахунку складається з: заборгованості за тілом кредиту 91799,77 гривень, заборгованість за відсотками 10715,19 гривень, понесені банком судові витрати 2000 гривень, заборгованість за пенею 8582,53 гривень. Розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов кредитного договору та сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки також підлягає судовий збір в розмірі 1921 гривня.

Outcome: approved