Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

В березні 2015 року Комунальне підприємство «Південно-Західні тепломережі» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання, в обґрунтування якого вказав, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання та підігріву гарячої води, які надає позивач, разом з тим відповідач не оплачує спожиті послуги внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.09.2013р. по 01.02.2015р. в сумі 3304,76грн., інфляційні нарахування в сумі 516,05грн., три відсотки річних в сумі 61,74грн., а всього 3882,55грн. які підлягають стягненню у судовому порядку відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, ст.530, 625 ЦК України, постанови Національної Комісії від 06.06.2014р. № 650 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг». В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника, позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] постійно мешкає у квартирі [ADDRESS]. Згідно ст. 68 Житлового кодексу України, споживач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія, інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.01.2011р. № 83 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та підігріву води для населення та інших споживачів», з 01.02.2011р. встановлено тарифи на послуги з теплопостачання та підігріву гарячої води, які надаються позивачем. Згідно п.п.5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875 договір про надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Отже, відповідач користується послугами позивача, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення та підігріву гарячої води не проводить, внаслідок чого за період з 01.09.2013р. по 01.02.2015р. утворилась заборгованість в сумі 3882,55грн., яка підлягає стягненню у примусовому порядку. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК договір про надання послуг є складним зобов'язанням, що складається з двох зобов'язань: правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник має право вимагати виконання цього обов'язку, та правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Відповідно до статей 524, 533-535, 625 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. З урахуванням положень ч. 3 ст. 510 ЦК грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, зокрема, й договір про надання послуг, в якому установлена ціна договору - абонентська плата. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ст. 625 розміщена в розд. І кн. 5 ЦК «Загальні положення про зобов'язання», у зв'язку з чим поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах. У зв'язку з цим на правовідносини, що виникли із зазначеного договору про надання послуг, поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Сума інфляційних нарахувань за період з 01.09.2013р. по 01.02.2015р. становить 516,05грн., а сума трьох відсотків річних за вказаний період складає 61,74грн., що підтверджується довідкою про заборгованість. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.01.2015р. КП «Південно-Західні тепломережі» відмовлено у прийнятті заяви щодо стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Судові витрати по справі складаються із судового збору, який підлягає до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України в сумі 243,60грн.

Outcome: approved