Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт спільного проживання однією сім»єю його та [PERSON] з червня 1993 року і по день смерті останньої - [INFO]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] з червня 1993 року по [INFO] проживала з ним та його сім'єю, вони вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - дві земельні ділянки на території Корінецької сільської ради, але для прийняття спадщину, як спадкоємцю четвертої черги, необхідно встановити факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років до моменту відкриття спадщини. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2016 року у задоволенні заяви [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким заявлені вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, а тому при встановленні факту проживання однією сім'єю має бути врахований весь час проживання до моменту смерті, а не тільки спільного проживання після набрання чинності Цивільним кодексом України. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що судом було застосовано положення ст. 1264 ЦК України, що не підлягала застосуванню, оскільки ця стаття визначає осіб, які є спадкодавцями четвертої черги за законом, однак предметом заяви було встановлення факту проживання однією сім'єю, а не визнання спадкоємцем четвертої черги за законом. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] До складу спадкового майна належать земельна ділянка площею 3.71 га на території Корінецької сільської ради, що підтверджується Державним актом серії [NUMBER], виданим 10 червня 2005 року, та земельна ділянка площею 0.49 га на території Корінецької сільської ради, що підтверджується Державним актом серії [NUMBER], виданим 10 червня 2005 року. Згідно з довідкою Корінецької сільської ради № 68 від 16 березня 2016 року [PERSON] проживала без реєстрації до дня смерті [INFO] по [ADDRESS] разом з [PERSON], вели спільне господарство. В ході розгляду справи заінтересована особа - Корінецька сільська рада заявлені вимоги визнавала. Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру № 43976151 від 26 травня 2016 року, наданою Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа до майна [PERSON], яка померла [INFO], не заводилась. Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що терміном, з якого необхідно відраховувати п'ятирічний строк спільного проживання однією сім'єю є момент набрання чинності ЦК України 01 січня 2004 року; на дату смерті спадкодавця [PERSON] [INFO], з моменту набрання чинності ЦК України 01 січня 2004 року не виповнився п'ятирічний строк. Проте, з таким висновком суду не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, а тому п»ятирічний строк необхідно обчислювати і з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім»єю до набрання чинності цим Кодексом. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове, яким заявлені вимоги задовольнити.

Outcome: approved