Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», позивач, банк) звернулось до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування позову позивач вказав, що [PERSON] (далі - відповідач) звернулася до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.12.2015 згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір). Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого крединого ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, а саме щомісяця повинен сплачувати протягом терміну дії картки. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.07.2019 року має заборгованість у розмірі 19096,49 грн., яка складається з наступного: 11572,83 грн - заборгованість за тілом кредита; 5547,56 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 590,55 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;0,00 грн - нарахована пеня на прострочене зобов`язання;0,00 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 885,55 грн - штраф (процентна складова). За таких обставин позивач вважає, що відповідач своїх зобов`язань по договору не виконав і просив суд стягнути вказані кошти з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча була належно повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, від неї не надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. В матеріалах справи наявний відзив на позов в якому відповідач позов не визнала, вказала, що викладені у позові обставини є надуманими, оскільки позивач їй кредитних коштів не надавав, заява-анкета не може свідчити про надання кредитних коштів, так як із її змісту не видно, що вона просить надати їй кредит, про умови та правила вона не була обізнана, що свідчить відсутність її підпису. Крім того, анкета -заява від 07.12.2015 року не є крединим договором , так як в її змісті відсутні істотні умови для такого виду договорів (сума договору, процентна ставка, строк повернення тощо), а щодо наданих банком роздруківки так званих «умов та правил» в своїй сукупності з анкетою заявою не є договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК. Зазначила, що позивачем не надано належних доказів відкриття банківського рахунку відповідачу на підставі заяви-анкети від 07.12.2015 року, укладення кредитного договору з погодженням всіх його істотних умов, видачі кредиту існування будь-якої заборгованості взагалі. Також відповідачем надано свідоцтво про шлюб за яким прізвище після реєстрації шлюбу відповідач отримала [PERSON] . В матеріалах справи наявна відповідь на відзив із зазначенням заперечень щодо викладених у відзиві обставин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , звернулася до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.12.2015 згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого крединого ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, а саме щомісяця повинен сплачувати протягом терміну дії картки. Мінімальний обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.07.2019 року має заборгованість у розмірі 19096,49 грн, яка складається з наступного: 11572,83 грн - заборгованість за тілом кредита; 5547,56 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 590,55 грн - заборгованість за нарахованими відсотками;0,00 грн - нарахована пеня на прострочене зобов`язання;0,00 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 885,55 грн - штраф (процентна складова). Вказані обставини відповідачем належними, допустимими, достаніми та достовірними доказами не спростовано. Крім того вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між сторонами шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку укладено в письмовій формі кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Між тим з наданої суду виписки по рахунку, вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалась кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження не отримання кредитних коштів, їх використання щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Оцінюючи в сукупності наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписку по рахунку в якості доказу, судом встановлено, що [PERSON] покладені на неї зобов`язання належним чином не виконувала, зважаючи на що й утворилася заборгованість за кредитним договором. За таких підстав, суд дійшов висновку, про наявність підстав про стягнення з відповідача нарахованої заборгованості за кредитним договором. Щодо клопотання про огляд веб-сайту по вказаній справі,

Outcome: approved