Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

В березні місяці 2016 року позивач звернувся до суду зазначивши, що 30.03.2011 року між публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та відповідачем по справі було укладено безномерний кредитний договір у вигляді карткового рахунку на платіжну картку який складається з заяви відповідача, пам»ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг і тарифів на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі- 3100 гр.00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі-36 % річних . Відповідач взяті на себе за умовами договору зобов»язання належним чином не виконував внаслідок чого заборгованість за кредитним договором на 31.12.2015 року склала 13436,97гр. Враховуючи ,що відповідач в добровільному порядку в визначений банком час не провів відповідних розрахунків ,позивач змушений був звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за умовами кредитного договору та понесених судових витрат. В судове засідання представник позивача /ПАТ комерційний банк,,Приватбанк,,/ не з»явився подав клопотання яким підтримав заявлений позов ,просить провести заочний розгляд справи ,а також стягнути понесені судові витрати. Належним чином повідомлений через оголошення в пресі про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання -не з»явився ,клопотань про відкладення справи на іншу дату від нього до суду не надходило, тому суд враховуючи клопотання сторони,прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає ,що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так 30.03.2011 року сторони уклали безномерний договір у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі-3100 гр.00 коп. зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 2.1.1.7.6 ,,Умов надання банківських послуг ,, ,які являються невід»ємною частиною договору передбачено обов»язок позичальника сплатити позивачу штраф в розмірі 500 гр. +5% коштів від суми позики, в разі затримки проведення щомісячних платежів більше ніж на 30 днів. Пунктом 1.1.7.12 даних умов, визначено термін дії договору -12 місяців та автоматичне продовження строку дії даного кредитного договору на той самий термін в разі не подання позичальником заяви про його призупинення ,внаслідок закінчення строку дії кредитної картки ,а п.п.2.1.12.6 правил користування платіжною карткою, визначено право банка стягувати з позичальника відсотки за повишеною процентною ставкою. Змістом ст..ст.530 ч.1 ,551 ч.3 та 1054 ЦК України обумовлено строки виконання зобов»язання , обов»язок позичальника повернути кредит та сплатити відсотки,а також можливість зменшення розміру неустойки за наявності обставин ,що мають значення по справі. Судом встановлено,що відповідач 30.03.2011 року отримав кредит у вигляді карткового рахунку на платіжну картку який складається з заяви позичальника /ас.7/ ,,Умов та правил надання банківських послуг,, і взяв на себе зобов»язання щомісячно вносити на рахунок кредитодавця відповідні кошти та відсотки за його користуванням.Взяті на себе зобов»язання- не виконав,відсотки за користування кредитними коштами на рахунок кредитора не перераховував та щомісячне погашення кредиту не здійснював .Загальна заборгованість відповідача перед кредитором становить - 13 436,97 гр. . З даної суми: -2044,26 гр.заборгованість за кредитом, -8376,66 гр.заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом, -1900,00 гр. заборгованість з комісії за користуванням кредитом, -500 .00 гр.штраф фіксована частина. -616 .05 гр.-штраф.процентна складова. Таким чином відповідач ,порушив право позивача на отримання відсотків за користування кредитними коштами та право на своєчасне повернення кредитних коштів позичальнику, Належним чином повідомлений через оголошення у виданні газети,,Урядовий Кур»єр,, про час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився ,заяв про відмову в задоволенні позову за строками позовної давності, у відповідності до положень ч.3 ст.267 ЦК України від нього ,до суду не надходило ,що позбавляє суд можливості самостійно застосувати позовну давність до наявних в провадженні правовідносин та являється підставою для задоволення позову. Понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved