Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], та мала ще одного сина [PERSON], [INFO], який [INFO] року помер у лікарні від виснаження організму. В травні 2015 року відповідач проживала разом із сином [PERSON] у найманому житлі [ADDRESS] та не працювала. Після огляду спеціалістами служби у справах дітей умов проживання відповідача було встановлено, що квартира гостинного типу не має всіх зручностей, в квартирі затхлий запах, по стінам та меблям повзають таргани, продуктів харчування не було, чисті речі для дитини, а також взуття, іграшки, книжки відсутні, мається лише манеж. За інформацією наданою сестрою відповідача, остання неналежно виконує свої батьківські обов'язки: на вулицю дитину не виводить, кричить на нею, годує 1 раз на день, речі дитині не пере, брудні речі складає у одноразові пакети та кладе у шафу, амбулаторію з дитиною не відвідує, часто залишає дитину на ніч на самоті, сама уходила з дому. Отримувала декілька видів державних допомог на дитину. За заявою відповідача з 03.06.2015 року дитина була поміщена до дитячого будинку. Відповідач знаходилась під соціальним супроводом соціальних служб, які неодноразово проводили мотивуючі бесіди та роз'яснювали необхідність відвідувати дитину в дитячому будинку і знайти роботу. Проте за весь час перебування хлопчика в дитячому будинку відповідач відвідала сина 1 раз. Допомогу не надає, життям та станом здоров'я дитини не цікавиться. На теперішній час проживає з матір'ю в орендованій 1 кімнатній квартирі в Кальміуському районі м.Маріуполя, не працює. Відповідач має низький батьківський потенціал, безініціативна, відсутнє бажання повернути сина у родину. На підставі зазначеного просили позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на особистий рахунок дитини; передати малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування Іллічівської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що службою у справах дітей надавався відповідачу дозвіл на відвідування дитини у дитячому будинку «Центр опіки», проте відповідач лише один раз відвідала дитину в установі дитячого будинку. Відповідач позовні вимоги не визнала та не погодилася із наявністю у її дитини будь-яких хвороб. Вказувала про належне виконання нею батьківських обов'язків відносно дитини, належне утримання квартири, підтримання нею порядку та чистоти, прання речей та їх знаходження в чистому вигляді. Під час відвідування квартири працівниками служби у справах дітей дійсно були таргани та застали випадково під час безладу в квартирі. Син [PERSON] не хворів, а медична карточка знаходилася у лікарні. Необхідні зчеплення відповідач дитині не проводила. В травні 2015 року працівниками служби у справах дітей їй було запропоновано написати заяву про поміщення дитини до дитячого будинку. Будь-якого примусу щодо написання заяви до неї не застосовували. З травня 2015 року відповідач дитину не бачила та не відвідувала. Приходила до дитини лише один раз в літку 2015 року. Будь-яких заходів для повернення дитини в сім'ю не вживала. Вказувала на готовність забрати дитину лише у випадку працевлаштування, оскільки має важке фінансове становище. Винаймає житло за 900,00 грн на місяць, єдиним доходом сім'ї є заробітна плата матері, яка працює прибиральницею та отримує заробітну плату в розмірі 1300,00 грн. Відповідач не працює, весь день перебуває вдома та займається домашніми клопотами. 04.05.2016 року відповідач прийшла до дитячого будинку та спитала дозвіл на побачення з дитиною, проте після конфлікту з директором дитячого будинку покинула його та на побачення з дитиною до медичного блоку не прибула. На сьогодні відповідач не має жодних перешкод для спілкування з дитиною в дитячому будинку, окрім стосунків із директором даного дитячого будинку. Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження, виданого 10.10.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON], про що зроблено актовий запис № 869. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян від 11 березня 2016 року №00016418637 відомості про батька дитини були записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного працівникам служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації 26.05.2015 року, в квартирі за місцем проживання відповідача [ADDRESS] виявлено затхлий запах, по стінам та меблям повзають комахи, на момент відвідування чисті речі дитини, іграшки, книжки, продукти харчування відсутні. У дитини мається дитячий маніж. Згідно акту відвідування, складеного 26.05.2015 року працівниками служби у справах дітей, рідна сестра відповідача [PERSON] повідомила, що її рідна сестра [PERSON] за вказаною адресою проживає зі своїм сином [PERSON], [INFO], дитина не розмовляє, не гуляє, погано реагує на жести та ігри. Відповідач часто кричить на дитину та крики чути далеко за межами квартири. Не займається його вихованням, не піклується про нього, не дотримує умови гігієни, годує дитину 1 раз на добу, не виводить його на вулицю, взуття у дитини відсутнє, не пере речі, в квартирі в одноразових пакетах складені брудні речі дитини, чисті речі відсутні. Педіатра не відвідує,. Часто залишає дитину одну на всю ніч. Згідно заяви відповідача остання 27.05.2016 року звернулася до начальника служби у справах дітей для проханням тимчасово влаштувати її сина [PERSON], [INFO], в дитячий будинок «Центр опіки» у зв'язку із важкими життєвими обставинами. Згідно з актом від 27.05.2015 року спеціалістом служби у справах дітей відповідачу було письмово роз'яснено про можливу відповідальність в разі ухилення від виконання батьківських обов'язків. Згідно з листом начальника служби у справах дітей від 26.05.2015 року №1113 до директора Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради було направлено письмове звернення взяти родину [PERSON] під соціальний супровід для надання їй всебічної допомоги. Відповідно до листа Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 03.03.2016 року №01-20-211 [PERSON] є отримувачем послуг центра з 2013 року через скрутне матеріальне становище. Відповідачу було рекомендовано оформлення статусу малозабезпеченої родини, надано перелік необхідних документів. З метою отримання необхідних речей для дитини було надано контакти благодійних організацій, фахівці центру сприяли отриманню гуманітарної допомоги у вигляді продуктів. Із відповідачем було проведено бесіду щодо необхідності відвідування дитини у Центрі опіки, проведено мотивуючу бесіду щодо власної ініціативи та самостійності у вирішенні складних життєвих обставин. 27.10.2015 року після зміни місця проживання [PERSON] знову було роз'яснено про необхідність відвідувати дитину у дитячому будинку «Центр опіки» з метою подальшого повернення дитини у родину. 15.02.2016 року фахівцями центру здійснено візит у родину відповідача, яка повідомила, що досі не працевлаштувалась. Відповідача було проінформовано про можливість працевлаштування до МТТУ на посаду кондуктора та надано координати відділу кадрів. Також проінформовано про її права та наголошено про можливість відвідувати власну дитину в Центрі опіки. Відповідача. 01.03.2016 року спеціалістом домовлено із представником ГО «Істок» про можливість відвідати громадську організацію щодо придбання б/в одягу та взуття для [PERSON]. Того ж дня запропоновано відвідати ГО «Істина» та придбати взуття. На даний час батьківський потенціал жінки низький. Особа безініціативна у подоланні складних життєвих обставин. Згідно з листом Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району від 02.06.2015 року №5162-1 [PERSON] перебуває на обліку та отримує такі види державної соціальної допомоги: допомогу одиноким матерям на дітей [PERSON], [INFO], з 01.10.2012 року по 01.11.2030 роки та [PERSON], [INFO], з 01.10.2014 року по 01.11.2032 роки; допомоги при народженні дитини на дітей [PERSON], [INFO] року народження, з 01.10.2012 року по 01.10.2015 року та [PERSON], [INFO], з 01.10.2014 року по 01.11.2017 роки; державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01.11.2014 року по 30.04.2015 роки. Згідно з листом КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 03.06.2015 року №730 малолітній [PERSON], [INFO], перебуває в даному закладі з 03.06.2015 року по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні. Також згідно з листом вказаного дитячого будинку від 12.08.2015 року №1061 хлопчик [PERSON] прибув до закладу у стані емоційного пригнічення. Культурно гігієнічні навички не були сформовані по віку: дитина не вдягалася і роздягалася, самостійно не їла ложкою та не пила з чашки, не просився на горщик. Інтерес до пізнавальної діяльності, до розвивальних індивідуальних занять, ілюстрованих книжок, до ігор та іграшок був відсутній. [PERSON] навчився їсти самостійно ложкою, пити з чашки, частково роздягатися та вдягатися, роззуватися. Мати [PERSON] за час перебування малолітньої дитини у закладі жодного разу до хлопчика не приходила. Згідно з випискою із історії розвитку дитини від 12.08.2015 року №1060 [PERSON], [INFO], має діагностовано інші уточнені ураження головного мозку (затримка розвитку), інші кардіоміопатії. Згідно з листом дитячого будинку «Центр опіки» від 03.03.2016 року №375 мати дитини [PERSON] за час перебування хлопчика у даному закладі відвідала його 1 раз 17.08.2015 року та більше не приходила, станом здоров'я не цікавилась, участі у вихованні не приймала. Вказані відомості щодо кількості відвідування дитини матір'ю також підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON] від 24.02.2016 року. Крім того [PERSON] повідомила, що їй в дитячому будинку не дають бачитися із дитиною. Станом на 24.02.2016 року не працює та не може знайти роботу. Живе на рахунок коштів матері. Згідно з актом обстеження умов проживання від 24.02.2016 року та актом відвідування, [PERSON] проживає із матір'ю в Кальміуському районі м.Маріуполя в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. В квартирі для дитини маються іграшки, дитячий манеж, одяг (станом на день поміщення дитини до Центру опіки). Зі слів [PERSON] остання має бажання повернути дитину в сім'ю, проте грошових коштів для утримання дитини не має, не працює, дитину в Центрі опіки не відвідує. В цей же день 24.02.2016 року спеціалістом служби у справах дітей відповідачу було письмово роз'яснено про можливу відповідальність в разі ухилення від виконання батьківських обов'язків та складено відповідний акт. Згідно побутової характеристики КСН МКР «232-й квартал» від 15.02.2016 року [PERSON]., [INFO], проживає в орендованій квартирі з матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS]. [PERSON] не працює. На теперішній час працює лише мати, [PERSON], прибиральницею. Це єдине джерело доходу сім'ї, 1300,00 грн. За повідомленням КУ Маріупольської міської ради «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» від 04.06.2015 року №01/20-786 [PERSON] постійно проживав з матір'ю, на диспансерному обліку не перебував, в амбулаторію з молодшою дитиною приходила тільки бабуся. Мати хлопчиків двері медпрацівникам при неодноразових відвідуваннях квартири не відчиняла, на записки, що були залишені, не реагувала. Допитана в якості свідка спеціаліст служби у справах дітей [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 26.05.2015 року надійшло повідомлення, що в лікарні перебуває дитини 7 місяців. Після цього працівники служби у справах дітей вийшли на обстеження умов проживання відповідача та виявили, що в квартирі антисанітарні умови, відсутні умови для проживання дитини, відсутні речі, іграшки. Поруч із квартири вийшла рідна сестра відповідача, яка проживає по сусідству та повідомила, що [PERSON] дитиною не займається, годує 1 раз на день, гуляти з дитиною не виходить, залишає одного на ніч. Свідок [PERSON], в судовому засіданні повідомив, що з лютого 2015 року по листопад 2015 року проживав по сусідству з відповідачем [PERSON] по [ADDRESS]. До цього був знайомий з відповідачем вже близько 5 років та є друзями. Був декілька разів в гостях в квартирі у відповідача, де умови проживання та гігієна були не добрі, повзали таргани. Відповідач готувала їжу дитині на електропічі, бачив як 1 раз гуляла на вулиці із дитиною. В квартирі були дитячий манеж, іграшки. Під час приходу до відповідача, бачив, як остання готувала їжу для дитини. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). В судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що відповідач життям та здоров'ям сина не цікавиться, із дитиною не бачиться, за час його перебування у дитячому будинку лише один раз його відвідала, будь-якої участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, мешкає у квартирі, в якій відсутні умови для проживання малолітньої дитини та забезпечення її потреб, зокрема одяг для дитини відповідного віку. Протягом часу перебування дитини у дитячому будинку відповідач не вжив заходів для зміни свого матеріального стану, не вжив достатніх заходів для працевлаштування. В будь-якому випадку відповідач не цікавився життям та розвитком своєї дитини під час перебування її в дитячому будинку. Попри неоднаразові попередження працівників (спеціалістів) центру соціальних служб та служби у справах дітей про необхідність відвідування дитини в дитячому будинку, не виявила бажання якнайчастіше бачитися з дитиною. Суд не приймає посилання відповідача на відсутність коштів на проїзд, як поважну підставу для тривалого невідвідування дитини в дитячому будинку, оскільки з урахуванням вартості проїзду в комунальному транспорті це не є об'єктивною перешкодою для унеможливлення прибуття до дитячого будинку в межах містах, за умови, що відповідач кожні три дні витрачає кошти на придбання сигарет. Крім того, відповідач не вживала будь-яких заходів для працевлаштування. Не надала доказів належного витрачання трьох видів державних допомог, а саме коштів, які виплачувалися їй та призначалися в якості допомоги одиноким матерям на дитину, допомоги при народженні дитини, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Крім того, протягом всього періоду розгляду справи в суді першої інстанції відповідач попри спонукання суду на необхідність активного захисту своїх батьківських прав та підтримування зв'язку з дитиною шляхом побачень, так і не вжила будь-яких реальних заходів та не відвідала дитину в Центрі опіки без поважних причин. Лише напередодні в день судового засідання та винесення рішення по справі 04.05.2016 року відповідач прибула до дитячого будинку Центр опіки, але після спілкування з директором та намаганням з'ясувати у відповідача причини невідвідування дитини протягом всього попереднього періоду, покинула дитячий будинок так і не зустрівшись із сином. Згідно акту, складеного працівниками дитячого будинку Центр опіки 04.05.2016 року, у вказаний день відповідач прибула та спитала дозвіл на побачення із своїм сином. Директор пояснив, що побачення може бути дозволено на декілька хвилин, оскільки відповідач не має довідки із тубдиспансеру про стан здоров'я легенів. Згодом директор дитячого будинку став з'ясовувати у відповідача причини через які вона не відвідувала дитину та не цікавилася її життям, не надавала будь-якої допомоги. [PERSON] поводила себе агресивно та визивно, після чого директор виставила її за двері свого кабінету. На медичний блок для зустрічі із сином відповідач так і не з'явилася. Вказані обставини відповідач підтвердила в судовому засіданні та повідомила, що через особисті стосунки із директором дитячого будинку не хоче відвідувати дитину. Будь-яких інших об'єктивних перешкод для відвідування дитини у відповідача не має. На переконання суду вказана поведінка відповідача свідчить про використання будь-якого малозначного приводу для виправдання своєї безініціативності та про уникання від виконання своїх батьківських обов'язків. Також суд приймає до уваги, що у відповідача була ще одна дитина [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 09.06.2015 року серії [NUMBER] Згідно листа ЦПМСД №1 26.05.2015 року хлопчик був доставлений в реанімаційне відділення МЛ№3 у вкрай важкому стані з ознаками глибокої гіпотрофії. [INFO] року хлопчик помер в стаціонарі. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вказана вище поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні сина свідчить про її небажання виконувати батьківські обов'язки щодо малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], та піклуватися про нього, а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язана утримувати свою дитину незалежно від позбавлення її батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO].

Outcome: approved