Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

В березні 2016 року прокурор, як специфічний позивач, звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], посилаючись на порушення відповідачем прав держави, обгрутовуючи свій позов положенням ст. 1206 ЦК України, та, посилаючись на те, що відповідне кримінальне провадження відносно відповідача за обвинуваченням по ст. 125 ч. 2 КК України було закрите за примиренням потерпілого з обвинуваченим. Внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому [PERSON], який через це перебував на стаціонарному лікуванні в Миргородській ЦРЛ і на його лікування закладом охорони здоровя витрачено 2195,16 гривень. Під час розгляду справи по суті прокурор заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, зосередивши увагу суду в своїх поясненнях на структурі розрахунку фактичних витрат на лікування потерпілого та порядку проведення такого розрахунку. Представник Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації для розгляду справи не прибув, хоча це управління про день, час та місце розгулу її повідомлено належним чином / а.с. 33, 34 /. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про день, час, місце розгляду справи в порядку, встановленому абзацом 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а також телефонограмою / а.с. 13, 14, 27, 28, 29, 30, 32 /, в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не сповістив, заперечень щодо заявленого позову не подав, що фактично вказує на визнання ним цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду, відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України, ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, в порядку її заочного вирішення, проти чого прокурор не заперечувала. Судом встановлено, що органами досудового розслідування відповідач [PERSON] обвинувачувався по ст. 125 ч. 2 КК України в заподіянні потерпілому [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя / а.с. 4 5 /. В наслідок цього потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ з 02 по 13 січня 2015 року, а на його лікування цим закладом охорони здоровя витрачено 2195,16 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком медичного закладу / а.с. 6 /. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню відповідача закрите у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Така ухвала суду набрала законної сили і фактично підтверджує винуватість [PERSON] у вчиненому протиправному діянні / а.с. 3 /. За приписами ст. 1206 частин 1, 3 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. При встановлених обставинах заявлені позовні вимоги прокурора є обгрунтованими. При зверненні в суд з цим позовом, прокурор був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Разом з тим відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином,

Outcome: approved