Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В березня 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду в своїх інтересах і в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, в якій просила визнати за нею та донькою право проживання та користування жилим приміщенням (квартирою), що розташована за адресою [ADDRESS]. Ухвалою від 25 квітня 2012 року в якості співвідповідача залучено Виконавчий комітет Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що вона з травня 2005 року постійно проживає за адресою [ADDRESS] разом з неповнолітньою донькою [PERSON], та батьком [PERSON]. Позивачка та донька переїхали в дану квартиру для того, щоб доглядати за хворим батьком [PERSON], який є наймачем даного житлового приміщення. У червні 2005 року [PERSON] видав довіреність на ім'я позивачки, яка надавала їй усі права представника для проведення приватизації квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. Дана довіреність, на думку позивачки, підтверджує той факт, що [PERSON] мав намір приватизувати квартиру, щоб вона перейшла у спадок дочці, тобто позивачці, проте приватизація не була закінчена у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем батька. Доглядаючи за хворим батьком позивачка фактично сама вела господарство та сплачувала усі необхідні платежі від імені батька. [INFO] року [PERSON] помер. В січні 2012 року позивачка неодноразово зверталася з письмовою заявою про реєстрацію місця проживання за адресою [ADDRESS] до КЖЕП № 49, в усній формі їй було відмовлено в видачі зразка заяви, тоді позивачка написала дану заяву в довільній формі, проте їй знову відмовили в її прийнятті. Позивачка надіслала поштою заяву про реєстрацію місця проживання до КЖЕП № 49. На момент подання позовної заяви позивачка ніде не зареєстрована та не має постійного місця проживання, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання за нею та донькою право проживання та користування жилим приміщенням (квартирою), що розташована за адресою [ADDRESS]. В червня 2012 року Виконавчим комітетом Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради подано зустрічну позовну заявку про виселення без надання іншого житлового приміщення, яка під час розгляду справи була уточнена. В обґрунтування зустрічних позовних вимог Виконавчий комітет зазначає наступне. Квартира [ADDRESS] належить до комунальної форми власності, тобто є власністю територіальної громади міста в особі Дніпропетровської міської ради. Згідно ордеру № 30 серія 02 квартира була надана у користування [PERSON] складом сім'ї на 2 особи, на підставі списків редакції газети «Зоря», затверджених рішенням Індустріального виконкому від 18.03.94 № 129. 28.02.2012 року на адресу Індустріальної районної у м. Дніпропетровської ради надійшов лист КВЖРЕП Індустріального району від 23.04.2012 року № 49, в якому була надана інформація про наявність вільного житла станом на 23.04.2012 року. Згідно списків, наданих КЖЕП № 49, у зв'язку зі смертю наймача, а саме громадянина [PERSON] звільнилася квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Посадовими особами Виконкому з метою здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду та його огляду було здійснено вихід за вказаною адресою. Проте обстежити та опечатати жиле приміщення не виявилося можливим у зв'язку з тим, що ним користуються невідомі особи. Також, 13.04.2012 року на адресу Виконкому надійшло звернення від КВЖРЕП Індустріального району з проханням допомогти у вирішенні питання щодо примусового виселення мешканців [ADDRESS], які самовільно знаходяться у вищезазначеної квартирі. Крім того, протягом всього часу наймач [PERSON], спочатку з дружиною, а потім одноосібно був зареєстрований та мешкав за адресою [ADDRESS]. [PERSON] мешкала окремо у [ADDRESS]. Після смерті її батька у грудні 2011 року, позивачка 16.01.2012 року знялася з реєстрації за місцем свого постійного проживання. Позивачка не втрачала право на користування зазначеним жилим приміщенням та її право ніхто не оскаржував. Особистий рахунок і до теперішнього часу оформлений на її ім'я. Також у вказаному жилому приміщенні з 08.07.2005 року залишається зареєстрованої її старша донька [PERSON]. Отже позивач за зустрічним позовом вважає, що на момент подачі позову [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] забезпечені житлом і мають право на користування квартирою [ADDRESS], за ними не може бути визнано право користування спірним приміщенням. Просили суд: виселити [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Ухвалою суду від 12 липня 2012 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача за основним позовом Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради та прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська. У судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON] та її представник позовну заяву підтримали та наполягали на її задоволенні. Заперечували проти задоволенні зустрічної позовної заяви. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог та задовольнити зустрічну позовну заяву. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради просив відмовити в задоволенні позову та зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вказала, що для задоволення первісного позову взагалі відсутні правові підстави, а докази на які посилається позивач є неналежними та недостовірними. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради просила суд позовну заяву [PERSON] вирішити відповідно до чинного законодавства, в задоволені зустрічної позовної заяви просила відмовити. Свідок [PERSON], сусідка, вказала що в будинку [ADDRESS] проживає з 1968 року. В квартирі [ADDRESS] проживав [PERSON] з дружиною. Років шість тому до нього переїхала позивачка і вони вели спільне господарство. [PERSON] хворів та погано себе почував. Свідок [PERSON], сусідка проживає в квартирі [ADDRESS] з 2003 року, знає позивачку з 2005 року. Вказала, що в неї онука такого віку, як у позивачки донька. Дійсно позивачка проживала з батьком та доглядала його та вела з ним спільне господарство. Свідок [PERSON], сусідка, проживає в [ADDRESS], вказала, що знає позивачку років шість. В гостях не була. Свідок [PERSON], сусідка, вказала що проживає в будинку з 1968 року, а [PERSON] знала з часу його вселення. Позивачку [PERSON] знає десь з 2005-2006 року. Вона проживає в квартирі з дитиною, часто бачить як вона йде на роботу. [PERSON] останній час хворів. В гостях ніколи не була. Свідок [PERSON], сусід проживає в квартирі [ADDRESS], вказав що знає [PERSON] біля 7 років і вона проживала разом з батьком. Як сусід допомагав ремонтувати крани. Позивачка проживає разом з донькою в неї є ще одна донька, яка проживає в м. Новомосковськ. Свідок [PERSON], подруга позивачки. Розповіла, що знає позивачку з 2006 року вони разом працювали на М'ясній фабриці. Вона проживала в квартирі на пр. Г. Правди. Була у всіх кімнатах квартири. Дідусь скручував крани тому вони текли і їх постійно ремонтували. В квартирі ставили нові вхідні двері до смерті [PERSON]. Наталія проживала разом з батьком, він хворів та погано пересувався. Свідок [PERSON], сусідка позивачки по вул. К. Цеткін, розповіла, що процес купівлі будинку по вул. К. Цеткін тривав біля двох років. Вона проживала в квартирі [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] все розкрадено, немає лічильників, кранів, квартира пуста та зруйнована. Все це відбулося в 2004 році. Будинком ніхто не займався. Як відбулося перехід права власності на квартиру позивачки вона не знає. В квартиру надходять повідомлення про борги за газ, та кредит. Хто був зареєстрований в будинку вона не знає. Квартира вільна та ніким не занята. Свідок [PERSON], сусідка, вказала, що в будинку [ADDRESS] вона проживає з 1968 року. Її ніхто із працівників міліції ніколи не опитував. В квартирі [ADDRESS] проживав чоловік похилого віку. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, представника третьої особи, прокурора, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява за основним позовом задоволенню не підлягає, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 30 серія 02 від 25.03.1994 року, виданого на підставі рішення Індустріального районного виконкому № 129 від 18.03.1994 року, [PERSON] на підставі списків редакції газети «Зоря» була надана двокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 27,8 кв.м., на склад з двох осіб: [PERSON] - основний квартиронаймач, дружина [PERSON] ( а.с. 49,30-31). [INFO] року [PERSON] помер ( а.с.10). Відповідно до повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 14 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського управління юстиції Дніпропетровської області, батьками [PERSON] є: батько [PERSON], матір'ю [PERSON] ( а.с.7) [PERSON] 20 лютого 1988 року зареєструвала шлюб і її прізвище після одруження « [PERSON]» ( а.с. 8). [PERSON], [INFO] року є донькою [PERSON] ( а.с.6). Згідно довідки КЖЕП № 49 від 25.05.2012 року № 1890, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: основний квартиронаймач - [PERSON] (а.с. 53.) Згідно листа КВЖЕРЕП Індустріального району від 23.04.2012 року за №49 надана інформація Індустріальній районні у м. Дніпропетровську раді районному про наявність вільного житла станом на 23.04.2012 року. Згідно списків, у зв'язку зі смертю наймача, а саме громадянина [PERSON] звільнилась квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 64-68). Як показав в судовому засіданні представник Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] протягом всього часу, спочатку з дружиною, а потім одноосібно був зареєстрований і мешкав за спірною адресою. Позивачка мешкала окремо в [ADDRESS]. Після смерті наймача у грудні 2011 року, позивачка 16.01.2012 року знялася з реєстрації з місця постійного проживання, що дало їй змогу посилатися на це у позовній заяві натякаючи буцімто на відсутність житла. Позивачка в судовому засіданні вказувала на те, що в квартирі [ADDRESS] не проживала, оскільки в неї фактично квартиру було забрано за борги, вона до останнього мала надію повернути квартиру, та проживала в [ADDRESS]. Відповідно до довідки КЖЕП №9 від 25.05.2012 року за №403 [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 21.04.1998 року по 16.01.2012 року, виписана за адресою [ADDRESS]. В карточці [PERSON] була вписана донька [PERSON] [INFO] року, яка також виписана за вказаною адресою. Квартира приватизована згідно рішення на приватизацію №3239 від 22.10.1998 року на ім'я [PERSON] ( а.с. 51). Згідно до довідки КЖЕП №9 від 08.11.2012 року за №1349 за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] [INFO] з 08.07.2005 року ( а.с.121) Відповідно до довідки КП ДМБТІ від 15.08.2012 року за №12910 згідно до даних Реєстру прав власності на нерухоме майно ( введеного в дію 01.02.2003) відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за гр. [PERSON], [PERSON] по м. Дніпропетровську ( зона обслуговування КП ДМБТІ) відсутні ( а.с.83 -89). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2001 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про визнання права власності і звільнення майна з під арешту, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 15,30 Житлового кодексу України виконком здійснює обов'язки у межах своєї компетенції, щодо управління та контролю за використанням, схоронністю, житлового фонду. Згідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщення. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду УРСР « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.07.1985 року №2, зі змінами, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови від 1 листопада 1996 року №9 « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача ( власника) приміщення, або ж для відмови їй в цьому. Відповідно до ч.2 ст.116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Суд не може вважати безперечними фактами, які б вказували на проживання позивача у спірній квартирі долучені до справи документи (довідки, квитанції, довіреність). Оскільки усі дані щодо місця проживання дитини [PERSON], які вказані у довідках, надаються установами на підставі заяви батьків без будь - якого посилання на документи, тобто виключно зі слів . Довіреність, яка була надана наймачем [PERSON] на ім'я [PERSON] також не вказує на надання згоди на сумісне проживання, на ведення спільного господарства або на постійне місце проживання, а вказує лише на намір здійснити приватизацію житлового приміщення. Щодо квитанцій про сплату комунальних платежів, то нерегулярність таких платежів (9 квитанцій за період з 2007 - 2011) також вказує на той факт, що ніякого тривалого спільного господарства у позивача та наймача не було. На даний час заборгованість тільки по квартирній платі складає 2 858,88 грн. (довідка КЖЕП № 49 від 25. 05.12 а.с. 52). Суд не може прийняти як доказ показання свідків, сусідів позивачки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки свідчення сусідів суперечливі, більшість із них навіть ніколи не була в квартирі, та не розмовляла з позивачкою, а бачили [PERSON], яка заходила чи виходила в спірну квартиру, у якій проживав її батько, що може свідчити про виконання обов'язків позивачки до свого батька, який був непрацездатним та потребував матеріальної допомоги. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знялася із місця своєї реєстрації 16.01.2012 року після смерті [PERSON] Особовий рахунок і до теперішнього часу оформлений на її ім'я ( довідка КЖЕП №9 від 25.05.403). У вказаному жилому приміщенні, з 08.07.2005 року залишається зареєстрованою її старша донька [PERSON]. Як вказала свідок [PERSON], квартира [ADDRESS] та на даний час ніким не займана. Як вбачається із матеріалів справи з заявою про реєстрацію місця проживання за спірною адресою [PERSON] звернулася після смерті батька [INFO] року ( а.с.27.) Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, та беручи до уваги той факт, що за позивачкою та її донькою зберігалося постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні, суд не вбачає законних підстав для визнання за нею та її донькою право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Та приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом щодо виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідачки підлягають стягненню на користь Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради судові витрати по справі у розмірі 110 грн. 20 коп.

Outcome: approved