Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виселення. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, щовона є власником квартири № 24, що знаходиться в місті Дніпро, проспект П. Калнишевського (до перейменування вул. Косіора), будинок № 12. Вона є інвалідом І групи опорно-рухомого апарату, не в змозі самостійно пересуватися і вимушена постійно знаходитись в лежачому стані. Відповідач [PERSON] є її онуком, вона після його чергового відбуття покарання з метою аби він працевлаштувався, по своїй доброті, 24.06.2014 року зареєструвала у своїй квартирі. Втім за весь цей час, [PERSON] так і не працевлаштувався, комунальні витрати не сплачував. Більш того, вона не може з ним спільно мешкати в одній квартирі, оскільки він систематично порушує правила співжиття, виносить на продаж з квартири речі, придбані нею, вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство, застосовує погрози та образи, а її квартиру використовує як наркопритон для своїх друзів-наркоманів. Вказане підтверджується заявою сусідів на імя начальника поліції Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області від 30.01.2017 року, в якій вони скаржаться на те, що [PERSON] постійно влаштовує з своєю бабусею сварки, бє її і принижує, вимагаючи від неї гроші на придбання наркотиків. Погрожує відкрити в квартирі газ і підірвати підїзд, а 23.01.2017 року о 04-00 годині ранку [PERSON], знаходячись у стані наркотичного спяніння, почав стукати по вікнам квартири, і вдарив [PERSON] залізною трубою по грудях. Крім того [PERSON] багаторазово виносив з квартири на продаж особисті речі [PERSON]: сервізи, мобільні телефони, телевізор і навіть апарат для виміру тиску, яким постійно користувалася [PERSON] Позивачка неодноразово зверталася до Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області щодо протиправної поведінки відповідача, до нього були застосовані заходи адміністративного впливу та він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Внаслідок протиправних дій [PERSON] вона була вимушена переїхати жити до своїх сусідів. В квартирі стало неможливо мешкати. Вона стала боятися за своє життя. Незважаючи на її звернення та звернення сусідів, а також ігноруючи заходи адміністративного впливу, [PERSON] продовжує вчиняти щодо неї неприпустимі дії, сварки та насилля. Вжиті до нього заходи попередження та громадського впливу не дали позитивних результатів. Виселятися у добровільному порядку [PERSON] не бажає, тому вона вимушена звернутися до суду. Просила суд: зняти з реєстрації [PERSON] у квартирі за адресою: м. Дніпро, пр. П. Калнишевського (колишня вул. Косіора),12, кв.24 і виселити з неї без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №87210203 від 16.05.2017 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, ВКВ №993883 реєстр №48949, 30.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 22.05.2017 №5/5-14 відповідно до даних картотеки з питань реєстрації місця проживання осіб, переданої до відділу органами ДМС та реєстру територіальної громади, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] вселився і був зареєстрований в квартирі, як член сімї власника на правах онука та став проживати в ній. Позивачка в судовому засіданні вказала суду, що вона не може спільно мешкати з відповідачем в одній квартирі, оскільки він систематично порушує правила співжиття, виносить на продаж з квартири речі, придбані нею, вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство, застосовує погрози та образи, а її квартиру використовує як наркотичний притон для своїх друзів-наркоманів. Згідно до інформації Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 10.05.2017 року №45/12-6-372 за період з 01.03.2017 року по 27.04.2017 року до Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від [PERSON] надійшло 10 звернень, а саме: 04.03.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] онук заявниці викрав газову колонку ( ЖЄО №4609); 06.03.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] у заявниці виникають конфлікти з онуком (ЖЄО №4771); 28.03.2016 року про те, що за адресою [ADDRESS] у заявниці відбувається конфлікт з онуком ( ЖЄО №6587); 31.03.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] заявниці потрібна допомога поліцейських ( ЖЄО №6883); 04.04.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] невідомі вибивають двері до квартири заявниці ( ЖЄО №7169); 05.04.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] у заявниці відбувається конфлікт з онуком ( ЖЄО №7219); 15.04.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] невідомі стукають у вікно її квартири ( ЖЄО 8052); 15.04.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] у заявниці відбувається сварка з онуком ( ЖЄО № 8070);16.04.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] відбувається сімейна сварка ( ЖЄО №8194);17.04.2017 року про те, що за адресою [ADDRESS] онук заявниці, який є наркозалежним, погрожує заявниці фізичною розправою ( ЖЄО №8258). Згідно до заяви сусідів до начальника поліції Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області від 30.01.2017 року, прийнятої 31.01.2017 року, мешканці вказують, що в квартирі №24 їх будинку проживає інвалід І групи [PERSON] разом із своїм онуком [PERSON], який не дає спокійно жити ні своїй бабусі, ні всім сусідам в підїзді. Мешканці просять допомоги та вказують, що [PERSON] постійно влаштовує з своєю бабусею сварки, бє її і принижує, вимагаючи від неї гроші на придбання наркотиків. Погрожує відкрити в квартирі газ і підірвати весь підїзд, а 23.01.2017 року о 04-00 годині ранку [PERSON], знаходячись у стані наркотичного спяніння, почав стукати по вікнам квартири, і вдарив [PERSON] залізною трубою по грудях. Згідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.157 ЖК України членів сімї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують або псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для іншим проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі або будинку, слід керуватись тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, що раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів тощо. Виходячи із вищевикладеного та дослідивши всі докази по справі, враховуючи, що [PERSON] систематично вчиняв та продовжує вчиняти щодо [PERSON] насилля і систематично порушує правила співжиття для сусідів, а вжиті заходи попередження та громадського впливу не дали позитивних результатів, в добровільному порядку відповідач виселятися не бажає, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли свої підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в частині виселення відповідача. Щодо заявлених позовних вимог позивачки в частині зняття з реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS], то позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки реєстрація місця проживання є похідним від права користування житлом, а тому за умови втрати відповідачем права користування цим житлом у звязку з його виселенням у примусовому порядку відповідач підлягає зняттю з реєстрації з місця проживання. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп.

Outcome: partial