Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 08 липня 2013 року у розмірі 8130 грн. 11 коп. та судові витрати у сумі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н 08 липня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2800 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, проте належним чином не виконував зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із позовом до його спадкоємця [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовилась від спадщини у передбачені строки. У зв`язку із чим, позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, яка на дату її смерті становить 8130 грн. 11 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] була повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада», проте від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 08 липня 2013 року між ПАТ\~КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, де зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Відповідно до наданого розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача, як зі спадкоємця позичальника заборгованість у розмірі 8130 грн. 11 коп., яка складається з заборгованість за кредитом. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст.\~608\~ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216,\~1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст. ст. 1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282\~ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. З копії свідоцтва про смерть, виданої 04 грудня 2017 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Позивач, пред`являючи позов до [PERSON] посилається на ч. 3 ст. 1268 ЦК України та наголошує на тому, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Всупереч цього, доказів фактичного проживання відповідача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було. Дійсно, з копій паспортів позичальника та відповідача, а також з відповіді виконавчого комітету Генічеської міської ради від 23 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] , а також [PERSON] зареєстровані за спільною адресою по [ADDRESS] . Разом з тим, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем, проживала разом зі спадкодавцем та прийняла після померлого спадщину. З матеріалів справи також вбачається, що 24 березня 2018 року позивач, в порядку ст. 1281 ЦК України направив на адресу Генічеської державної нотаріальної контори претензію кредитора, на що отримав відповідь від 11 квітня 2018 року про те, що після смерті позичальника була заведена спадкова справа, а претензія кредитора буде направлена за належністю. На виконання ухвали Генічеського районного суду приватним нотаріусом Сидоренко С.С. було надано копію спадкової справи № 46/2017, заведеної після смерті [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що заяви про прийняття спадщини подали діти померлого, в тому числі [PERSON] , за заявою якої відкрито спадкову справу. Разом з тим, відомості щодо наявності та отримання спадкоємцем спадкового майна відсутні. Також в ході здійснених судом запитів до Реєстру прав власності на нерухоме майно спадкове майно, що могло входити до спадкової маси після смерті [PERSON] не встановлено. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що нотаріальним органом після смерті позичальника заведена спадкова справа за заявою [PERSON] , проте докази що свідчать про набуття відповідачем статусу спадкоємця у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України відсутні, як й відсутні відомості щодо наявності та вартості самого спадкового майна, в межах якого спадкоємець може відповідати за борговими зобов`язаннями. Таким чином, враховуючи те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише у межах вартості успадкованого майна, відсутні підстави для стягнення з відповідача боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed