Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], з участю служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька дитини. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 14.09.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Син зареєстрований та проживає з матір'ю. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це відповідач [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, хоча в минулому році таку згоду після численних умовлянь надавав. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Позивач вважає, що така позиція відповідача і батька неповнолітнього [PERSON], шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. 15.02.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] була направлена заява з проханням з'явитись до нотаріуса за адресою: [ADDRESS] з 26 лютого по 03 березня 2019 року для надання згоди на поїздку до Греції дитині сторін - [PERSON], [INFO] у супроводі матері. Поїздка вже оплачена та запланована в період з 20 травня 2019 року по 20 червня 2019 року. Оскільки в інший спосіб отримати згоду відповідача на тимчасовий виїзд дитини за кордон немає, позивач звернулась до суду з даним позовом і просила надати [PERSON], дозвіл на виїзд сина, [PERSON], [INFO], до Греції для оздоровлення та відпочинку, без дозволу батька дитини, [PERSON], на строк з 20 травня 2019 року по 20 червня 2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю і просила його задовольнити, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. В судовому засіданні відповідач [PERSON] і його адвокат Герасимчук О.О. позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, відзив на позовну заяву суду не надали. Разом з тим, висловили сумніви щодо можливості повернення позивачки і дитини до України, а також щодо безпечного перетину кордону, умов проживання за кордоном дитиною [PERSON] Крім того, зазначили, що позивачка чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з сином. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. позовні вимоги підтримала, оскільки тимчасова поїздка дитини з матір`ю за кордон позитивно вплине на розвиток та розширення кругозору дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 11). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний (а.с. 10). Син сторін [PERSON] зареєстрований за місцем реєстрації матері - [ADDRESS], проживає разом з нею (а.с. 13). Батько хлопчика - [PERSON] проживає окремо від дитини. В судовому засіданні позивачка пояснювала, що дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це відповідач [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, хоча в минулому році таку згоду після численних умовлянь надавав. Позивач вважає, що така позиція відповідача і батька неповнолітнього [PERSON], шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Тому 15.02.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] була направлена заява з проханням з'явитись до нотаріуса за адресою: [ADDRESS] з 26 лютого по 03 березня 2019 року для надання згоди на поїздку до Греції дитині сторін - [PERSON], [INFO] у супроводі матері. Поїздка вже оплачена та запланована в період з 20 травня 2019 року по 20 червня 2019 року (а.с. 14, 15). Батько дитини згоди на виїзд дитини за кордон не надав. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Відповідно до ст. 313 ЦК України, п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (зі змінами, далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Відповідно до п. 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. На підставі наведеного, з метою захисту інтересів дитини, для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, відпочинку, розширення кругозору, суд вважає необхідним надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до Греції дитини - [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], в період з 20.05.2019 року по 20.06.2019 року, без дозволу батька дитини [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн. понесеного судового збору. При цьому суд вважає, що клопотання позивачки про допуск до негайного виконання рішення суду в даній справі до задоволення не підлягає, оскільки ст. 430 ЦПК України не передбачено допуск до негайного виконання рішення суду в справах про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди і супроводу батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved