Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 82 097,95 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.12.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 517,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 05.08.2019 року становить 82 097,95 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 858,58 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 14 526,68 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 42 100,02 грн. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 5 612,67 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2019 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 48-50). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була вручена відповідачу 21.10.2019 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 29.12.2014 року між позивачем та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карток, відповідно до положень якої з метою створення сприятливих умов для виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № SAMDN50ОТС003077119 від 23.04.2010 року, № K2U4R720110659 від 31.08.2012 року зменшено розмір заборгованості за договором № SAMDN50ОТС003077119 від 23.04.2010 року до розміру 6 352,72 грн. та за договором № K2U4R720110659 від 31.08.2012 року до розміру 16 194,66 грн., дата закінчення погашення заборгованості по договорам 31.12.2017 року. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За умовами п. 2.1 генеральної угоди, банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 20 517,38 грн. на строк 36 місяців з 29.12.2014 року по 31.12.2017 року. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, розмір відсотків встановлено 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2.5 генеральної угоди позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотки, винагороду відповідно генеральної угоди та Умов і правил. Згідно п. 2.2 генеральної угоди, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушені позичальником термінів погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах і правилах більше ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається прострочено. Позичальник оплачує Банку штраф в розмірі 6 312,41 грн. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка нарахована позивачем станом на 05.08.2019 року становить у розмірі 82 097,95 грн., та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 858,58 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 14 526,68 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 42 100,02 грн. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 5 612,67 грн. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. При цьому суд також враховує наступні обставини. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та постановах Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі № 755/11168/15-ц, від 06.09.2018 року у справі № 0417/10430/2012, від 12.09.2018 року у справі № 647/1133/15-ц, від 20.09.2018 року у справі № 712/12031/15-ц, від 26.09.2018 року у справі № 711/8798/2012, від 03.10.2018 року у справі № 366/1358/16-ц, від 10.10.2018 року у справі № 278/2615/15-ц. З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з відповідача пені та комісії в сумі 42 100,02 грн. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 19 858,58 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 14 526,68 грн. та штраф у розмірі 5 612,67 грн., а всього на загальну суму 39 997,93 грн. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають. В порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 921 грн. 00 коп.

Outcome: partial