Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 27.04.2012 року у розмірі 41\~533 грн. 22 коп. та судові витрати у розмірі 1\~762 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву від 27.04.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13\~690 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 15.10.2018 року становить 41\~533 грн. 22 коп. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 30 січня 2019 року позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги\~підтримав в\~повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що з позовними вимогами згоден частково, надав квитанції про сплату боргу. Відзив на позов не подав. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 27.04.2012 року відповідачем було подано анкету-заяву до АТ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З заяви вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений і згоден з умовами надання банківських послуг, а також з памяткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг /а.с. 5/. Відповідно до укладеного договору від 27.04.2012 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 13\~690 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої обов'язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач прийняв на себе зобовязання: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором - відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку - відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зніму за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. [PERSON] умови кредитного договору не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.10.2018 року становить 41\~533 грн. 22 коп., яка складається з наступного: -заборгованість по відсоткам за користування кредитом 18\~683 грн. 10 коп.; -заборгованість за пенею 20 396 грн. 16 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. - штраф (фіксована частина); -1\~953 грн. 96 грн. - штраф (процентна складова). Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується розрахунками заборгованості /а.с. 5, 6-7/. Відповідно до ст. ст. 526, 1054\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України,\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначено\~в ч.\~1\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобовязань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 27.04.2012 року, яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 18\~683 грн. 10 коп. та заборгованості за пенею у сумі 20\~396 грн. 16 коп., а всього 39\~079 грн. 26 коп. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача суми штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1\~953 грн. 96 коп. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобовязань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 27.04.2012 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині\~стягнення з\~відповідача штрафів\~у загальному\~розмірі 2\~453 грн. 96 коп. (500 грн. фіксована частина + 1\~953 грн. 96 коп. процентна складова) задоволенню не підлягають. Щодо наданих відповідачем квитанцій про погашення заборгованості, суд не може їх врахувати при визначенні суми, що підлягає стягненню, оскільки з квитанцій не вбачається по якому саме кредитному договору проводились платежі, тобто часткове погашення заборгованості не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду належними та допустимими доказами. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, клопотання про проведення судово-економічної експертизи не заявляв. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 1762 грн. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial