Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем з 08 червня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З березня 2014 року шлюбні відносини між ними припинені. Діти після розірвання шлюбу між сторонами проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути у її відсутність. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на їхнє утримання відповідач не надає, а тому, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. Позивачка просила суд визначити розмір аліментів в частині від заробітку відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та положення ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 18 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, в особі матері дітей - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved