Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тесту АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 06.10.2011 року в розмірі 14476,04 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору від 06.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис [PERSON] у анкеті-заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за даним договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 31.03.2018 року утворилась заборгованість 14476,04 грн., яка складається з: - 1406,61 грн. заборгованість за кредитом; - 8803,90 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; - 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -665,53 грн. штраф (процентна складова). У звязку з чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить позов задовольнити в повному обсязі. Від представника позивача разом з позовом надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.41). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.52,62,63), відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2011 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку. Своїм підписом [PERSON] погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Статтею 634\~ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204\~ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви на отримання платіжної картки було укладено в письмовій формі кредитний договір. Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.ст.525,526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Матеріали справи свідчать, що станом на 31.03.2018 року сума заборгованості за кредитним договором від 06.10.2011 року складає 14476,04 грн., з яких: - 1406.61 грн. заборгованість за кредитом; - 8803,90 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; - 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -665,53 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 цього Кодексу). Суд не погоджується з нарахованими позивачем штрафом, оскільки у відповідності до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у відповідності до вимог ч.1 ст. 417 ЦПК України має враховуватись судами першої інстанції під час нового розгляду справи. За таких обставин, підстави для стягнення з боржника на користь позивача штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксованої частини) та 665,53 грн. (процентної складової) відсутні. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається з наступного: 1406,61 грн. тіло кредиту; 8803,90 грн. відсотки за користування кредитом; 3100,00 грн. пеня та комісія. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобовязань, суду не надано. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України суд присуджує судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial