Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Бахмацьке комунальне виробниче підприємство «Комунальник» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинку в сумі 799.20 грн. та 243.60 грн. судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], не оплачує отриманні ним та надані позивачем житлово-комунальні послуги, внаслідок чого має заборгованість перед Бахмацьким КВП «Комунальник», яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою Бахмацького районного суду від 20.07.2015 року до справи в якості співвідповідача було залучено [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та додатково пояснив, будинок №5 по вул. Дружби в м.Бахмачі Чернігівської області перебуває на балансі Бахмацького КВП «Комунальник»; [PERSON] та [PERSON], є власниками квартири № 74 у вищевказаному будинку і споживають послуги, які надаються їм Бахмацьким КВП «Комунальник» і не оплачують їх, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 799.20 грн., до того ж відповідачі ухиляються від укладення договору з Бахмацьким КВП «Комунальник», тому представник позивача просить позов задовольнити і стягнути з відповідачів в солідарному порядку вищевказану заборгованість. Відповідач [PERSON], який належним чином уповноважений представляти інтереси відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги Бахмацького КВП «Комунальник» не визнав в повному обсязі і пояснив, що позивач не надає жодних послуг по утриманню будинку, а тому не має права вимагати за це будь-яку плату, оскільки будинок утримують самі жильці, а не позивач; запевнив, що він особисто укладав договір підряду з фізичною особою-підприємцем з приводу ямкового ремонту прибудинкової території та ремонтував дах, на що витрачав власні кошти, тому вважає, що ні він ні [PERSON] не повинні позивачу вносити будь-яку плату, оскільки Бахмацьке КВП «Комунальник» належним чином не утримує будинок та прибудинкову територію біля будинку №5 по вул.Дружби в м.Бахмачі Чернігівської області, а лише періодично проводить перевірку димоходів та іноді прочищає каналізацію; укладати будь-які договори з позивачем ні він ні [PERSON] не мають бажання. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, комунальне підприємство Бахмацьке комунальне виробниче підприємство «Комунальник» є окремою юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.6,7). Будинок, розташований в м.Бахмачі Чернігівської області, по вул. Дружби,5 перебуває на балансі позивача, що підтверджується рішенням Бахмацької міської ради від 30.07.2013 року (а.с.3) актом приймання-передачі 1-го комплексу житлового фонду (а.с.33). Тарифи на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій, які знаходяться на обслуговуванні позивача були встановлені згідно із рішеннями виконавчого комітету Бахмацької міської ради Чернігівської області № 03 від 15.01.2009 (а.с.4). Відповідачі є власниками квартири, яка знаходиться в м. Бахмач Чернігівської області по вул. Дружби,5/74, що підтверджується довідкою Бахмацької дільниці Прилуцького МБТІ від 29.07.2015 року та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно і за кожним із них зареєстровано по 1/2 частині вказаного житла. Згідно матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO] (а.с.12,20,21). Ухвалою Бахмацького районного суду від 06.05.2015 року було скасовано судовий наказ № 2-н/728/4/15 від 14.04.2015 р., виданий за заявою Бахмацького КВП «Комунальник» про стягнення з [PERSON] на користь Бахмацького КВП «Комунальник» заборгованості за послуги по утриманню будинку в сумі 799 (сімсот дев»яносто дев»ять) грн. 20 коп. та судових витрат в сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. (а.с.13). Між сторонами виник спір щодо надання та отримання послуг по утриманню будинку. Так, згідно із розрахунком позивача (а.с.5), за період з серпня 2013 року по 01 квітня 2015 року відповідачі мають заборгованість за послуги з обслуговування будинку в сумі 799.20 грн. Законом України „Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим статтею 4 вищевказаного закону передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із пунктом 2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642 - 643 ЦК України. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч.1 ст. 19 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч.3 ст.20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному пунктом 3 ч.2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 „Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З аналізу змісту ч.3 ст. 6, ч.1 ст.630 ЦК України, статей 19 - 21 Закону від 24 червня 2004 року № 1875 - IV, Постанови від 20 травня 2009 року № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону від 24 червня 2004 року № 1875 IV. Отже, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. N 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до положень ст. 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з п. 2 ст. 10 ЗУ „Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Відповідно до статей 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують той факт, що у звязку з несплатою послуг у відповідачів виник борг в сумі 799.20 грн. Таким чином, із досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, вбачається, що відповідачами порушені зобовязання щодо оплати в установлені строки наданих послуг по утримання будинку, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів підлягає стягненню солідарно на користь позивача 243.60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст.ст. 3, 16, 203, 208, 541, 626-628, 630 ЦК України, ст.162 ЖК України, ЗУ „Про житлово-комунальні послуги, постанови КМУ від 20 травня 2009 року № 529 „Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

Outcome: approved