Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року померла його бабуся - [PERSON]. На випадок своєї смерті вона залишила заповіт, який 25 березня 1988 року було посвідчено головою Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, згідно якого вона заповіла йому житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Миколаївського району Миколаївської області. 19 травня нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім житлового будинку у власності [PERSON] також перебували земельні ділянки, зокрема: земельна ділянка, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], Миколаївського району Миколаївської області; земельна ділянка, площею 0,2469 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Миколаївського району Миколаївської області. 23.05.2014 року він звернувся із заявою до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак йому було роз`яснено, що вказані вище земельні ділянки передані [PERSON] у приватну власність в 2009 році і до складу спадщини не увійшли. Своїм заповітом [PERSON] не передбачила передачу у спадщину майна, яке могло б їй належати на час смерті. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини і просила його задовольнити. Представник відповідача - Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак направив в суд заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника відповідача. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, після смерті якої відкрилася спадщина. Відповідно до заповіту від 23 березня 1988 року [PERSON] на випадок смерті заповіла житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] Миколаївського району Миколаївської області своєму онуку - [PERSON]. З копії спадкової справи №125/2013 вбачається відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 травня 2014 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO] року є [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] Миколаївського району Миколаївської області. З листа Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 23 травня 2014 року вбачається, що спадкові земельні ділянки передані [PERSON] у приватну власність в 2009 році, тобто вже після складання останньою заповіту і до складу спадщини не увійшли. Своїм заповітом [PERSON] не передбачила передачу у спадщину майна, яке могло б їй належати на час смерті, а тому [PERSON] не є спадкоємцем за законом і нотаріальна контора не може видати йому свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, належні померлій [INFO] року [PERSON] Відповідно вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно с.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, ані позивач, ані його представник не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що померла [PERSON] є рідною бабусею позивача [PERSON] З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Outcome: dismissed