Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Селидіввугілля» (далі - ДП «Селидіввугілля») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працював у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 25.03.2013р. по 10.11.2018р., звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. За час роботи заробітна плата виплачувалась йому з порушенням вимог ст.115 КЗпП України. В день звільнення відповідач своєчасно не виплатив йому заробітну плату. Остаточний розрахунок по з виплати заборгованості по заробітній платі підприємство здійснило 26 лютого 2019 року. Просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 11.11.2018р. по 26.02.2019р. включно в сумі 55 935,12 грн. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 25 березня 2013 року (наказ № 48-к від 25.03.2013р.) по 10 листопада 2018 року (наказ № 190-к від 12.11.2018р.), де працював в якості електрослюсаря підземного 4, 5 розрядів з повним робочим днем у шахті, звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.6-9). Згідно довідки ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 18.02.2019р. № 58/02р. загальна сума заборгованості по заробітній платі [PERSON] становить 9 772,81 грн. (а.с.10). З виписки по картковому рахунку позивача за період з 01.08.2018р. по 05.03.2019р. вбачається, що остаточна сума заборгованості по заробітній платі була зарахована відповідача на картковий рахунок позивача 26 лютого 2019 року (а.с.11-13). Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2). Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний вплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Зазначена правові позиція викладені в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс14, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції. Отже, судом встановлено, що в порушення вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України з вини відповідача позивачу були виплачені належні йому суми лише 26 лютого 2019 року. Згідно довідки ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 58/02р від 18.02.2019р. середньоденна заробітна плата позивача становить 755,88 грн. (а.с.10). Таким чином, підлягає відшкодуванню відповідачем середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 55 935,12 грн. (755,88 грн. х 74 робочі дні), де 755,88 грн. - середньоденний заробіток позивача, розрахований на підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100, 74 - кількість робочих днів затримки розрахунку. Посилання відповідача у листі від 23.05.2019р. № 20-234 на те, що в день звільнення позивач не працював через цілозмінний простій 10 листопада 2018 року на дільниці ПР-1 і не пред`являв роботодавцю вимоги про розрахунок, а тому підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку немає, суд знаходить безпідставними з огляду на те, що закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача (а.с.1, 2). Відповідно до ст.ст.115-117 КЗпП України,

Outcome: approved