Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

В березні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.04.2013 року між банком та [PERSON] була підписана заява № б/н з метою отримання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21000,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у сумі 37394 грн. 77 коп., а також судові витрати. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим 23.04.2013 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21000,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, при укладенні договору сторони керувались приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якими укладений між сторонами у справі договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком у Пам`ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Таким чином, відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі змістом вказаної заяви, підписаної [PERSON] , останній погодився, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Умови і Правила викладені на банківському сайті, складають договір, укладений між нею і банком про надання банківських послуг. Кредитор свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав повністю, натомість відповідачем було порушено порядок погашення боргу за даним договором. Банком надані розрахунки заборгованості за договором № б/н від 23.04.2013 року, укладеним між «Приватбанком» та [PERSON] , якими належним чином також підтверджено, що остання користувалася кредитними коштами, отримуючи гроші з кредитної картки. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. За розрахунком банку станом на 04.02.2021 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 46 202 грн. 31 коп., яка складається з наступного: 31851,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. 00,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту), 31851, 54 грн. - заборгованість за простроченими тілом кредиту; 00,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5543,23 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 8807,54 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦПК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Позивач користуючись своїм правом, просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 04.02.2021 року становить 37394,77 грн., яка складається з 31851,54 грн. - заборгованість за кредитом, 5543,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є вірним, відповідає фактичним обставинам справи, оскільки будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи взагалі не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідач ніяких заходів по погашенню заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. Даних про те, що відповідач звертався до позивача та намагався погоджувати з ним питання реструктуризації заборгованості за кредитним договором та доказів сплати ним відсотків за кредитом ніхто із сторін по справі суду не надавав. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст.ст. 79,80 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов`язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у визначеній позивачем сумі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved