Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

В березні 2018 року до суду надійшов позов [PERSON], в якому він просив: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначав, що не може оформити спадщину на частину спірного будинку в нотаріальному порядку після смерті [PERSON], через відсутність правовстановлюючого документу на неї. Відповідач позов визнала. Третя особа пояснень щодо позову не надала. 15.05.2018 року відкрите провадження у справі. 16.07.2018 року учасники справи в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, третя особа про розгляд справи повідомлялась належним чином, в зв'язку із чим суд розглядав справу за їх відсутності. В ході розгляду справи суд дослідив матеріали справи та встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], який являється батьком [PERSON], що встановлено рішенням Білоцерківського міського народного суду від 20.12.1982 року. [INFO] помер [PERSON], який являється батьком позивача по справі - [PERSON] (далі - позивач). Відповідно до довідки про місце проживання та склад сім'ї № 8276 від 25.10.2017 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], починаючи з 27.02.1979 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2009 року встановлений факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] та факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO]. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу в Київській області Дуднік І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS]. За результатами розгляду заяви нотаріусом видана постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 45/02-31 від 25.01.2018 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] і належить [PERSON] та у проведенні будь-яких дій пов'язаних із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. Постанова обґрунтована тим, що до заяви не додано правовстановлюючого документу на спадкове майно. В зв'язку із тим, що позивач не може оформити спадщину на частину спірного будинку в нотаріальному порядку, він звернувся до суду із позовом. Відповідач по справі - [PERSON] позов визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тобто, при визнанні позову, суд має перевірити наявність законних підстав для його задоволення. Надаючи оцінку наявності законних підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною (постанова ВС від 28.02.2018 року у справі № 441/1647/15-ц). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке його спадкоємець не може оформити в нотаріальному порядку, через відсутність правовстановлюючих документів. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Указана норма встановлює об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушені, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Зазначене узгоджується з висновками щодо застосування норм права викладених в постанові Верховного Суду України від 07.12.2016 року у справі № 6-1111цс16. За таких обставин, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved