Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

АТ «Комерційний [PERSON]» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно Договору про відкриття поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів № 27009390/980 від 09.02.2017 року, банк надав відповідачу кредит в сумі 50\~000,00 гривень. Оскільки в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду. Представник АТ «Комерційний [PERSON]», будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідач в\~судове засідання\~не зявився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~надав суду\~заяву в\~якій справу просить розглянути в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору про відкриття поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів № 27009390/980 від 09.02.2017 року, АТ «Комерційний [PERSON]» надав [PERSON] кредит в сумі 50\~000,00 гривень. Станом на 02.02.2018 року заборгованість за договором № 27009390/980 від 09.02.2017 року складає 52\~155,05 гривень. Відповідно ст. 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з виписки з рахунку приватного клієнта № 015669-2018/0926, наданої АТ «Комерційний [PERSON]», станом на 26.09.2018 року заборгованість [PERSON] за Договором про відкриття поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів № 27009390/980 від 09.02.2017 року сплачена в повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором № 27009390/980 від 09.02.2017 року, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню, оскільки заборгованість сплачена відповідачем після звернення позивачем з позовом до суду. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, враховуючи, що заборгованість сплачена відповідачем після звернення позивачем з позовом до суду, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] Васильовича АТ «Комерційний [PERSON]» 1762,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial