Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 116867 грн. 87 коп. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 березня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 09 липня 2018 року заборгованість складає 116867 грн. 87 коп., яка складається з: 4905,16 грн. заборгованість за кредитом; 111962,71 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 16.03.2010 р. по 31.01.2018р., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача. Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвала про відкриття провадження у справі від 19.11.2018 року та позовна заява з додатками направлені на адресу відповідача за місцем його реєстрації, яка співпадає з адресою проживання вказаною в позовній заяві. Станом на 17.01.2019 року на адресу суду від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 березня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 09 липня 2018 року заборгованість складає 116867 грн. 87 коп., яка складається з: 4905,16 грн. заборгованість за кредитом; 111962,71 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 16.03.2010 р. по 31.01.2018 р. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст. 550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved