Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в серпні 2019 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 11.07.2013 року на підставі кредитного договору №26254018897914 видано кредит у сумі 16542,3 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23.07.2019 року складає 70634,76 грн., з яких: 7567,5 - заборгованість за кредитом, 8843,85 грн. - заборгованість процентами, 200 грн. - заборгованість за комісією, 54023,41 грн. штрафні санкції. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Ухвалою судді від 22.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 12.09.2019 року. 12.09.2019 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача для ознайомлення з відзивом на позовну заяву на 10.10.2019 року. Представник позивача 10.10.2019 року в судове засідання не з`явився, при подачі позову подано заяву про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою його місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач отримав, що підтверджується підписом в поштовому повідомлені. 13.09.2019 року через канцелярію суду відповідачем подано відзив, зі змісту якого вбачається, що остання просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з пропуском позовної давності. Також вказує на те, що про зміну кредитора жодним чином її не було повідомлено. Остання сплата по кредитній картці була зроблена відповідачем 27.03.2015 року в сумі 834 гривні, про що свідчить фіскальний чек. Так як\~слідуючий платіж\~мав бути\~вчинений до\~15.04.2015\~року,\~то саме\~з цієї\~дати у\~AT\~«Банк Ренесанс\~Капітал» виникло\~право вимоги,\~якою кредитор\~не скористався\~на протязі\~встановленого законодавством\~строку позовної\~давності.\~Загальна позовна\~давність встановлена\~тривалістю у\~три роки\~(ст.257\~ЦПК України), тобто строк\~позовної давності\~звернення з\~позовом про\~стягнення з відповідача\~зазначеної кредитної\~заборгованості закінчився\~саме 15.04.2015\~року.\~Крім того,\~позивач звернувся\~до приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Хари\~Наталії Станіславівни\~з заявою\~про звернення\~стягнення на\~заборгованість та\~задоволення вимог\~за Кредитним\~договором №\~26254018897914\~від 11\~липня 2013\~року за\~період з\~11\~січня 2018\~року по\~11\~січня 2019\~року у\~розмірі 16094,47\~гривень,\~з яких:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту -\~7567,5\~гривень;\~прострочена заборгованість\~за комісією\~-\~200\~гривень;\~прострочена заборгованість\~за процентами\~-\~8177,69\~гривень;\~строкова заборгованість\~за процентами\~-\~149,28\~гривень;\~плата за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріусом\~в розмірі\~500\~гривень.\~Загальна сума,\~яка підлягає\~стягненню згідно\~виконавчого напису,\~складає 16594,47 гривень. 15 січня 2019 року приватний нотаріус Хара Н.С. вчинила виконавчий напис. На виконання виконавчого напису нотаріуса 12 лютого 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження № 58335954 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 910 від 15 січня 2019 року про звернення стягнення на заборгованість та задоволення вимог відповідача за Кредитним договором № 26254018897914 від 11 липня 2013 року за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2019 року у розмірі 16094,47 гривень. 22.02.2019 року тим самим приватним виконавцем Вольф T.J1. було звернено стягнення на пенсію відповідача, та з неї вираховується 20 відсотків пенсії, що підтверджено довідками з Головного Управління ПФУ. Представником позивача станом на 10.10.2019 року заперечень на відзив та пояснень до суду не подано. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 11.07.2013 року на підставі кредитного договору № [NUMBER] видано кредит у сумі 16542,3 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. За загальними положеннями\~ЦПК України\~обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~\~Як доказ порушення відповідачем умов кредитного договору позивачем надано лише виписку із рахунку, згідно якого загальна сума боргу відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 70634,76 грн., яка складається: 7567,5 грн. - заборгованість за кредитом, 200 грн. - заборгованість за комісією, 8689,6 грн. - заборгованість за процентами, 154,25 грн. - строкова заборгованість за процентами, 54023,41 неустойка за порушення зобов`язань по кредиту (а.с.12). Жодного розрахунку, який би підтвердив сплату чи несплату відповідачем кредитної заборгованості позивачем подано не було та матеріали справи такої інформації не містять. Судом встановлено,\~що приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Хари\~Н.С.\~15.01.2019\~року вчинено\~виконавчий напис\~про звернення\~стягнення з\~ [PERSON] \~на заборгованість\~за Кредитним\~договором №\~26254018897914\~від 11\~липня 2013\~року за\~період з\~11\~січня 2018\~року по\~11\~січня 2019\~року у\~розмірі 16094,47\~гривень,\~з яких:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту -\~7567,5\~гривень;\~прострочена заборгованість\~за комісією\~-\~200\~гривень;\~прострочена заборгованість\~за процентами\~-\~8177,69\~гривень;\~строкова заборгованість\~за процентами\~-\~149,28\~гривень;\~плата за\~вчинення виконавчого\~напису нотаріусом\~в розмірі\~500\~гривень.\~Загальна сума,\~яка підлягає\~стягненню згідно\~виконавчого напису,\~складає 16594,47 гривень (а.с.53). Про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. позивач не зазначає в позовній заяві. Крім того позивачем не зазначено, що 12 лютого 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження № 58335954 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 910 від 15 січня 2019 року про звернення стягнення на заборгованість та задоволення вимог відповідача за Кредитним договором № 26254018897914 від 11 липня 2013 року за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2019 року у розмірі 16094,47 гривень. 22.02.2019 року тим самим приватним виконавцем Вольф T.Л. було звернено стягнення на пенсію відповідача (а.с.55). З пенсії відповідача на даний час відбувається вирахування 20 відсотків заборгованості за кредитним договором № 26254018897914 від 11 липня 2013 року, що підтверджено довідками з Головного Управління ПФУ (а.с.56). Згідно ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач у відзиві на позов просить застосувати наслідки спливу позовної давності, так як позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку з моменту невиконання зобов`язання, тобто з 15.04.2015 року. Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою\~статті 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими\~\~висновками\~\~Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності. Заперечуючи проти позову відповідач просить суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності. У відзиві відповідач вказує, що останній платіж здійснила 27.03.2015 року, що підтверджується квитанцією на суму 834,00 грн. (а.с.57), про що позивачем жодних заперечень не подано та розрахунку, який би підтвердив останню сплату також не надано. Отже судом приймається до уваги доказ про здійснення відповідачем останнього платежу 27.03.2015 року (а.с.57). Тобто строк позовної давності на право на звернення до суду необхідно рахувати з 15.04.2015 року, тобто строк позовної давності звернення з позовом про стягнення заборгованості у відповідності зі ст.257 ЦПК України закінчився 15.04.2018 року. Позивач же звернувся до суду з позовною заявою лише 13.08.2019 року, тобто з пропуском, встановленого законом трирічного строку позовної давності. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. З наведеного вище, суд приходить до висновку що, позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, він звернувся до суду із вимогою про захист свого цивільного права за межами строків позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України. Таким чином, враховуючи вище викладені обставини, а саме, що відповідач просить застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. При вирішенні справи по суті суд керується такими нормами права. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог Акціонерного товариства\~«Перший Український Міжнародний Банк» в заявлених межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, - позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суд відповідно до ст. 141 ЦПК України відмовляє у стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed