Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.04.2017 року відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 700,00 грн., який в подальшому було збільшено. В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом станом на 20.04.2020 року в сумі 15629,66 грн., яка складається з наступного: - 6676,81 грн. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі: 6676,81 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита; - 2333,24 грн.- заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; - 5399,15 грн. - нарахована пеня; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 720,46 грн. - штраф ( процентна складова). Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача за довіреністю [PERSON] про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій він підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача. Причини неявки відповідач суду не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Відповідно до кредитного договору від 13.04.2017 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] , Банк надав Позичальникові кредит в сумі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. В заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які також підписані відповідачем, останній зобов`язався щомісяця сплачувати грошові кошти у розмірі 7% від суми заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості). В порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.04.2020 року утворилась заборгованість, які до цього часу не погашена. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 13.04.2017 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит в розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому сума кредитного ліміту була збільшена 18.09.2018 року до 1500,00 грн. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 20.04.2020 року утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 6676,81 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно пред`явлених банком до стягнення 84% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 20.04.2020 року (а.с. 20) суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст .625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Як зазначено вище, Заява та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку складають кредитний договір. Вимоги до форми кредитного договору визначені у ст. 1055 ЦК України. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на встановлену чинним законодавством обов`язковість письмової форми кредитного договору, внесення змін до кредитного договору повинно вчинятись також у письмовій формі. При цьому, письмова форма внесення змін до кредитного договору передбачає наявність підпису сторін кредитного договору під такими змінами. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, суд зауважує, що банком належними та допустимими доказами не доведено підписання позичальником змін до кредитного договору, зокрема, і в частині встановлення річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, на суму річних в розмірі 84 % від простроченої суми, а тому не доведено, що кредитним договором передбачений збільшений розмір відсотків річних. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що нарахування банком річних у розмірі 84% є безпідставним, а тому у визначеному банком розмірі річні не підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, в сумі 238,46 грн. (з розрахунку: 6676,81 грн. / 84% х 3%). Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми пені в розмірі 5399,15 грн. суд вважає необхідним зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2017 року [PERSON] власноруч було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредиту. З цієї довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується один раз в місяць, при нарахуванні прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 549 ЦК України, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача 5399,15 грн. пені є обґрунтованою, законною та підлягаючою задоволенню. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з умовами якої погодився відповідач, також передбачений штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів: 500 грн + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 720,46 грн (процентна складова) відсутні. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1656,14 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial