Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

АТ «Державний експортно-імпортний банк України» 05.01.2021 р. звернулось з вищевкзаним позовом, в якому зазначило, що позивач є правонаступником ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № 8272819957БС/2017-09. Згідно п. 2.1, 2.6 кредитного договору, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 5000 грн. під 28% річних. Дія кредитної лінії припинилась 30.08.2019 р. Використовуючи свою платіжну картку відповідач отримував грошові кошти в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач припинив належним чином сплачувати кредит, чим порушив свої зобов`язання за договором, в результаті чого станом на 29.10.2020 р. утворилась заборгованість на загальну суму 7187,97 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 3422,77 грн.; заборгованості за процентами за період з 30.03.2018 р. по 29.10.2020 р. 2479,64 грн.; пені за прострочення сплати основного боргу за період з 30.10.2019 р. по 29.02.2020 р. 313,49 грн.; пені за прострочення сплати процентів за період з 30.10.2019 р. по 29.02.2020 р. 148,61 грн.; 3% за прострочення сплати основного боргу за період з 27.04.2018 р. по 29.10.2020 р. 226,09 грн.; 3% за прострочення сплати процентів за період з 01.05.2018 р. по 29.10.2020 р. 92,73 грн.; втрат від інфляції за прострочення сплати основного боргу за період з 01.05.2018 р. по 30.09.2020 р. 405,66 грн.; втрат від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 01.06.2018 р. по 30.09.2020 р. 98,98 грн. Ухвалою від 03.02.2021 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 13.04.2021 р. 13.04.2021 р. розгляд справи було відкладено на 03.06.2021 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ Державний експортно-імпортний банк України до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 07.09.2017 р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 8272819957БС/2017-09. Згідно п. 2.1, 2.6 позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 5000 грн. під 28 % річних. Дія кредитної лінії припинилась 30.08.2019 р. (п.2.3. кредитного договору). Використовуючи свою платіжну картку відповідач отримував грошові кошти в межах встановленого кредитного ліміту. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 29.10.2020 р. виникла заборгованість на загальну суму 7187,97 гривень, де: заборгованості за основним боргом 3422,77 грн.; заборгованість за процентами за період з 30.03.2018 р. по 29.10.2020 р. 2479,64 грн.; пеня за прострочення сплати основного боргу за період з 30.10.2019 р. по 29.02.2020 р. 313,49 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за період з 30.10.2019 р. по 29.02.2020 р. 148,61 грн.; 3% за прострочення сплати основного боргу за період з 27.04.2018 р. по 29.10.2020 р. 226,09 грн.; 3% за прострочення сплати процентів за період з 01.05.2018 р. по 29.10.2020 р. 92,73 грн.; втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу за період з 01.05.2018 р. по 30.09.2020 р. 405,66 грн.; втрати від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 01.06.2018 р. по 30.09.2020 р. 98,98 грн. Викладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.7.2 кредитного договору, у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на викладене, враховуючи, що відповідачем не надано відзиву на позовну заяву та не висловлено заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами і підлягають задоволенню. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102 грн.

Outcome: approved