Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту - позивач, АТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 140 133 грн. та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 04.02.2012 року на підставі кредитного договору №26258018600356 видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 15 927,95 грн. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання, заборгованість станом на 17.02.2020 року складає 140 133 грн. з яких: 15 927,95 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 10 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 17 229,08 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 324,67 грн. строкова заборгованість за процентами; 106 641,30 грн. - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 140 133 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено її розгляд у судовому засіданні. Відповідач скористався своїм правом, визначеним Цивільним процесуальним кодексом України (далі по тексту - ЦПК України) та направив до суду відзив, у якому його представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав у ньому викладених. Також просить суд застосувати строк позовної давності. Представник позивача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, у позовній заяві просить про розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі відповідача. Позов заперечив у повному обсязі з підстав наведених у відзиві. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача та представника відповідача, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно чч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. В статті 526 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу. Згідно статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи встановлено, що 19.07.2016 року ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. АТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується Статутом. 22.02.2018 року позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу [PERSON] про наявність заборгованості перед банком станом на 22.02.2018 року в розмірі 33 473,34 грн., у вимозі зазначено строк погашення заборгованості - до 01.03.2018 року. АТ «ПУМБ» в позовній заяві зазначає, що 04.02.2012 року на підставі кредитного договору №26258018600356 [PERSON] видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 15 927,95 грн. АТ «ПУМБ» в позовній заяві вказує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.02.2020 року складає 140 133 грн. з яких: 15 927,95 грн. - заборгованість за кредитом; 17 553,75 грн. - заборгованість за процентами; 10 грн. - заборгованість за комісією; 106 641,30 грн. - штрафні санкції, на підтвердження чого надано виписку з рахунку. Згідно з випискою з рахунку заборгованості за кредитним договором №26258018600356, наявною в матеріалах справи, заборгованість [PERSON] перед АТ «ПУМБ» станом на 17.02.2020 року складає 140 133 грн. з яких: 15 927,95 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 10 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 17 229,08 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 324,67 грн. строкова заборгованість за процентами; 106 641,30 грн. - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. З матеріалів справи встановлено, що 04 лютого 2012 року [PERSON] підписав пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта). В даній пропозиції зазначено валюту рахунку гривні (пункт 2.2), ліміт овердрафту 4 242 грн. (пункт 2.3), строк користування овердрафтом 36 місяців (пункт 2.4), процентну ставку за користування овердрафтом 0,0001% річних при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту); - 24,00% річних при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) (пункт 2.5), процентну ставку за користування несанкціонованим овердрафтом 24,00% річних (пункт 2.6), реквізити карткового рахунку (пункт 2.7) та реквізити сторін. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). АТ «ПУМБ» в позовні заяві зазначає, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 04.02.2012 року на підставі кредитного договору №26258018600356 видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 15 927,95 грн. Так, відповідно до наданої позивачем копії пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), ліміт овердрафту становив 4 242 грн. Однак, будь-яких інших доказів того, що вказаний ліміт був збільшений до 15 927,95 грн. позивач не надав. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Частинами 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. АТ «ПУМБ» подано до позовної заяви виписку з рахунку відповідача із зазначенням суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором №26258018600356 перед АТ «ПУМБ» станом на 17.02.2020 року складає 140 133 грн. з яких: 15 927,95 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 10 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 17 229,08 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 324,67 грн. строкова заборгованість за процентами; 106 641,30 грн. - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. У виписці зазначено, що заборгованість [PERSON] перед АТ «ПУМБ за кредитним договором №26258018600356 від 04.02.2012 року не погашена. Суд вважає, що розрахунок боргу повинен ґрунтуватися на умовах договору передусім щодо динаміки платежів за договором і їх зарахуванні на погашення складових боргу, що має ключове значення в контексті обґрунтованості розрахунку та визначення предмету стягнення (в даному випадку - предмету позову). Суд критично оцінює та не бере до уваги зазначену вище виписку, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки, подана позивачем виписка містить тільки загальні суми боргу, із такої виписки суд позбавлений можливості встановити період, за який утворився борг, його складові, зокрема, проценти, неустойка, а також суми на погашення заборгованості, які здійснював чи не здійснював відповідач. Також, не можливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості (зокрема, процентів і неустойки) умовам договору, укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] . Крім того, встановлений позивачем розмір неустойки за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 106 641,30 грн. складається в тому числі із суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, що свідчить про те, що між сторонами вже існував спір стосовно заборгованості за кредитним договором і банк здійснив дії по примусовому стягненню боргу шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса. Проте, позивачем не надано даних про суму такого стягнення та розміру погашеного за виконавчим написом боргу. Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України, плата за здійснення виконавчого напису не може бути складовою неустойки, як виду відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання. Як встановлено судом з матеріалів справи 19.07.2016 року ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» і АТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал», однак, позивачем суду не надано доказів того, яка заборгованість існувала перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» у відповідача [PERSON] на час припинення шляхом приєднання до АТ «ПУМБ». За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме, в якій сумі зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» перейшли до АТ «ПУМБ», а також не надано належних доказів того, що в [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором №26258018600356 від 04.02.2012 року у заявленому позивачем розмірі. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ». Що стосується посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивачем пропущено строк позовної давності як за тілом кредиту так і за відсотками та неустойкою, то суд враховує наступне. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до змісту вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 серпня 2019 року (справа № 2004/1979/12, пункт 71) зазначила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №26258018600356 від 04.02.2012 року за недоведеністю, тому підстав для застосування позовної давності немає. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 2102 гривні 00 коп. покладаються на позивача та судом з відповідача не стягуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed