Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

В березні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 157315 грн. 81 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № DO00A+381902 від 17.05.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав від банку в платне користування автомобіль марки Fiat, модель: Nuovo Doblo Acti [INFO], тип ТЗ: міні вен, № кузова/шасі: ZFA26300009238472, реєстраційний номер [NUMBER], строком на 60 місяців з моменту підписання договору. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість по залишку вартості предмету лізингу в сумі 103953 грн. 56 коп., заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу в сумі 24485 грн. 12 коп., заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу в сумі 5631 грн. 43 коп., заборгованість за пенею в сумі 22834 грн. 43 коп., заборгованість за страховою винагородою в сумі 411 грн. 27 коп. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 806 ЦК України та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною другою цієї статті передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+381902 від 17.05.2013 року (а.с. 8-9), яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір фінансового лізингу, [PERSON] отримав від банку в платне користування автомобіль марки Fiat, модель: Nuovo Doblo Acti [INFO], тип ТЗ: міні вен, № кузова/шасі: ZFA26300009238472, реєстраційний номер [NUMBER], із зобовязанням сплати щомісячних платежів, визначених в додатку до договору, строком на 60 місяців з моменту підписання договору. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував лізингові платежі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за договором лізингу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № DO00A+381902 від 17.05.2013 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] встановив, що станом на 26.01.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 157315 грн. 81 коп., з них 103953 грн. 56 коп. заборгованість по залишку вартості предмету лізингу, 24485 грн. 12 коп. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу, 5631 грн. 43 коп. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 22834 грн. 43 коп. заборгованість за пенею, 411 грн. 27 коп. заборгованість за страховою винагородою (а.с. 3; 6-7). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved