Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18388,44 грн за кредитним договором №б/н від 26.04.2018. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2018 відповідач підписав заяву №б/н, з метою отримання банківських послуг, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач має заборгованість станом на 05.12.2019 в розмірі 18388,44 грн, яка складається з 13257,76 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту, 890,22 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2888,63 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штраф - 500,00 грн (фіксована частина); 851,83 грн (процентна складова). Виниклу заборгованість відповідач добровільно погашати не бажає та ухиляється від виконання своїх обов`язків. Солом`янським районним судом м.Києва справа направлена до Шполянського районного суду Черкаської області за підсудністю. 27.08.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників сторін. 16.10.2020 р. здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільної справи до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04.11.2020 визнано явку представника позивача обов`язковою. Представник позивача, [PERSON] , який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядку. Про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не подавав. 30.06.2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Докази, які направлені позивачем після подання позову та які надійшли до суду 02.11.2020 року, суд у порядку ч.9 ст. 83 ЦПК України, не бере до уваги, оскільки такі адресовані відповідачу та направлені на адресу [ADDRESS] (а.с.92), тоді як відповідно інформації Антонівської сільської ради Шполянського району Черкаської області від 25.06.2020 №70, адресованої Солом`янському районному суду м. Києва, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований на території Антонівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , з 22.05.2007 року по даний час (а.с.44), на що судом неодноразово зверталась увага позивача шляхом направлення відповідних листів. Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.31, 34, 35- 36). Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011, АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с.33). [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 28.12.2013 року (а.с.10). Зазначення у позові дати договору 26.04.2018 року представник позивача пояснив підписанням 26.04.2018 року паспорту споживача, у якому зазначені умови договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.12.2013 станом на 31.08.2019р. сума боргу становить 13674,74 грн(а.с.6-8). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.12.2013 станом на 05.12.2019р. сума боргу становить 18388,44 грн(а.с.8-9). Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростований, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсотках та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) за несвоєчасну сплату кредиту. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У анкеті - заяві від 28.12.2013 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про визначення відсотків за користування кредитними коштами та встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.12.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків та неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати ВС, викладеній у постанові від 03.07.2019 року у цивільній справі №342/180/17. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам і пені не доведені, а тому не можуть бути задоволені. Зі змісту позовної заяви та розрахунку позивача вбачається, що банком нараховано заборгованість по відсотках в розмірі 2888,63 грн відповідно до ст. 625 ЦК України, посилаючись при цьому, що з 01.04.2019 впроваджені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до положень п. 2.1.1.2.12 , в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язався сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд». Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки у порядку ч.2 ст. 625 ЦПК України банк почав нараховувати з 01.09.2019 року ( а.с.8,9). Разом з тим, матеріали справи не містять інформації щодо строку дії договору(кредитної картки), що має значення для застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України. Підтвердження ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на підставу вимог щодо нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України, матеріали справи не містять. За вказаних обставин у суду відсутні підстави для задоволення вимог у цій частині позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial