Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

АТ «Кредобанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом в обґрунтування якого зазначило, що 16.11.2015 з [PERSON] укладено кредитний договір № 6762.20.00.2329, відповідно до якого Банк видав останньому кредит в сумі 182 153,58 грн на строк до 15.11.2022. Для забезпечення виконання зобов`язань між Банком та [PERSON] того ж дня укладено договір застави № 4541, предметом якого є рухоме майно: автомобіль GEELY, 2014 року випуску, р.н. [NUMBER] , та договір поруки між Банком та поручителем [PERSON] Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 15.07.2019 у розмірі 215134,11 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 135224,88 грн, заборгованості за відсотками 52254,09 грн, заборгованості за пенею 25655,14 грн. Понесені банком судові витрати становлять 2000 грн. В суді представник позивача позов підтримав в повному обсязі, як і доводи, викладені у відповіді на відзив (т. 1, а.с. 118-119). Представник відповідача [PERSON] адвокат Колобов Л.В. в судовому засіданні позов не визнав, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 113-116), послався на п. 3.7 договору, згідно якого пред`явлення вимоги про дострокове повернення заборгованості зупиняє нарахування відсотків, а відповідно до п. 4.10 договору кредитор в разі дострокового стягнення заборгованості зобов`язаний письмово повідомити боржника за 30 днів, що стосовно [PERSON] не дотримано, отже право вимоги до неї не настало. Разом з тим, порука є припиненою, оскільки Банк не звернувся з вимогою до поручителя протягом 6 місяців з часу пред`явлення вимоги до [PERSON] . Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки до суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: 16.11.2015 між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 6762.20.00.2329, відповідно до якого банк видав [PERSON] кредит в сумі 182153,58 грн строком до 15.11.2022 (т. 1, а.с. 18-19). Для забезпечення виконання зобов`язань між Банком та [PERSON] 16.11.2015 укладено договір застави № 4541, предметом якого є рухоме майно: автомобіль GEELY, 2014 року випуску, р.н. [NUMBER] та договір поруки між Банком та поручителем [PERSON] (т. 1, а.с. 22-24). Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів не оспорюється сторонами та підтверджений меморіальними ордерами, довідкою про рух коштів по рахунку (т. 1, а.с. 7-17). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість станом на 15.07.2019 у розмірі 215134,11 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 135224,88 грн, заборгованості за відсотками 52254,09 грн, заборгованості за пенею 25655,14 грн. Понесені банком судові витрати 2000 грн. (т. 1, а.с. 5-6). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з других частин статей 1050 та 1054 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про дострокове погашення заборгованості. У п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Договором поруки визначено, що він припиняється за спливом трирічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання, строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим Договором (розділ 4 договору поруки, т. 1, а.с. 24). Таким чином, доводи представника відповідача про припинення поруки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки строк припинення поруки визначений договором та становить три роки від дня настання строку основного зобов`язання, тобто відповідачі за позовом несуть солідарну відповідальність. Згідно п. 2.1 кредитного договору № 6762.20.00.2329 від 16.11.2015 кредит у сумі 182153,58 грн наданий на строк до 15.11.2022. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за ставкою, визначеною у відповідності до розділу 3 договору з моменту видачі кредиту і до терміну, вказаного у п. 2.1 договору, або до дати звернення Банку із заявою до: суду із вимогою про дострокове повернення суми кредиту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів або нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно для дострокового погашення його за рахунок суми кредиту, сплати процентів та комісій та інших належних за договором платежів, у передбачених цим пунктом випадках, разом із припиненням нарахування процентів за кредитом Банк припиняє нараховувати комісії (п.п. 3.12 договору). Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 визначена відповідальність сторін за невиконання зобов`язань, зокрема сплату пені, штрафу. Строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором. Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № 1797 виданого 19.09.2018 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 57688221 та 14.11.2018 винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобілю GEELY, 2014 року випуску, р.н. [NUMBER] ( т. 1, а.с. 28-31). З постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення на заставлене майно, за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, задовольнити вимоги ПАТ «КРЕДОБАНК» станом на 14.09.2018 за період з 01.01.2018 по 14.09.2018 в розмірі 135224,88 грн неповернута сума кредитну станом на 14.09.2018; 25706,44 грн прострочені відсотки станом на 14.09.2018; 7048,25 грн заборгованість по пені за період 15.09.2017 по 14.09.2018, 2000,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, а всього 169979,57 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, доводи представника відповідача щодо невірного розрахунку заборгованості в частині нарахування відсотків при зверненні до суду з позовом вірні, оскільки з часу звернення до нотаріуса з метою вчинення нотаріального напису відповідно до п. 3.12 кредитного договору позивач мав зупинити нарахування відсотків. Таким чином, розмір нарахованих відсотків, зазначений у позовній заяві та доданому до неї розрахунку, підлягає зменшенню за рішенням суду, а саме стягненню підлягає сума, яка утворилась станом на 19.09.2018 на день вчинення нотаріального напису (за відсутності відомостей про дату звернення банка до нотаріуса), що становить 25706,44 грн. При цьому розмір заборгованості за тілом кредиту з моменту вчинення нотаріального напису та звернення до суду з позовом не змінилась і становить 135224,88 грн. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки застережень щодо періоду нарахування пені ні кредитний договір, ні закон не передбачає, суд стягує з відповідачів пеню у розмірі, зазначеному у позові, що становить 25655,14 грн. Статтею 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України). Позивач, крім суми сплаченого судового збору, просить стягнути з відповідачів понесені Банком судові витрати у розмірі 2000 грн, які включає до основної суми стягнення за кредитним договором, при цьому у позовній заяві та доданих документах відомості щодо вказаних витрат відсутні, документально останні не підтверджені, орієнтовний розрахунок суми судових витрат не наданий, отже суд відмовляє в їх стягненні. Відтак, суд задовольняє позов частково та стягує солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 6762.20.00.2329 від 16.11.2015 у розмірі 186587,46 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 135224,88 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 25706,44 грн, заборгованості за пенею у розмірі 25655,14 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог наступним чином: позивачем сплачено 3227,01 грн судового збору, позов задоволений на 86,73%, тобто стягненню з відповідачів підлягає 86,73% сплаченого позивачем судового збору, що становить 2798,79 грн у рівних частках з кожного відповідача по 1399,40 грн.

Outcome: partial