Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

В березні 2019 року представник позивача КП «Київпастранс» в особі Автобусного парку № 8 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач працював водієм автотранспортних засобів 1 класу та йому був ввірений транспортний засіб - автобус марки «Маз» д.н.з.[NUMBER], який належить КП «Київпастранс». 16.02.2018 року о 11-00 год. в м. Києві по проспекту Академіка Палладіна в м. Києві сталась ДТП за участю транспортного засобу «Маз» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Нісан» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Нісан» та розмір завданих збитків становив 57099,26 грн. ПАТ СК «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та потерпілому було виплачено страхове відшкодування в сумі 57099,26 грн. Оскільки, відповідач покинув місце пригоди, 01.11.2018 року ПАТ «СК «Універсальна» звернулась з вимогою до позивача про сплату боргу. 28.12.2018 року Автобусним парком № 8 КП «Київпстранс» було перераховано на користь страхової компанії борг в сумі 57099,26 грн. В зв»язку з тим, що [PERSON] 22.06.2018 року було звільнено з роботи, з метою врегулювання досудового спору, 30.01.2019 року відповідачу було направлено регресивну вимогу про відшкодування завданих збитків, однак, остання відповідачем залишена без задоволення та збитки відшкодовано в добровільному порядку не були. Враховуючи, що позивач відшкодував шкоду, завдану відповідачем, та, останній, звільнений з підприємства, позивач має право зворотної вимоги до останнього в розмірі середнього місячного заробітку, в зв»язку з чим КП «Київпстранс» звернулось до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на користь підприємства суму відшкодування в порядку регресу в розмірі 15267,76 грн., а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.03.2019 року, у справі відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно із ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов не подав, та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працював в автобусному парку № 8 КП «Київпастранс» на посаді водія автотранспортних засобів та відповідно до наказу № 225/ВК від 22.06.2018 року, останній, був звільнений з посади за власним бажанням (а.с.24). 16.02.2018 року о 11-00 год. в м. Києві по проспекту Академіка Палладіна в м. Києві сталась ДТП за участю транспортного засобу «Маз» д.н.з.[NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Нісан» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 30.05.2018 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу (а.с.21). З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що відповідач був присутнім під час розгляду справи та свою провину у вчиненні правопорушень визнав в повному обсязі. Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником транспортного засобу «Маз» д.н.з.[NUMBER] є КП «Київпастранс» та встановлено, що на момент вчинення ДТП відповідач перебував в трудових відносинах з позивачем. З постанови суду вбачається, що відповідач покинув місце пригоди, в зв»язку з чим, 01.11.2018 року ПАТ «СК «Універсальна» звернулась з вимогою до позивача про сплату боргу та 28.12.2018 року Автобусним парком № 8 КП «Київпастранс» було перераховано на користь страхової компанії борг в сумі 57099,26 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.23). З метою врегулювання спору, 30.01.2019 року позивачем відповідачу було направлено регресивну вимогу про відшкодування завданих збитків, однак, остання залишена без задоволення, збитки відшкодовані відповідачем в добровільному порядку не було та доказів зворотному суду надано не було. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, роботодавець який відшкодував шкоду, завдану його працівником під час виконання трудових обов'язків має право зворотної вимоги до винної особи у визначеному законом розмірах. Так, нормою ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Згідно із довідкою Автобусного парку № 8 КП «Київпастранс» від 18.01.2019 р. № 7, середня заробітна плата відповідача становила суму в розмірі 15267,76 грн. (а.с.28). Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України, та не подав суду відзив на позов, заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджений судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved