Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду 20.11.2020 р. з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги Банк мотивує тим, що 14 квітня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н. [INFO] [PERSON] померла. Станом на дату смерті позичальника утворилась заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 6509,02грн. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі, а тому до них перейшов обов`язок погасити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідачів, як спадкоємців, заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 6509,02грн. та судові витрати. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 08.12.2020 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 250 грн. на платіжну картку. З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається, що з 14.04.2008 року по 22.10.2018 рік відбувалася зміна кредитного ліміту. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, строк дії кредитної картки до 09/18. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №69 від 16 жовтня 2018 року, виданого виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району черкаської області. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на день смерті, заборгованість [PERSON] за договом б/н від 17.04.2008 року склала 6509,02 грн. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачами надано не було. Згідно довідки Руськополянської сільської ради Черкаського районного суду Черкаської області №2961 від 16.12.2020 року станом на дату смерті [INFO] [PERSON] і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані чоловік померлої - [PERSON] , [INFO] та син померлої - [PERSON] , [INFO] . 17 квітня 2020 року позивач направив претензію кредитора до Черкаської районної державної нотаріальної контори, та 05.05.2020 року отримав відповідь. 11 червня 2020 року позивач направив відповідачам лист-претензію від 03.06.2020 року про погашення заборгованості за кредитним договором яка залишена без виконання. Із спадкової справи №59/2018 витребуваної ухвалою суду від 08.12.2020 року, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , 05.02.2019 року Черкаською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №59/2018 на підставі заяви сина [PERSON] про прийняття спадщини. Відомостей, щодо прийняття спадщини [PERSON] матеріали спадкової справи не містять. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 241977341 від 27.01.2021 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст.ст. 1218, 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені в статті 1219 ЦК України. У ст.1219 ЦК України закріплено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою. У абз. 2 п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 зазначено наступне. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Згідно ч.2. ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені в ч.ч.3,4 ст. 1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно з ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Зазначені вище норми підлягають застосуванню за умови, що відповідач є спадкоємцем боржника. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Оскільки позивачем не доведено, що особа до якої пред`явлено позов [PERSON] у встановленому порядку прийняв спадщину, а матеріалами справи підтверджено факт прийняття спадщини після [PERSON] лише її сином [PERSON] , то позов в частині вимог до [PERSON] є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Враховуючи, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] залишився її син, який прийняв спадщину у виді житлового будинку, що підтверджується матеріалами справи, те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, те, що згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати спадкоємцем боржника обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Також, суд враховує, що оскільки судом було встановлено прийняття відповідачем [PERSON] спадщини і наявність спадкового майна, то в розумінні ст. 12 ЦПК України та ст. 1282 ЦК України, обов`язок доведення недостатності вартості спадкового майна для задоволення вимог кредиторів покладається на спадкоємця, який заперечує такий факт. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог відповідачем надано не було. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.04.2008 року в розмірі 6509,02 грн. Також, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102 грн., сплачений останнім при подачі позову . На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial