Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

АТ КБ\~«ПриватБанк» звернулося\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~посилаючись на\~те,\~що відповідно\~до підписаної\~заяви №\~б/н\~від 02.06.2011\~ року\~відповідач отримав\~кредит у\~розмірі \~500,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок\~зі сплатою\~30\~%\~річних на\~суму залишку\~за користування\~кредитом.\~ Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2019 року має заборгованість\~19402,16 грн., яка складається з наступного: 499,55 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13092,51 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 4410,00 грн.\~заборгованості по пені та комісії, штрафів 500,00 грн. та 900,10 грн. Позивач просить стягнути заборгованість 19402,16 грн. та судовий збір 1921,00 грн. Представник позивач у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримала у повному обсязі, вказала на можливість заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, відзиву проти позову не подав. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання, та від якого не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлені, відзиву на позов на подано, а представник позивача не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п`ятої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) занесена до протоколу судового засідання. Ухвалою про відкриття провадження від 11 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом (повідомленням) сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, встановив наступні фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 02.06.2011 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8-40). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст. 627 ЦК України, яка посилається на\~статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог\~ст. 1054 ЦК України. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, відповідачу був виданий кредит, однак взяті на себе кредитні зобов`язання відповідач порушив, систематично не дотримується графіку погашення кредиту та оплати відсотків за користування ним, фактично не погашає з даного часу кредит, що призвело до утворення до простроченої заборгованості за кредитним договором. Згідно\~ст. 546 ЦК України\~одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка. У чинність\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Заборгованість [PERSON] по кредитному договору № б/н від 02.06.2011 року, підтверджується розрахунком, згідно якого борг станом на 30 вересня 2019 року складає 19402,16 грн., а саме: 499,55 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13092,51 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 4410,00 грн. заборгованості по пені та комісії, штрафів 500,00 грн. та 900,10 грн. (а.с. 5-7). Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що останній припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02.12.2015 м. Кремінна Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, відповідач є суб`єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого на підставі ст. 2 зазначеного Закону встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог в частині стягнення пені та комісії у розмірі 5810,10 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов не подавав, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 02.06.2011 р., а саме 499,55 грн. заборгованості за кредитом, 13092,51 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, а загалом 13592,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1921,00 грн. підтверджується платіжним дорученням від 11.10.2019 р. Враховуючи те, що задоволено 70,05% позовних вимог (13592,06 грн. / 119402,16 грн. х 100 % = 70,05 % ), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1345,74 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1921 грн. х 70,05% / 100%).

Outcome: partial