Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

В березні 2020 року позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович звернувся з позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Мотивуючи свою заяву тим, що з 28.08.1996 року він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача на різних посадах, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 20.08.2019 року позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням з наступним переоглядом. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивача постійно турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, напади утрудненого дихання до 1-2 разів на добу, які виникають частіше при фізичному навантаженні, спонтанно вранці, кашель, частіше сухий, приступоподібний біль у грудях та міжлопатковій ділянці, загальну слабкість, запаморочення, головний біль, періодичне підвищення та нестабільність артеріального тиску. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 118 075 гривень, яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що позивач укладаючи договір з відповідачем був повідомлений під розпис про його права та обов`язки, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливість їх впливу на стан здоров`я, право на компенсацію та відповідні пільги за працю в таких умовах, тобто позивач самостійно прийняв запропоновані умови праці і усвідомлював можливість наслідків для його здоров`я. Зазначають, що позивач приховує факт праці 14 років 4 місяці в шкідливих умовах праці на підприємстві ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання був складений ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» тому вважають що саме з вини цього підприємства він отримав професійне захворювання. Посилаються, що на розгляді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області є аналогічна позовна заява до ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». Вважають, що позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували факт спричинення йому підприємством відповідача моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» закріплено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Судом встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме з 28.08.1996 року по 19.03.1997, 04.06.1997 року по 15.09.2004 року на посаді підземного гірничого майстра дільниці №6 шахти «Родина » об`єднання «КРИВБАСРУДА». З 15 вересня 2014 року звільнений за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книги позивача( а.с. 14-24). У медичному висновку ДУ «УКРАЇНСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ІНСТИТУТУ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» від 30.05.2019 року визначено, що підставою для встановлення характеру професійного захворювання стала праця 21 рік 11 місяців у шкідливих умовах, зокрема на підприємстві шахти «Родина» ПАТ «КЗРК» , а саме 7 років 10 місяців ( а.с.14-15). Пунктом 11 Санітарно- гігієнічною характеристикою умов праці, складеною ГУ ДЕРЖПРАЦІ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОБЛАСТІ від 29.01.2019 року відображено професійний маршрут та трудова діяльність позивача, а саме на підприємстві ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» останній працював з 26.06.1992 року по 31.07.1992 року -підземним гірником, дільниця 6, шахти «Родина» КЖРК; з 28.08.1996 року по 19.03.1997 року-підземний гірник, дільниця №6, шахти «Родина» КЖРК; з 04.06.1997 по 15.09.2004 року підземний гірничий майстер, дільниця №6, шахта «Родина» КЖРК (а.с.25-34). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.07.2019 року встановлено причини виникнення професійного захворювання , а саме робота позивача протягом 14 років 2 місяці в умовах підвищених впливу шкідливих факторів, а саме пил 2.8-7.6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, згідно вимогам ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» (а.с.10-13). Відповідно до висновку МСЕК від 20.08.2019 року позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням з 12.09.2019 року до 01.09.2020 року, з наступним переоглядом 01.08.2020 року ( а.с.9). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача , а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених\~ст. ст. Кодекс законів про працю України\~153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Статтею 3 Конституції України\~встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~ Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частинами 1,3 статті 13 Закону України\~«Про охорону\~праці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що позивач працював 7 років 10 місяців в шкідливих умовах праці на підприємстві ПАТ «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», що спричинило виникнення в нього професійного захворювання, а отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Докази наявні в матеріалах справи свідчать про те, що позивач в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача пропрацював 7 років 10 місяців, інший більший період часу позивач працював в таких же умовах шкідливих факторів на інших підприємствах, тобто на виникнення у позивача професійного захворювання вплинула його праця не тільки на підприємстві відповідача, а й профмаршрут на інших підприємствах, у зв`язку із чим, суд вважає, що це слід врахувати при визначенні розміру компенсації моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, роботі в шкідливих умовах на іншому підприємстві ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, а саме кашель, головний біль, періодичне підвищення та нестабільність артеріального тиску, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 25 %, період роботи у відповідача на протязі 7 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 30 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У відповідності до приписів\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: partial