Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 28 026,48 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 23.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 492,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 02.09.2018 року становить 28 026,48 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5 555,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 169,97 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4 611,06 грн. та штрафів відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 16 689,85 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.10.2018 року було відкрите провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 45, 46) В судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просить у разі неявки в судове засідання відповідача провести розгляд справи у відсутності представника банку, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 14 січня 2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 23.04.2016 року між позивачем та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток, відповідно до положень якої з метою створення сприятливих умов для виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № SAMDN52000129561243 від 19.12.2013 року зменшено розмір заборгованості та обумовлено, що з дати підписання Генеральної угоди заборгованість становить 8 505,95 грн., дата закінчення погашення заборгованості по договору 30.04.2017 року. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості. За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За умовами п. 2.1 генеральної угоди, банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 8 492,81 грн. на строк 12 місяці з 23.04.2016 року по 30.04.2017 року. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2.5 генеральної угоди позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотки, винагороду відповідно генеральної угоди та Умов і правил. Згідно п. 2.2 генеральної угоди, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушені позичальником термінів погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах і правилах більше ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається прострочено. Позичальник оплачує Банку штраф в розмірі 18 368,28 грн. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка нарахована позивачем станом на 02.09.2018 року становить 28 026,48 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5 555,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 169,97 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4 611,06 грн. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 16 689,85 грн. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. При цьому суд також враховує наступні обставини. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та постановах Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі № 755/11168/15-ц, від 06.09.2018 року у справі № 0417/10430/2012, від 12.09.2018 року у справі № 647/1133/15-ц, від 20.09.2018 року у справі № 712/12031/15-ц, від 26.09.2018 року у справі № 711/8798/2012, від 03.10.2018 року у справі № 366/1358/16-ц, від 10.10.2018 року у справі № 278/2615/15-ц. З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з відповідача пені в сумі 4 611,06 грн. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 5 555,60 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1 169,97 грн. та штраф у розмірі 16 689,85 грн., а всього на загальну суму 23 415,42 грн. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають. В порядку п. 3 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 472 грн. 11 коп.

Outcome: partial