Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення обовязкової частки у спадщині посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої 27 вересня 2015 року матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ОК № 343617 видане виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.09.2015 р. актовий запис - № 26. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 21.04.2010 року за реєстровим номером 759, за умовами якого [PERSON] все своє майно де б воно не було, з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй і на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина,яка складається з ? та 1/6 частин житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під № 87, що розташований за адресою: Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Петровського, та ? та 1/6 частки земельної ділянки площею 0,179 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с.Петрівське, вул. Петровського,87 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивач зазначає, що 23.02.2016 року вона звернулась до Вишневої міської нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. 26.01.2016 року до Вишневої міської нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач по справі [PERSON] Разом з цим позивач наголошує, що в 2007 році померла [PERSON] перенесла інсульт, тому з 2008 року позивач була змушена переїхати до матері для допомоги та догляду за нею. Посилаючись на те, що відповідач є особою, який має право на обов»язкову частку у спадщині, однак за життя спадкодавця не дбав про матір, після смерті не приймав участь у її похованні, позивач просила суд зменшити розмір обов»язкової частки у спадщині [PERSON] до 1/24 від обов»язкової частки у спадщині. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, обгрунтовували позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечувала в повному обсязі просила суд в задоволенні позову відмовити мотивуючи\~\~відсутністю передбачених\~\~законом для цього підстав Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно положень\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. При з'ясуванні та встановленні обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.58, ст.\~59 ЦПК України\~щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1\~ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 27 вересня 2015 року померла мати позивача та відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ОК № 343617 видане виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.09.2015 р. актовий запис - № 26 (а.с.24). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина,яка складається з ? та 1/6 частин житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під № 87, що розташований за адресою: Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Петровського, та ? та 1/6 частки земельної ділянки площею 0,179 га що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Петровського,87 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку. Статтями\~1216,1217 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 21.04.2010 року за реєстровим номером 759, [PERSON] все своє майно де б воно не було, з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй і на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON] (а.с.8). \~Також статтею\~1233 даного Кодексу визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~Крім того\~статтею 1234 ЦК України\~визначено, що\~\~право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. \~Статтею 1235 даного Кодексу передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві, з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 18/2016 до майна померлої 27 вересня 2015 року [PERSON], 23.02.2016 року [PERSON] звернулась до Вишневої міської нотаріальної контори Київської області із заявою за № 114 про прийняття спадщини. 26.01.2016 року до Вишневої міської нотаріальної контори Київської області звернувся [PERSON] із заявою за № 18 про прийняття спадщини. \~Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], є рідним сином померлої [PERSON] та відповідно до ст.1261 ЦК України\~відноситься до спадкоємців першої черги. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пенсійного посвідчення Серія АБ № 694976 відповідач [PERSON] є не працездатним (а.с.43). Судом встановлено, що на день смерті матері [PERSON], тобто станом на 27.09.2015 року, син [PERSON], був непрацездатним. Непрацездатний син має право на обов`язкову частку незалежно від того, чи проживав зі спадкодавцем на момент його смерті. Разом з тим, відповідно до положень абз. 2 ч. 1\~ст. 1241 ЦК України, розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, а також аналогічних роз'яснень, викладених у п. 7 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, захист права на обов'язкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом пред'явлення вимог, зокрема, про визнання права на обов'язкову частку в спадщині. Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні спорів про зменшення розміру обов'язкової частки встановленню та оцінюванню судом підлягає характер відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, зокрема, тривала відсутність спілкування між останніми, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця тощо. Зменшення розміру обов'язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця. У судовому засіданні позивач наголошувала, що за життя спадкодавця [PERSON], між останньою та відповідачем склалися негативні та неприязні відносини. У судовому засіданні представник відповідача відсутність тривалого спілкування з матір»ю пояснила тим, що її довіритель є інвалідом третьої групи з 08.01.2003 року та в останнього було виявлено цілий ряд захворювань: стенокардія напруги ФК 11, А/с кардіосклероз, постійна форма фібрілляції під серця СН 11А, артеріальна гіпертензія 11 ризик 1У високий, в з»язку з чим відповідач не може в повній мірі навіть за собою доглядати та виконувати фізичні роботи. В обґрунтування вищезазначеного представник відповідача посилалась на довідку від 12.05.2016 р. № 79 видану Києво-Святошинським територіальним центром соціального обслуговування, де зазначено, що [PERSON], [INFO] перебуває на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома Києво- Святошинського територіального центру соціального обслуговування з 01 грудня 2010 року. Допитаний у судовому засіданні 21.11.2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок [PERSON] суду показала, що відповідач [PERSON] завжди опікувалась своєю мамою. Після того, коли в її матері відбувся інсульт [PERSON] поселилась до неї та доглядала протягом 8 років. [PERSON] за місцем проживання матері свідок не бачила. Свідок телефонувала [PERSON], пояснювала йому, що його мамі погано, останній сказав, що не приїде. На похорон [PERSON] не приїздив. Також свідок знає, що останній хворів, але він був ходячий. Він давно хворий. Знає, що у [PERSON] з його матір»ю були напружені відносини. Допитаний у судовому засіданні 21.11.2016 року під присягою та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів або за відмову давати їх свідок [PERSON] показала суду, що вона сусідка померлої. [PERSON], коли та допомагала своїй матері, а коли матір була присмерті то [PERSON] переїхала до матері і жила там. Брата позивачки свідок не бачила, він не приїздив до матері після смерті батька. На похорон матері [PERSON] не приїздив. Також свідок знає, [PERSON] хворіє. Також, судом встановлено, що всі витрати на поховання [PERSON] понесла позивач, яка також займалась і організацією похорон. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При з'ясуванні та встановленні обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.\~58, ст.\~59 ЦПК України\~щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1\~ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При вирішенні даної справи, суд не приймає до уваги відносини, які склалися між [PERSON] та його матір'ю [PERSON] оскільки їх взаємовідносини не мають правового значення для вирішення даного спору щодо спадщини, яка відкрилась після померлої [PERSON] Так судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, що тривала відсутність спілкування між останніми, викликана не небажанням відповідача доглядати за матір»ю, як зазначає позивач, а його безпорадним станом, так як відповідач з 08.01.2003 року є інвалідом третьої групи. \~Також суд вважає за необхідне зазначити, що станом на\~\~даний час [PERSON], має похилий вік, є непрацездатним, отримує незначну пенсію у розмірі 2202,47 грн., має незадовільний стан\~\~здоров»я.\~\~З урахуванням викладеного, віку, стану здоров»я відповідача,\~\~суд критично ставиться до обґрунтування позову в тими обставинами, що [PERSON] нібито не відвідував\~матір тоді, коли остання перебувала в безпорадному стані та вважає дані обставини такими, що не є достатньою підставою для задоволення позову\~\~та зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed