Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.10.2007 року він надав в борг відповідачу 20000 доларів США, що еквівалентно 159800 грн. до 21.10.2012 року. Однак, відповідач борг не повертає, а тому позивач просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, підтвердивши викладені в ньому обставини та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що в 2007 року він хотів позичити гроші у позивача для придбання нерухомого майна. Позивач запропонував написати розписку, а гроші повинен був передати наступного дня. Однак, гроші він так і не отримав. При написанні ним розписки вони були лише вдвох, свідків не було. Просив в задоволенні позову позивачу відмовити. В подальшому, відповідач на судове засідання 27.01.2015 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомив. Суд продовжив розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, визнавши неявку відповідача з неповажних причин. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що 21.10.2007 року [PERSON] попросив його засвідчити передачу грошей [PERSON] Гроші передавалися при ньому в офісі за місцем роботи позивача. Свідок [PERSON] суду показав, що в жовтні 2007 року при ньому [PERSON] передавав 20000 доларів [PERSON] Передача грошей та виготовлення розписки відбувалося в один день. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи вбачається, що 21.10.2007 року відповідач видав розписку про отримання ним від позивача 20000 доларів США безпроцентної позики і зобов`язання повернути їх до 21.10.2012 року. У вказаній розписці зазначені: сторони зобов`язання ( позикодавець та позичальник); грошова сума, яка передавалася та отримувалася, дата повернення коштів та особисті підписи позичальника, позикодавця та свідків. Отже, судом встановлено, що позичальник - [PERSON] видав позикодавцю [PERSON] розписку як борговий документ, що підтверджує укладення між ними договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань. Крім того, знаходження оригіналу боргової розписки у позикодавця свідчить про невиконання умов договору позики з боку позичальника. Згідно із ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в гривні, в розмірі 165592 грн. 20 коп., а саме - 159800 грн. - основного боргу, 5792 грн. 20 коп. - 3% річних. З відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі 1655 грн. 92 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він взагалі не отримував грошові кошти від позивача, хоча і видав позивачу розписку про отримання грошей є неспроможні, оскільки вони спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили як факт видачі відповідачем розписки позивачу, так і отримання особисто відповідачем грошових коштів в розмірі 20000 грн. від позивача; наявністю оригіналу розписки у позивача; поведінкою самого відповідача, який з часу видачі ним розписки ані до позивача, щодо повернення йому розписки у зв`язку з неотриманням грошових коштів, ані до відповідних органів за період часу з 21.10.2007 року по наступний час з заявами щодо захисту своїх прав не звертався. При перевірці доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності встановлено, що відповідач повинен був повернути борг до 21.10.2012 року, а позивач звернувся з позовом до суду 11 березня 2014 року, отже позивачем подано позовну заяву до суду в межах строку позовної давності з дотриманням вимог ст. 257 ЦК України. Крім того, як видно з матеріалів справи позивач просив також стягнути з відповідача моральну шкоду з урахуванням того, що останній порушив зобов`язання по договору позики. Проте, ані умовами угоди позики, ані цивільним законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди Тому в цій частині в задоволенні позову позивачу слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial