Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

В березні 2017 року позивач Приватне підприємство «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ» в особі директора звернулося до суду із позовом, в якому просить витребувати майно з чужого незаконного володіння, стягнення заборгованості, пені та річних за договором оренди гаражного бокса. В обґрунтування позову зазначає, що 12.05.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1/68/11 оренди гаражного боксу, згідно з яким позивач зобов`язався надати відповідачу в строкове платне користування (оренду) гаражний бокс № [NUMBER] , що розташований в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] , а відповідач- прийняти цей гаражний бокс та належним чином виконувати взяті на себе договірні зобов`язання. В період дії вказаного договору оренди відповідач неодноразово порушував взяті на себе зобов`язання щодо строків сплати орендної плати, так станом на 14.03.2017 [PERSON] , як орендар має заборгованість перед ПП «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ» зі сплати орендної плати за договором № 1/68/11 оренди гаражного боксу в загальній сумі 10210,00 грн., з яких заборгованість з орендної плати становить 8510,00 грн та заборгованість з відшкодування комунальних платежів становить 1700,00 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача 8510,00 заборгованість з орендної плати, 1700,00 грн заборгованість з відшкодування комунальних платежів, 466,86 грн пені за неналежне виконання грошових зобов`язань та 49,89 грн 3% річних за користування чужими грошовими коштами, а всього грошові кошти в загальній сумі 10726,75 грн у зв`язку з неналежним виконанням умов договору № 1/68/11 оренди гаражного боксу від 12.05.2016, а також зобов`язати відповідача повернути орендоване майно за Актом прийому-передачі у відповідності до умов п. 2.4 вищевказаного договору оренди. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. від 22.03.2017 відкрито провадження по справі та призначено в судове засідання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. від 30.01.2018 позов ПП «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без розгляду. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 19.04.2018 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ» задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2018 скасовано та справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 08.05.2018 прийнято до свого провадження дану цивільну справу та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 02.07.2018 закрито підготовче судове провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Розпорядженням керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 422 від 23.06.2020 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» здійснено перерозподіл даної цивільної справи у зв`язку зі звільненням з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] . В червні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. Позивач та його уповноважений представник в судове засідання не з`явилися. В той же час, від представника позивача до суду надійшла письмова заява, в якій останній просив розгляд справи проводити без його участі. Позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Судом встановлено, що 12.05.2016 між Приватним підприємством «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ» та [PERSON] було укладено договір № 1/68/11 оренди гаражного боксу, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу в строкове платне користування (оренду) гаражний бокс № [NUMBER] , загальною площею 19,20 кв.м., що розташований в підземній автостоянці за адресою: [ADDRESS] , а відповідач - прийняти цей гаражний бокс та належним чином виконувати взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно довідки ПП «ТМ «ПРЕСТИЖ» від 14.03.2017 за вих. № 68 балансова вартість вказаного вище гаражного боксу становить 116578,00 грн. Відповідно до п. 2.1. договору оренди орендар вступає у строкове платне користування приміщенням з моменту підписання цього договору уповноваженими представниками сторін та підписання сторонами Акту прийому-передачі приміщення орендарю, але не пізніше 12.05.2016. Як вбачається з Акту прийому-передачі гаражного боксу № [NUMBER] від 12.05.2016 вказане вище орендоване приміщення відповідачу було передане позивачем 12.05.2016. Пунктом 9.1 договору оренди визначено його термін дії, а саме з 12.05.2016 по 31.05.2017. Згідно положеннями п. 3.1. договору оренди орендна плата за користування приміщенням за цим договором є договірною, встановлюється в національній валюті України у розмірі 1083,33 грн, крім того 20% ПДВ 216,67 грн, а разом з ПДВ 1300,00 грн. Відповідно до положення п. 3.3. договору оренди, розрахунки по орендній платі проводяться орендарем щомісячно, не пізніше 10 числа місяця за який сплачується орендна оплата, шляхом перерахування орендарем суми орендної плати у національній грошовій одиниці України на розрахунковий рахунок орендодавця. Положеннями п. 3.8. договору оренди передбачено, що орендодавець самостійно сплачує комунальні послуги та послуги з утримання гаражного боксу, а орендар відшкодовує орендодавцю дані затрати відповідно до отриманого рахунку, який орендар має оплачувати шляхом перерахунку відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця протягом 5 (п`яти) батьківських днів з моменту його отримання. Пунктом 8.2. договору оренди також передбачено, що за несвоєчасне перерахування платежів за оренду, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент виникнення заборгованості, за кожен день прострочення виконання зобов`язань від суми прострочених платежів. Позивач звертався до відповідача з претензіями від 21.09.2016 вих. № 245 про погашення заборгованості та від 11.01.2017 з претензією-повідомленням вих. № 08 про погашення заборгованості та про відмову від договору. Станом на 14.03.2017 [PERSON] , як орендар має заборгованість перед ПП «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ» зі сплати орендної плати за договором № 1/68/11 оренди гаражного боксу в загальній сумі 10210,00 грн., з яких заборгованість з орендної плати становить 8510,00 грн та заборгованість з відшкодування комунальних платежів становить 1700,00 грн. У відповідності до приписів ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання між сторонами виникають, зокрема, з договорів. Положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено строк (термін) виконання зобов`язання, а саме, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплачує орендні платежі, починаючи з жовтня 2016, отже у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за умовами вищевказаного договору оренди розмір пені згідно наданих позивачем розрахунків, які знаходяться в матеріалах справи та не спростовані відповідачем, становить 466,86 грн, 3% річних 49,89 грн. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Приписами ч. 1 ст. 552 ЦК України передбачено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України при розгляді справи № 6-113 цс 14 зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, не здійснюючи орендних платежів, відповідач незаконно користується грошовими коштами позивача, а тому зобов`язаний сплатити позивачу три проценти річних за вест час користування чужими грошовими коштами. Окрім того, ч. 1 ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У зв`язку з тим, що станом на 11.01.2017 відповідач не вносив орендну плату згідно умов вищевказаного договору оренди протягом чотирьох місяців, позивач у своїй претензії-повідомленні від 11.01.2017 за вих. № 08 повідомив відповідача про те, що у відповідності до положень ст. 782 ЦК України, він відмовляється від договору оренди № 1/68/11, укладеного сторонами 12.05.2016 та вимагає повернути йому орендований гаражний бокс у відповідності до умов п. 2.4 вказаного вище договору оренди. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, останній гаражний бокс позивачу не повернув. Невиконанням взятих на себе договірних зобов`язань, а саме: не здійснення орендних платежів та не поверненням орендованого нерухомого майна, відповідач порушив майнові права позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позову Приватного підприємства «Творча майстерня «ПРЕСТИЖ» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення заборгованості, пені та річних за договором оренди гаражного бокса. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1909,57 грн.

Outcome: approved