Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 251892,52 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 19.07.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачем зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2018 року має заборгованість в сумі 251892,52 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7431,03 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 239454,96 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 5006,53 грн. Проте позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 112951,93 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7431,03 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 105520,90 гривень за період 19.07.2011 року по 30.10.2017 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 19.07.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг позичальник дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку (а.с. 29). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, передбачено, що останній зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна») (а.с. 32, 12). Взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту відповідач порушив і станом на 30.09.2018 року відповідно до розрахунку позивача створив заборгованість в сумі 251892,52 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7431,03 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 239454,96 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 5006,53 грн. Проте позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 112951,93 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7431,03 гривень, заборгованості по відсотках в сумі 105520,90 гривень за період 19.07.2011 року по 30.10.2017 року. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту, Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умовами та правилами надання банківських послуг, розрахунком сум заборгованості (а.с. 11,12, 13-36, 8-10). Відповідно до довідки позивача строк дії кредитної картки встановлено до 07/2016 року (а.с.53). Останній платіж на погашення заборгованості позивачем внесено відповідно до наданого розрахунку 02.10.2015 року (а.с.9). З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором оскільки не здійснював обов'язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості, а також застосування відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді неустойки, разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача в частині визначення розміру відсотків за користування кредитом виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування відповідає строку дії картки та відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.53) строк дії кредитної карти закінчився у липні 2016 року. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплатити проценти шляхом внесення обов'язкового щомісячного платежу. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання, але такі вимоги позивачем не заявляються. З розрахунку позивача вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані з 19.07.2011 року по 30.10.2017 року в той час як строк кредитування, що відповідає строку дії картки, сплив 31.07.2016 року, що встановлено наданими позивачем доказами. В період з 19.07.2011 року по 30.10.2017 року позивачем нараховано 105520,90 грн. відсотків, що не відповідає вимогам закону та договору, а тому розмір відсотків до стягнення повинен становити 34520,76 грн. станом на 31.07.2016 року. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом в сумі 7431,03 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 34520,76 гривень, а всього суму заборгованості, яка становить 41951,79 гривень. Судові витрати, понесені позивачем в сумі 1762 ,00 гривні, покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial