Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором в розмірі 28410,11 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 02 грудня 2019 року, між Публічним Акціонерним товариством «Ідея Банк», наступником якого є АТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та укладено Угоду № С-407-007625-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала відновлювальну Кредитну лінію по відкритому поточному рахунку із встановленням максимального ліміту грошових коштів в розмірі 200000,00 гривень, на момент укладання Угоди ліміт кредитної ліній становив 20000,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитними коштами становила 72% річних. Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, але відповідач порушив умови кредитного договору, останній платіж відповідачем було здійснено 16 лютого 2021 року, сума боргу станом на 26 березня 2021 року становить 28410,11 гривень і яка складається із: основної суми боргу в розмірі 16261,66 гривень, простроченого боргу в сумі 1746,48 гривень, прострочені проценти в розмірі 9143,37 гривень; строкові проценти в розмірі 1258,60 гривень. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено проведення судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 16 липня 2021 року на 11.00 годині. Відповідач [PERSON] 17 червня 2021 року надала суду відзив на позовну заяву /а.с. 61-63/, згідно якого зазначила, що дійсно зверталася до позивача із заявою про отримання картки, яка була їй необхідна для отримання платежів, проте грошима, які були на картці вона не користувалася, їй взагалі невідомо про розмір кредитного ліміту, який їй було встановлено банком, оскільки працівник банку самостійно заповнював за неї документи та визначав розмір бажаного кредитного ліміту. Зазначає, що банком не доведено та не підтверджено факт отримання нею кредитних коштів, відсутні посилання на розрахунок заборгованості та не вказаний номер платіжної картки. Стверджує, що вона не підписувала « Умови та правила надання банківських послуг» та « Тарифи Банку», вони не є складовою частиною договору, просить відмовити в задоволенні позову про стягнення з неї заборгованості. 07 липня 2021 року представник позивачп надав суду додаткові письмові пояснення /а.с. 68-69/, згідно якого зазначив, що відповідачу був відкритий поточний картковий рахунок у валюті гривня, операції за якими можуть здійснюватися за дебетно кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу MASTER CARD із встановленим кредитним лімітом на момент укладення угоди в розмірі 20\~000,00 гривень. Обставини, на які посилається відповідач про те, що вона не користувалася кредитними кощтами спростовується випискою по особистому рахунку боржника. Також не є обов`язковою умовою для формування банківських документів зазначення номеру платіжної картки клієнта, відповідач у своєму відзиві підтвердила факт непогашення нею кредиту. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 02 грудня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] була укладена Угода про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-407-007625-19-980, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту із встановленням максимального ліміту грошових коштів в розмірі 200000,00 гривень, на момент укладання Угоди ліміт кредитної ліній становив 20000,00 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 72%\~річних/а.с.27/. Підтверджуючи свою згоду на отримання кредиту відповідач [PERSON] власноруч заповнила анкету опитувальник клієнта фізичної особи /а.с.28-29/ із зазначенням бажаної суми отримання кредитних коштів. Відповідач користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою розрахунком клієнта- фізичної особи № 100000-2021/0326 за розрахунковий період з 02 грудня 2019 року о 26 березня 2021 року /а.с.30-31/ та фінансовими трансакціями за рахунком /а.с.32-33/. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором і яка станом на 26 березня 2021 року становить 28410,11 гривень і яка складається із: основної суми боргу в розмірі 16261,66 гривень, простроченого боргу в сумі 1746,48 гривень, прострочені проценти в розмірі 9143,37 гривень; строкові проценти в розмірі 1258,60 гривень /а.с.34/. Відповідачу надсилалася досудова вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань від 03 лютого 2021 року вих. №12.4.2/С-407-007625-19-980 /а.с.35/, яка залишилась без задоволення. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній\~більшості випадків\~застосування конструкції\~договору приєднання\~його умови\~розроблює підприємець\~(в\~даному випадку АТ «Ідея Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно угоди про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-407-007625-19-980 від 02.12.2019 року процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії встановлена. Вищезазначена Угода власноруч підписана відповідачем [PERSON] , тобто відповідач погодилась з умовами укладеного кредитного договору. Отже, є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору визначились зі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ідея Банк» не повернуті та згідно наданих позивачем виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та розмір її заборгованості становить 28410,11 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитним договором станом на 26\~березня 2021\~року і\~яка в\~загальному розмірі\~становить 28410,11\~гривень і\~складається із:\~основної суми\~боргу в\~розмірі 16261,66\~гривень,\~простроченого боргу\~в сумі\~1746,48\~гривень,\~прострочені проценти\~в розмірі\~9143,37\~гривень;\~строкові проценти\~в розмірі\~1258,6\~гривень.\~ Крім того відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved