Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення винагороди адвоката, в обґрунтування якого вказав, що 28 травня 2020 року уклав із відповідачем договір про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги адвоката, та в якості захисника надав правову допомогу та представляв інтереси [PERSON] у справі № 686/11867/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Постановою від 18 червня 2020 року провадження по адміністративній справі закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Однак відповідач не сплатив передбачену договором винагороду адвоката за здійснення захисту. На підставі ст. 509, 625 ЦК України, ст. 25,27,29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» просить стягнути з відповідача на свою користь 1000 доларів США гонорару адвоката та три відсотка річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 02.07.2021 по 23.03.2021 в розмірі 22,00 долари США, а всього 1022,00 долари США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступі обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] має свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 352 видане на підставі рішення Хмельницької кваліфікаційно-дисциплінарної комісіє адвокатури від 04.03.2005 р. № 27. 28 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір б/н про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги адвоката. Відповідно до п. 1 вказаного договору адвокат Марцонь В.Б. зобов`язався представляти [PERSON] в якості представника та захисника у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Пунктами 4, 5 вказаного договору передбачено, що договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Крім цього, сторони цього договору домовились, що вартість послуг за цим договором становить 1000,00 доларів США, які сплачуються в повному розмірі до 01 липня 2020 року. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Частиною 2 ст. 30 цього Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З аналізу даної правової норми можна прийти до висновку, що гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати. Таким чином, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Постановою від 20.11.2018 р. у справі №910/23210/17 Верховний Суд висловлює наступну позицію: «Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта». Дійсно, суд не може втручатися у фінансові правовідносини адвоката і клієнта, проте суд зобов`язаний оцінити обсяг адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума фактично обґрунтованою. Із дослідженої в судовому засіданні справи № 686/11867/20 (провадження № 3/686/3964/20) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП вбачається, що адвокатом Марцонем В.Б. надано ордер серія ХМ № 032913 від 28.05.2020 на надання правової допомогу [PERSON] та фотокопію договору б/н про надання юридичних послуг та правової (правничої) допомоги адвоката від 28.05.2020, при цьому копія договору,\~наявна в\~матеріалах справи\~не містить\~положень щодо\~сплати [PERSON] \~на користь\~адвоката 1000,00\~доларів СШАдо 01 липня 2020 року. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, що врегульовано нормами матеріального (цивільного) права. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи змістом (частина 1 статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами 1 і 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Отже, у зв`язку з недоведеністю факту надання правової допомоги в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, оскільки наявний в справі договір про надання правової допомоги не відповідає змісту договору наданого позивачем в даній справі, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача три відсотка річних за період з 02.07.2020 по 23.03.2021 в розмірі 22,00 долари США, проте оскільки у стягненні основної суми відмовлено, не підлягають задоволенню похідні вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у зв`язку із відмовою від позову покладають на позивача.

Outcome: dismissed