Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Борзнянська міська рада Чернігівської області звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на їх користь кошти в сумі 18932,32 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] з 22 січня 2013 року є власником нежитлових будівель загальною площею 1115,6 кв.м., які розташовані на земельній ділянці площею 0,3569га по [ADDRESS] , але договір оренди земельної ділянки у встановленому законом порядку зареєстрований не був й кошти за користування даною земельною ділянкою відповідачка не сплачувала, що позбавило позивача права одержати дохід у виді орендної плати, який він мав би отримати в разі своєчасного укладення договору оренди, чим завдано шкоди за період з 01.10.2016р. по 31.08.2019р. в розмірі 18932,32 грн. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про слухання справи без її участі за станом здоров`я, що за змістом положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. В наданих суду відзиві та запереченні на відповідь на відзив позовні вимоги Борзнянської міської ради не визнає у повному обсязі й просить у їх задоволенні відмовити, оскільки: 1/договір оренди земельної ділянки площею 0,3569га між нею та позивачем не набрав чинності, в зв`язку з чим не породжує для сторін жодних цивільних прав та обов`язків й у матеріалах справи відсутні докази використання нею вказаної земельної ділянки з 01.01.2015р. по даний час; 2/позивач не мотивував покладення в основу розрахунку загальної площі земельної ділянки 0,3569га, а не фактичного використання земельної ділянки під нежитловими будівлями площею 0,11156га; 3/позивачем при проведенні розрахунку збитків застосовано невірний коефіцієнт функціонального призначення для забудованих земель сільськогосподарського призначення 3%, тоді як мав бути 1% для земель особистого селянського господарства; 4/наведений позивачем розрахунок суперечить вимогам ст.1212 ЦК України; 5/використання нею земельної ділянки під забудованими приміщеннями без правоустановлюючих документів обумовлено протиправними діями самого позивача, який безпідставно відмовляє в наданні їй у власність земельної ділянки; 6/вказує, що не є належним відповідачем по справі у зв`язку з невірним зазначенням у позовній заяві її ідентифікаційного коду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, викладено у ч.2 ст.120 ЗК України, тобто якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки, адже відповідно до ст.125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, з огляду на що, новий власник (користувач) земельної ділянки, не звільняється від необхідності оформлення права на неї відповідно до вимог законодавства. Отже, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у особи виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, розташовану під нерухомістю, шляхом укладення договору оренди та його державної реєстрації в установленому законом порядку й сплатою орендної плати за землю. Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним; об`єктом плати за землю є земельна ділянка ; плата за землю справляється відповідно до закону. Стаття 269.1.2 ПК України передбачає, що платниками земельного податку є землекористувачі; базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Відповідно до ст.287.1 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для кондиційних зобов`язань є характерним приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Відповідно до ст.1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В даному випадку достатньою правовою підставою для набуття права користування на майно (земельну ділянку) в силу положень ст.1, 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» є виключно договір оренди земельної ділянки, який відповідно до ст.125\~ЗК України підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно з ч.1 ст.1214\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Отже, ухилення від обов`язкової сплати орендної плати за користування земельною ділянкою є підставою для застосування положень ст.1212, 1214 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 22.01.2013р. є власником нежитлових приміщень (навіс над пилорамою, зварювальний цех з битовими кімнатами, гараж на чотири бокси) загальною площею 1115,6кв.м (0,11156га), розташованих в [ADDRESS] а на земельній ділянці площею 0,3569га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7420810100:01:001:0064, що перебуває в комунальній власності Борзнянської міської ради. Сторонами 01 січня 2015 року було підписано договір оренди вказаної земельної ділянки, але відповідач свій обов`язок по проведенню державної реєстрації цього договору в установленому законом порядку не виконав, в зв`язку з чим договір не набув чинності. Зазначені обставини підтверджуються довідкою КП «Ніжинське МБТІ» №59 від 28.08.2019р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.08.2019р., копією договору оренди землі від 01.01.2015р., листуванням між сторонами. Водночас, з огляду на приписи ст.206 ЗК України, ст.269.1.2, 287.1 ПК України, ст.1212, 1214 ЦК України ухилення [PERSON] від укладення та державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, на якій розташоване належне їй нерухоме майно, не звільняє її від обов`язку вносити плату за фактичне користування землею, що спростовує заперечення відповідача про відсутність відповідних цивільних прав та обов`язків у спірних правовідносинах. Не може погодитися суд й з твердженнями відзиву [PERSON] про фактичне використання нею земельної ділянки лише під нежитловими будівлями площею 0,11156га замість 0,3569га, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер належних відповідачу нежитлових приміщень площею 0,11156га (2066674208) співпадає з реєстраційним номером об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці площею саме 0,3569га, за однаковою адресою й з тим же кадастровим номером, що міститься в підписаному сторонами, але не зареєстрованому в установленому законом порядку договорі оренди землі, а також узгоджується з матеріалами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] площею 0,3569га за кадастровим номером 7420810100:01:001:0064, затвердженого рішенням позачергової 34-ої сесії 60го скликання Борзнянської міської ради від 26.02.2015р., що був наданий самим відповідачем. Крім того, відповідно до ч.4 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Натомість [PERSON] , всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів користування нею земельною ділянкою площею лише 0,11156га. Суд також не вбачає підстав сумніватися в правильності проведеного Борзнянською міською радою розрахунку недоотриманого доходу внаслідок використання [PERSON] земельної ділянки без правоустановлюючих документів. Зокрема, наведені у вказаному розрахунку дані щодо нормативної грошової оцінки землі за відповідні роки підтверджуються інформацією відділу у Борзнянському районі ГУ ДГК у Чернігівській області від 29.08.2019р. Застосування ставки 3% у виді коефіцієнта функціонального призначення для забудованих земель сільськогосподарського призначення на думку суду також є правомірним, оскільки спірна земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення й на вказаній земельній ділянці знаходяться господарські будівлі відповідача, що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та узгоджується з вимогами ст.22 ЗК України Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року по справі №629/4628/16-ц. Намір [PERSON] отримати земельну ділянку площею 0,3569га у приватну власність та існуючий тривалий період часу між нею та Борзнянською міською радою з цього приводу спір, судові процеси не мають правового значення для вирішення даної справи. Посилання [PERSON] на неналежність її як відповідача у справі через невірне зазначення Борзнянською міською радою в позовній заяві ідентифікаційного коду не заслуговують на увагу, оскільки це слід вважати технічною опискою (зайва цифра 1 на початку), тоді як всі інші анкетні дані особи збігаються. Отже, [PERSON] в період з 01.10.2016р. по 31.08.2019р. (в межах заявлених позовних вимог) не сплачувала кошти за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі (безоплатно використовувала таку земельну ділянку), тоді як Борзнянська міська рада фактично була позбавлена права одержати дохід у виді орендної плати, який вона мала би отримати в разі своєчасного укладення договору оренди, що завдало їй шкоди в розмірі 18932,32 грн. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов Борзнянської міської ради є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1921,00 грн судового збору. Решта ж надміру сплаченого Борзнянською міською радою згідно платіжного доручення №946 від 28.08.2019р. судового збору в сумі 41 грн (1962 - 1921) може бути повернуто позивачу за наявністю поданого ним відповідного клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved