Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 03 лютого 1991 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/4 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. Шевченко, № 71 в с. Котелево Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом прийняла її донька [PERSON]. 12 грудня 1999 року помер [PERSON]. Після його смерті також відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Як спадкоємці по закону спадщину після його смерті по 1/12 частці прийняли його дружина [PERSON], його син [PERSON] та донька позивачка [PERSON]. 29 грудня 2004 року [PERSON] померла, після смерті якої спадщину по закону прийняв її син [PERSON], який 04 жовтня 2013 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 11/12 часток вказаного домоволодіння. Позивачка як спадкоємець за законом 2 черги спадщину після смерті свого брата прийняла своєчасно. Однак, оскільки спадкодавець не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги. Представник Котелівської сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу в його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Котелівської сільської ради Новоселицького району № 259 від 09 лютого 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Шевченко, № 71 в с. Котелеве Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали четверо осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/4 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1974 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Котелівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 03 лютого 1991 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017651146 від 10 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON] була матірю [PERSON]. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00017651083 від 10 лютого 2017 року вбачається, що після укладання шлюбу [PERSON] поміняла прізвище на «Кішлар». Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно як спадкоємець за законом 1 черги прийняла її донька [PERSON], яка в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Котелівської сільської ради Новоселицького району № 264 від 09 лютого 2017 року. 12 грудня 1999 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частку вказаного домоволодіння. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00017651083 від 10 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON] була дружиною [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії І-МИ № 067750 від 11 лютого 2008 року та серії V-УР № 1303373 від 04 березня 1965 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] та [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] по 1/12 частці як спадкоємці за законом 1 черги своєчасно прийняли його дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], які в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вступили у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Котелівської сільської ради Новоселицького району № 264 від 09 лютого 2017 року. 29 грудня 2004 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 7/12 частки вказаного домоволодіння, а саме на її 1/4 частку, як члена колишнього колгоспного двору, на 1/4 частку майна, яку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] та на 1/12 частку, успадковану нею після смерті свого чоловіка [PERSON]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги прийняв її син [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Котелівської сільської ради Новоселицького району № 261 від 09 лютого 2017 року. 04 жовтня 2013 року [PERSON]С помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 11/12 частки вказаного домоволодіння, а саме на його 1/4 частку, як члена колишнього колгоспного двору, на 1/12 частку майна успадковану ним після смерті свого батька [PERSON] та на 7/12 частки майна, яких він успадкував після смерті своєї матері [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка як спадкоємець за законом 2 черги прийняла своєчасно, звернувшись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] та брата [PERSON], спадщину після їх смерті прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved