Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк»(далі Банк) 06 січня 2021 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 25 листопада 2017 року [PERSON] підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом та погодився, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань, станом на 26 жовтня 2020 року загальна сума заборгованості становить 13 346 грн. 32 коп., яка складається з: 8 957 грн. 86 коп. заборгованості за тілом кредиту, 639 грн. 22 коп. заборгованості за простроченими відсотками, 3 749 грн. 24 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625. Тому просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості та сплачені судові витрати. Представник позивача Кіріченко В.М. у судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належно судовою повісткою, направленою рекомендованим листом з повідомленням на зазначену адресу, яка повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», та оголошенням на сайті судової влади, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надавав. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Докази, які були надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до анкети-заяви від 25 листопада 2017року (а.с. 15) [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» та висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Тарифами з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 16), з якими ознайомлений відповідач, передбачені пільговий період повернення коштів, сплата процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, сплату штрафів та пені за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до довідок (а.с. 13, 14) [PERSON] була надана кредитна картка, строк дії якої до червня 2021 року, 02 квітня 2018 року встановлено кредитний ліміт 500 грн. Випискою за договором підтверджено факт користування відповідачем кредитною карткою в період з 25 листопада 2017року по 10 березня 2019 року (а.с. 74-76). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 17-63) клієнт зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його користування, на перевитрати кредитного ліміту на умовах, передбачених цим Договором. Отже у судовому засіданні встановлено, що між Банком та [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобов`язанні отримати кредитні кошти та сплату процентів за його користування. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань, згідно розрахунку (дата, на яку зроблений розрахунок не зазначена) загальна сума заборгованості становить 9 597 грн. 08 коп., яка складається з: 8 957 грн. 86 коп. заборгованості за тілом кредиту, 639 грн. 22 коп. заборгованості за нарахованими відсотками (а.с. 10-12). Суд погоджується з вказаним розрахунком. Але у позові Банк зазначає про загальний розмір заборгованості за кредитом 13 346 грн. 32 коп., яка крім вищевказаних сум, включає наявність заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 (нормативно-правовий акт не вказано), у розмірі 3 749 грн. 24 коп. Разом з тим, механізм розрахунку цієї заборгованості у позові та додатках до нього відсутній, тому перевірити правильність її нарахування у суду можливості немає. Отже в цій частині позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, тому позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості у розмірі 9 597 грн. 08 коп., яка підтверджена розрахунком. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 102 грн., який відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно від задоволеної частини вимог (9 597 грн. 08. х 100% / 13 346 грн. 32 коп. = 71,91%; 2 102 грн. х 71,91/ 100 = 1 511,55 грн.), тобто у розмірі 1 511 грн. 55 коп.

Outcome: partial