Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] . [PERSON] , третя особа: Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про звільнення нерухомого майна з-під арешту, а саме: квартири, загальною площею 84,80 кв.м, житловою площею 36,60 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі - Квартира), накладеного Мукачівським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. \~ \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~обґрунтовуються тим,\~що 05.08.2019\~право власності\~на Квартиру\~було зареєстровано\~за позивачем. Наявність арешту, накладеного на Квартиру, порушує право позивача на розпорядження своїм майном. Позивач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлень сторін не висловив. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відповідачі відзив на позовну заяву не надали, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловили. Представник третьої особи пояснень щодо суті спору суду не надав. На підставі частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Згідно з правовими положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивачу на праві приватної власності належить Квартира, підстава виникнення права власності: Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, серія та номер: б/н, виданий 29.06.2019, видавник: Укрпошта; Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання (Вимога про сплату заборгованості), серія та номер:6554, виданий 25.06.2019, видавник: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК»; Договір відновлювальної кредитної лінії, серія та номер:06/16-07, виданий 08.05.2007, видавник АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] ; Іпотечний договір №06/16-07, серія та номер:1032, виданий 08.05.2007, видавник: Приватний нотаріус Пуга А.М. (а.с. 13-14). Разом з тим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №177546836 від 15.08.2019 (а.с.13-14) вбачається, що на підставі постанови МВ ДВС Мукачівського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.11.2014 року, серії та номер 45478556 накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] . Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За\~змістом п.\~3\~частини другої\~ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України,\~одним із\~способів захисту\~порушеного права\~є припинення дії, яка порушує право. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Відповідно до ст.\~20\~Цивільного кодексу\~України право на захист особа здійснює на свій розсуд. \~ \~ \~ \~У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у частині першій ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист власності» передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». З огляду на вказане, право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважитися. З положеннями частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 321 Цивільного кодексу України, якими, зокрема передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписами частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою ст. 318 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Сплачений позивачем судовий збір у сумі 1921,00 грн. підлягає віднесенню на відповідачів відповідно до частини першої, другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: approved