Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 27916 грн. 78 коп., з яких: 7761 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом; 11690 грн. 15 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6659 грн. 68 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1305 грн. 56 коп. штраф (процентова складова), у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами 26.05.2012 року кредитного договору № б/н, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 26.05.2012 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, відсотків за користування кредитом, пеню та штрафи, що станом на 19.09.2018 року складає 27916 грн. 78 коп. Ухвалою суду від 24.10.2018 року, провадження по справі відкрито й призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 26.05.2012 року між сторонами укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з вимог ст.ст.526 та 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримавши кредит, відповідач лише частково погашав його, в результаті чого станом на 19.09.2018 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 27916 грн. 78 коп., з яких: 7761 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом; 11690 грн. 15 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6659 грн. 68 коп. заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1305 грн. 56 коп. штраф (процентова складова). Відповідно до [PERSON] з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі 2,5% на місяць з розрахунку 360 календарних днів на рік (з 01.09.2014 року). Згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача станом з 23.10.2014 року по 19.09.2018 року, заборгованість по процентам за користування кредитом складає 11690 грн. 15 коп., яка розраховувалася позивачем з процентної ставки 2,9 % на місяць з розрахунку 360 календарних днів, та яка в подальшому в односторонньому порядку змінювалася позивачем. З огляду на матеріали позовної заяви, зміни процентної ставки повністю узгоджуються з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зокрема, п.1.1.3.2.3 кредитного договору передбачає право позивача проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформується позичальник шляхом надання виписки по картковому рахунку. Проте, суд не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на умови кредитного договору, зміна позивачем в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом, з огляду на вказані приписи ч.3 ст.1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. За таких обставин підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає. Отже, за період з 23.10.2014 року по 19.09.2018 року підлягає застосуванню відсоткова ставка у 30,00% річних (2,5% на місяць). Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ надані Банком розрахунки заборгованості процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача. Визначаючи дійсну суму заборгованості відповідача перед позивачем суд враховує приписи ч.1 ст.1048 ЦК України, якою передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. В свою чергу, розмір позики отриманий відповідачем від позивача складає 3000 грн. 00 коп., про що зазначено позивачем в позовній заяві. Будь-яких доказів зміни розміру позики матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку, що визначаючи розмір відповідача за відсотками необхідно розраховувати за ставкою 30,00% на рік, з 23.10.2014 року по 19.09.2018 (1427 днів) на тіло кредиту в розмірі 3000 грн. 00 грн. Так, розмір заборгованості по процентам відповідача перед Банком станом на 19.09.2018 року становить 3567 грн. 50 коп. (3000 грн. 00 коп. (заборгованість за тілом кредиту) х 30,00% : 360 днів х 1427 дні (кількість днів, за яку нараховується заборгованість, а саме з 23.10.2014 року по 19.09.2018 року). Отже, процентна складова штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5%, та становить 328 грн. 38 коп. (3000 грн. 00 коп. + 3567 грн. 50 коп. х 5%). Крім того, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме - пп.2.1.1.7.6, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором. У той самий час згідно з пп.2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 21.10.2015 року №6-2003цс15. Виходячи з наведеного у задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити. З огляду на все наведене вище, суд приходе до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7395 грн. 88 коп., з яких: 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 3567 грн. 50 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 328 грн. 38 коп. штраф (процентова складова). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з платіжним дорученням № PROM4BR0NS від 24.09.2018 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Частина задоволених позовних вимог складає 26,49% від заявлених вимог позивача, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 466 грн. 75 коп.

Outcome: partial