Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , зняти з реєстраційного обліку, а також зобов`язати відповідачів звільнити від особистих речей квартиру [ADDRESS] . При цьому позивач посилається на те, що відповідно до положень ст.37 Закону України «Про іпотеку», АТ «Альфа-Банк» набув право власності на спірну квартиру, відповідачі втративши право власності на квартиру [ADDRESS] , відповідно до ст.317 ЦК України втратили і право користування спірною квартирою. Позивач звертався до відповідачів з вимогою у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру, однак, по теперішній час відповідачі залишаються зареєстрованими та порушують права законного власника. АТ «Альфа-Банк» позбавлений можливості вільно, на власний розсуд розпоряджатися житловим приміщенням, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Акрабова О.М., надала до суду письмові пояснення та просила у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у поясненнях. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, повідомлялись, про причини неявки суд не сповістили. 3-тя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, до судового засідання не не з`явилась, повідомлялась, надала до суду письмові пояснення в яких просила при ухваленні рішення суду врахувати інтереси неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Київського райсуду м.Одеси від 06 лютого 2020 року цивільна справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», і [PERSON] 10 квітня 2008 року укладено договір кредиту, відповідно до якого Банк надав кредит в розмірі 105000 доларів США зі сплатою 12.% процентів річних строком до 09 квітня 2028 року, на купівлю нерухомості - квартиру [ADDRESS] . 10 квітня 2008 року також між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», і [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е. і зареєстрований у реєстрі за №813, та за умовами договору [PERSON] , у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] . На предмет іпотеки було звернуто стягнення в рахунок виконання зобов`язань [PERSON] на користь позивача. 10.12.2019 року право власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк». Згідно листа Департаменту надання адмінпослуг Одеської міськради від 20.08.2019 року, у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 17 грудня 2019 АТ «Альфа-Банк» на адресу відповідачів було направлено вимогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку, яку відповідачами залишено без задоволення. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тлумачення статті 391 Цивільного кодексу України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до положень ч. 1, 5 статті 403, ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України». Крім того, за змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а тому у задоволенні вимог про зняття з реєстраційного обліку позивачеві слід відмовити. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, позивачу слід відмовити у позові оскільки, рішенням Київського райсуду м.Одеси скасовано реєстрація права власності за АТ «Укрсоцбанк» на спірну квартиру, судом не приймаються до уваги так як на даний час відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за АТ «Альфа-Банк», крім того рішення Київського райсуду м.Одеси від 12.03.2021 року на день ухвалення рішення не набрало законної чинності. При таких обставинах та враховуючи, що відповідачі не є власниками (співвласниками) квартири [ADDRESS] , належній позивачеві на праві власності, суд доходить висновку, що відповідачі втратили право користування спірною квартирою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що є достатньою підставою для зняття цих осіб з реєстрації. Щодо вимог про зобов`язання відповідачів звільнити від особистих речей №247 за адресою: [ADDRESS] , суд вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зазначені вимоги позивачем не конкретизовані, крім того суд вважає, що вказані вимоги є похідними з вимогами про виселення, які АТ «Альфа-Банк» не заявляв. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 5763 гривень, враховуючи, що судом задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2102 гривні коп. у рівних частках з кожного).

Outcome: partial