Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

В березні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просила стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, а також витрати пов`язані із оплатою навчання в сумі 50385,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що сторони із 28.09.2001 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16.12.2013 р. В період шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2015 у справі № 752/19141/14-ц, із відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку. 08.04.2015 року судом було видано виконавчий лист та позивачем його було пред`явлено до виконання. Після досягнення донькою вісімнадцятирічного віку, сплата аліментів припинилась, та відповідач має заборгованість перед позивачем зі їх сплати. З вересня 2017 року донька навчається на денному відділенні Коледжу Київського міжнародного університету на платній основі. Позивач самостійно без допомоги відповідача сплачує за навчання доньки, та сума вже сплачених коштів становить 50385,00 грн., а тому позивача вважає, що вказана сума має бути стягнута із відповідача на її користь. Крім того, відповідач, після досягнення повноліття донькою, яка продовжила навчання, матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Оскільки, донька продовжує навчання, остання, не працює та потребує матеріальної допомоги, позивач зазначає про матеріальні труднощі, у зв`язку з відсутністю матеріальної допомоги відповідача. Донька проживає з матір`ю і фактично знаходиться на її утриманні, а тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, вважаю, що справу можливо розглянути без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.12.2013 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.09.2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції в м. Києві Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року у справі № 752/19141/14-ц, із [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця. Відповідно до розрахунку заборгованості Солом`янського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві № 996 від 14.01.2019 року, заборгованість [PERSON] станом на 01.01.2019 року зі сплати аліментів становить 131759,10 грн. Відповідно до довідки Коледжу Київського міжнародного університету № 391/20 від 10.02.2020 року, встановлено, що [PERSON] є студенткою третього курсу Коледжу Київського міжнародного університету денної форми навчання. Навчання здійснюється на контрактній основі. Термін навчання із 01.09.2017 р. по 30.06.2021 р. За період навчання позивачем було сплачено за навчання доньки суму в розмірі 50385,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, які наявні в матеріалах справи та позивач зазначає, що відповідач не допомагав їй ані в оплаті з навчання, ані утримувати доньку матеріально в період навчання, та доказів зворотному матеріали справи не містять. Крім того, судом встановлено, що повнолітня донька сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю - позивачем у справі, та перебуває на її повному утриманні, та ці доводи стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основу відповідальності за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки, зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Встановлено, що повнолітня донька сторін інших доходів немає та законом передбачено рівний обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання розміру аліментів враховується також потреби особи даного віку, матеріальний стан та стан здоров`я позивача, доньки сторін, яка потребує матеріального утримання, враховує потреби особи її віку. Доказів на спростування доводів позову зі сторони відповідача суду надано не було, як і не було надано суду доказів на підтвердження неможливості надання повнолітній доньці матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання є обґрунтованими, однак, вирішуючи питання про їх вид та розмір, суд, зваживши встановлені судом обставини, надані стороною позивача докази, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї четвертої частки від доходів відповідача, що, на думку суду, є достатнім та обґрунтованим розміром для утримання позивачем повнолітньої доньки та помірним для сплати відповідачем, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, в частині позовної вимоги про стягнення плати за навчання в сумі 50385,00 грн. слід зазначити наступне. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК , яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження). Норми Сімейного кодексу України ґрунтуються на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно із ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішення суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, з огляду даної норми, судом при вирішенні питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Судом встановлено, що повнолітня донька сторін продовжує навчання на платній основі, загальна вартість освітньої послуги, яка вже була сплачена позивачем складає суму в розмірі 50385,00 грн. Згідно довідки про доходи ТОВ «ТВК Геотон» від 16.01.2020 року № 16/01/01, за період із липня 2019 р. по грудень 2019 р. загальна сума доходу позивача складає 27116,00 грн. Будь-яких доказів неможливості оплати витрат, пов`язаних із навчанням, зі сторони відповідача суду не надано, як і не надано доказів належного матеріального утримання доньки. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги матеріальне становище позивача, рівний обов`язок сторін в утриманні доньки та оплаті послуг, пов`язаних із навчанням, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення коштів по оплаті за навчання підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає половина вартості навчання, яка вже була сплачена позивачем, що становить суму в розмірі 25192,50 грн., оскільки, заявлені вимоги позивачем про стягнення суми, сплаченої позивачем в повному обсязі є такими, що порушують принцип рівності обов`язку батьків по утримання дитини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір за вимогу про стягнення аліментів та за вимогу про стягнення коштів по оплаті за навчання на загальну суму 1681,60 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial