Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулись до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 28197,81 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05.02.2020 між Банком та гр. [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z75.22156.006323116. Пунктом 3.4. Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором. Позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua. Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 24000 грн, зі сплатою 9,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, не повернув отриманий кредит в встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 28197,81 грн. У зв`язку з цим просить позов задоволити та стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», який прийнятий до спільного розгляду з первісним, в якому просить визнати частково недійсним Договір, а саме пункт 1.5 Договору кредиту та страхування №Z75.22156.00632116 від 05.02.2020 року та пункти 4.2, 5. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування, а також здійснити перерахунок платежів, здійснених [PERSON] за Договором кредиту та страхування №Z75.22156.00632116 від 05.02.2020 року з часу його укладення, зарахувавши сплачені кошти, що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, в рахунок погашення основного боргу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що пунктом 1.5 Договору встановлено обов`язок позичальника сплачувати плату з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. Вважає, що вказаний пункт договору суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливим, а тому є таким, що порушує його права як споживача та підлягає визнанню недійсним. Просить зустрічний позов задовольнити. Ухвалою суду від 04.08.2021 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору. Ухвалою суду від 12.10.2021 розгляд цивільної справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.11.2021 підготовче провадження закрите та призначено судовий розгляд справи. Представник позивача за первісним позовом АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явилася, просила проводити розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги за первісним позовом підтримує, зустрічний позов заперечила з підстав, наведених у відзиві на зустрічний позов (а.с.82-85). Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої первісний позов заперечив, зустрічний підтримав та просив задовольнити, а також просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦПК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до вимог ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин справи, зокрема, ст. 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.02.2020 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір кредиту та страхування №Z75.22156.006323116 (надалі - Кредитний договір). Пунктом 3.4. Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, Позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк» (надалі по тексту - ДКБОФО), яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua. Відповідно до умов п.1.5. Кредитного договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - «ДКБОФО»), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку». [PERSON] вважає, що пункт 1.5. оспорюваного Кредитного договору, котрим передбачено плату за обслуговування кредитної заборгованості, є несправедливим та підлягає визнанню недійсним, а банк, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Поряд з тим, в силу частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, ознака несправедливості окремих пунктів (умов) правочину повинна бути доведена споживачем в судовому порядку. Судом встановлено, що умова Кредитного договору, котрою передбачено нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, була включена до змісту останнього відкрито, без приховування будь-якої інформації. Так, відповідно до пункту 9.8.2. ДКБОФО за користування кредитом Позичальник сплачує в тому числі, але не виключно, плату за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: - надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. У випадку протермінування строку Договору кредиту, Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного повернення суми Кредиту. У пункті 9.15.4. ДКБОФО передбачено право Позичальника не частіше одного разу на місяць отримати у Банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. З іншої сторони пункт 9.23. ДКБОФО регламентує, що всі повідомлення Сторін за Договором кредиту вважатимуться зробленими належним чином, якщо вони будуть здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними в Кредитному Договорі адресами Сторін. Тобто, кредитним договором передбачено надання інформації, як і безкоштовно, так і платно. При цьому, надання вищевказаної послуги в безоплатній формі можливе не більше одного разу на місяць, якщо Позичальник звернувся до AT «Ідея Банк» за вказаною у Кредитному договорі адресою з письмовою вимогою про використання такого права. В інших випадках надання послуги з обслуговування кредиту є оплатною та за надання такої Боржник зобов`язаний сплатити платіж, передбачнений умовами Кредитного договору. Відповідно до пункту 9.26. ДКБОФО Позичальником гарантовано, що: уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в Договорі кредиту та кредитній справі Позичальника у Банку), які повідомлені та надані ним Банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; Банк перед укладенням Договору кредиту повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з Тарифами Банку і згоден з ними; умови Договору кредиту та даного Договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам. Крім того, відповідно до пункту 9.15.3. ДКБОФО Позичальник має право відмовитися від Договору кредиту протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати його укладення шляхом особистого повідомлення Банку у письмовій формі, з одночасним повернення протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору кредиту, грошових коштів, одержаних за Договором кредиту та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою Договором кредиту. Якщо Споживач (Позичальник) подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчене нотаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій. Споживач (Позичальник) зобов`язаний повернути Банку грошові кошти, одержані згідно з Договором кредиту та даним Договором. Одночасно здійснюється відмова від послуг страхування (у разі наявності). Як вбачається з матеріалів справи, після підписання Кредитного договору [PERSON] одержав його примірник, що давало йому можливість повторно проаналізувати всі його умови та в разі виникнення сумнівів щодо справедливості окремих його положень звернутись до суду із позовною заявою з метою захисту її прав або ж відмовитись від такого договору. Проте, Відповідач таких дій не вчинив, що свідчить про визнання факту справедливості усіх без виключення умов кредитного договору. Крім того, у паспорті споживчого кредиту Додаток №1 до Договору кредиту та страхування №Z75.22156.006323116 від 05.02.2020 [PERSON] підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які були надані мені до моменту укладення цього Договору. Відповідно до пункту 3.2. Кредитного договору нанесенням власноручного підпису під цим Договором, Позичальник погоджується із тим, ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови. Відповідно до пункту 3.3. Кредитного договору нанесенням власноручного підпису під цим Договором, Позичальник акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО, яка зберігається на офіційному сайті Банку https//ideabank.ua/uk/about/public-contracts. Підтверджує, що в день укладення цього Договору у відділенні Банку або Кредитного посередника, за його вибором йому надано ДКБОФО та Тарифи, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. У пункті 3.11. Кредитного договору Боржник підтвердив, що ознайомився із інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування в Банку, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрав страхову компанію з переліку трьох запропонованих Банком. Тобто суд зазначає, що в оспорюваному Договорі зазначено про умови надання позики. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того, згідно зі ст.203 ЦК України умовою чинності правочину є також його вчинення у формі, встановленій законом. Згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як встановлено судом, кредитний договір містить інформацію про суму виданого за ними кредиту, а також розміри та терміни внесення платежів на їх повернення, з чим [PERSON] погодився, підписавши вище вказаний Кредитний договір, отримавши на його виконання кредитні кошти, котрий протягом тривалого періоду часу виконував. Тобто, [PERSON] погодився з обсягом взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором. З урахуванням тієї обставини, що позичальник під час укладення Договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив, зміст Договору, як вбачається з вищенаведеного, жодним чином не порушує його законних прав та інтересів. Суду не надано доказів того, що при укладанні Договору Позичальник не мав обсягу цивільної дієздатності чи його волевиявлення не було вільним і не відповідало внутрішній волі. Таким чином, суд приходить до висновку, що, підписавши Договір, Позичальник підтвердив, що вивчив умови Договору, його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник на момент укладення Договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та, в подальшому, прийняв надані банком грошові кошти. Тобто, Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами закону. Щодо посилання [PERSON] на факт настання страхового випадку, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 2 Кредитного договору нанесенням власноручного підпису під цим Договором Страхувальник (Застрахована особа) акцептує оферту №ІБГК1 від 14.03.2019 ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, код ЄДРПОУ 34478248, www.uniqa.ua , від імені якого діє Страховий агент, та укладає Договір добровільного страхування життя № Z75.22156.006323116 від 05.02.2020 р. для клієнтів Акціонерне товариство «Ідея Банк», який є «Договором приєднання» згідно ст. 634 Цивільного кодексу України та складається з наступних невід`ємних частин: Частина 1 «Основні умови» ДСЖ, що зазначена у п 2.1. цього Договору, та Частини 2 «Загальні умови» ДСЖ затвердженої Страховиком форми (оферта), яка містить всі істотні умови, передбачені ст. 16 Закону України «Про страхування» та розміщена на офіційному веб-сайті Страховика з якими Страхувальник погоджується шляхом підписання цього Договору. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору страховими випадками в розумінні договору добровільного страхування життя є смерть застарахованої особи, смерть в результаті нещасного випадку. Крім того, строком дії договору добровільного страхування життя визначено період із 05.02.2020 по 05.02.2021. Таким чином, правові підстави для здійснення страхових виплат в межах укладеного Кредитного договору та договору добровільного страхування життя відсутні у зв`язку із відсутністю факту настання страхового випадку та закінченням терміну строку дії договору добровільного страхування життя, а описані [PERSON] форс-мажорні обставини не є страховим випадком відповідно до умов вказаного кредитного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 22.04.2021, загальна сума заборгованості за кредитом становить 28197,81 грн, яка складається із: 6947,54 грн - основний борг; 12220,08 грн - прострочений борг; 1571,1 грн - прострочені проценти; 259,09 грн - строкові проценти, 1200 грн - нарахована плата за обслуговування кредиту; прострочена плата за обслуговування кредиту - 6000 грн. Вказана заборгованість [PERSON] підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 22.04.2021. Як вбачається з матеріалів справи, Банк 03.03.2021 року направляв відповідачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, однак останній належним чином не відреагував та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав (а.с.39). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дійсно у [PERSON] наявна заборгованість за договором кредиту та страхування №Z75.22156.006323116. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Виходячи із змісту ст. ст. 1054, 1055 Цивільного кодексу України, слід визнати, що між Позивачем і Відповідачем було узгоджено всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, а відповідно відсутні будь -які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним в цілому чи його частини. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; Банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, які підписані [PERSON] . Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом знайшли своє ствердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved