Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

В березні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі АТ «А-Банк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 28.09.2016 року в сумі 16680, 57 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом в розмірі 12197,96 грн. та відсотками в сумі 4482,61 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 28.09.2016 року відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладення вказаного кредитного договору та отримання кредитної картки, в зв`язку із чим їй надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному, тоді як відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим станом на 21.12.2020 року виникла зазначена заборгованість. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 16680, 57 грн. заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді від 31.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті справи. Від відповідача відзиву до суду не надходило. Ухвалою суду від 21.04.2021 року, постановленою в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 07.05.2021 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано в АТ «А-Банк» виписку про рух коштів за кредитним рахунком, відкритим на підставі кредитного договору від 28.09.2016 року на ім`я [PERSON] , за період з 28.09.2016 року по 21.12.2020 року. В судове засідання представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час, місце судового розгляду, не прибув. В поданому позові просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, від адвоката Кедруна Л.С. надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В поданому клопотанні представник відповідача вказав, що проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2016 року відповідачем підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Посилаючись на те, що вказана заява в сукупності з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка за розрахунком позивача станом на 21.12.2020 року за договором у розмірі 16680,57 коп. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Із змісту анкети-заяви, підписаної відповідачем [PERSON] 28.09.2016 року, вбачається, що в ній сторони не узгодили сплату відсотків за користування кредитом та, відповідно і їх розмір. Витягом з Тарифів Банку та витягом з Умов та правил надання банківських послуг, які надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом, права та обов`язки, відповідальність сторін. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів Банку, з Умов та правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком витяг з Тарифів Банку і витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття нею запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів Банку та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які наявні в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Спірні договірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону №1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими Банк. Наведена позиція суду відповідає сформульованій Великою Палатою Верховного Суду правовій позиції, викладеній в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. З урахуванням викладеного вище, суд вважає безпідставними вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 4482,61 грн., оскільки умова про їх розмір, порядок нарахування та сплати сторонами не узгоджені, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 12197, 96 грн., то слід зазначити наступне. Судом встановлено, що [PERSON] фактично отримала у АТ «А-Банк» і використала грошові кошти в розмірі 43903,81 грн, а повернула кошти в сумі 53317,11 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку, яка в розумінні норм процесуального законодавства є належним та достовірним доказом, і ці обставини узгоджуються із розрахунком, що долучений позивачем до позову. Отже, станом на 21.12.2020 року у відповідача була відсутня заборгованість за кредитним договором від 28.09.2016 року з фактично отриманих коштів. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 12197,96 грн. є безпідставними Зважаючи на вищевикладене позов АТ «А-Банк» не підлягає задоволенню. В зв`язку із повною відмовою в задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed