Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

В березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та додаткових витрат на утримання дитини. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 23.03.2018 року і до закінчення дочкою навчання у Львівському національному університеті імені [PERSON], а саме до [INFO] року. Також просила стягнути на її користь з відповідача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], а саме половину сплачених позивачем коштів на лікування дитини, що становить 8090 грн. та половину фактично сплачених позивачем коштів за навчання дитини у Львівському національному університеті імені [PERSON] в сумі 15971,00 грн. і 72279,00 грн. передбачуваних витрат за навчання дитини в даному навчальному закладі. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від даного шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. 27.02.2006 року рішенням Бершадської райдержадміністрації Вінницької області №3 опікунська рада дозволила змінити прізвище матері [PERSON] від імені її малолітньої дитини [PERSON] з «[PERSON]» на «[PERSON]» та зробити відповідні зміни у свідоцтві про народження дитини. До досягнення донькою [PERSON] повноліття відповідач сплачував на її утримання аліменти. В даний час донька [PERSON] повнолітня, є студенткою 1 курсу денної контрактної форми навчання 1-го курсу стоматологічного факультету Львівського національного медичного університету імені [PERSON], термін навчання до [INFO] року. Згідно Договору №С77/17 від 08.08.2017 р. загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання у Львівському національному університеті імені [PERSON] становить 176500 грн. За час навчання доньки [PERSON] позивачем було сплачено за освітні послуги 31942,00 грн., тому позивач просила суд стягнути з відповідача половину фактично зазнаних додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 15971,00 грн. та 72 279,00 грн. передбачуваних витрат за навчання доньки. Крім того, до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами позивач відносить щорічне проходження дочкою лікування у офтальмолога. Згідно лікарського діагнозу донька [PERSON] страждає на «Міопічний астигматизм обох очей. Слабкість акомодації обох очей». У зв'язку з цим на лікування доньки позивач понесла фактичні додаткові витрати в розмірі 16180 грн., половину з яких просила стягнути з відповідача. Позивач має на утриманні ще неповнолітню дитину [PERSON], яку виховує без батька з огляду на те, що дитина народилась у матері, яка не перебувала у шлюбі. Враховуючи те, що позивач не працює та лише одержує допомогу як одинока матір в розмірі 1549,63 грн., утримувати самостійно повнолітню дочку [PERSON] їй вкрай складно, тому звернулася до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив (а.с.88-90), просив позов задовольнити. Також пояснив, що усі діти відповідача мають рівні права на утримання, тому відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати повнолітню доньку [PERSON] на період її навчання, нести додаткові витрати пов'язані із лікуванням та оплатою навчання доньки. Оскільки позивач не працює, а лише одержує допомогу як одинока матір в мінімальному розмірі, тому утримувати повнолітню дочку [PERSON] самостійно їй вкрай складно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.73-74). Суду пояснив, що на його утриманні перебуває ще троє неповнолітніх дітей, дружина не працює так як має онкологічне захворювання, а його заробітна плата є мінімальною, будь-якого нерухомого майна на праві власності не має. Він разом з трьома дітьми та дружиною проживає в будинку батьків дружини. Разом з тим, він не бажає уникати свого батьківського обов'язку щодо матеріальної підтримки своєї старшої повнолітньої доньки [PERSON] і враховуючи усі фактичні та незадовільні обставини свого життя в даний період часу вважає, що може віднайти можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період її навчання в сумі 600 грн. щомісячно. Заперечив щодо стягнення з нього половини витрат понесених позивачкою на лікування дитини з тих підстав, що таких значних витрат на лікування можливо було уникнути, якби позивач погодилася лікувати доньку у Вінницькій обласній дитячій лікарні, в якій лікуються і його молодші доньки. Також відповідач заперечив стягнення з нього половини понесених та передбачуваних витрат за платне навчання доньки [PERSON] у вищому навчальному закладі зазначивши, що якби донька старалася і добре вчилася, то вона б мала змогу навчатися безкоштовно, а не платно. Крім того, наголосив, що він знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має змоги оплачувати таке дороговартісне навчання доньки. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 33, 37). В даному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де батьком записано [PERSON] (а.с.32). У даний час донька [PERSON] повнолітня. 27.02.2006 року рішенням Бершадської райдержадміністрації Вінницької області №3 «Про зміну прізвища малолітній», опікунська рада вирішила дозволити змінити прізвище матері [PERSON] від імені її малолітньої дитини [PERSON] з «[PERSON]» на «[PERSON]» та зробити відповідні зміни у свідоцтві про народження (а.с.32, 36). Повнолітня донька [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], що стверджується довідкою про склад сім'ї №381 від 19.03.2018 року (а.с. 59). Позивач [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Бершадському управлінні соціальної та молодіжної політики та отримує допомогу одиноким матерям на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1549,63 грн., що підтверджується копією трудової книжки позивача та довідкою №379 від 13.03.2018 року(а.с. 20-24). Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 11.03.2015 року по справі №127/714/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів було змінено розмір стягуваних з відповідача аліментів і стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту вступу до законної сили рішення суду, до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист (а.с. 28-31). Довідкою Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 21.03.2018 року підтверджено, що [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] до повноліття дитини (а.с. 27). Представник позивача в судовому засіданні підтвердив пояснення відповідача про відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] згідно вказаного рішення Бершадського районного суду Вінницької області. Згідно довідки №136 від 19.03.2018 р., виданої Львівським національним медичним університетом імені [PERSON], [PERSON] є студенткою 1 курсу денної контрактної форми навчання 1-го курсу стоматологічного факультету Львівського національного медичного університету імені [PERSON]. Термін навчання до [INFO] року (а.с. 26). З Договору №С77/17 від 08.08.2017 р., укладеного між Львівським національним медичним університетом ім. Данила Галицького та [PERSON] суд встановив, що загальна вартість освітньої послуги для [PERSON] за весь період її навчання у Львівському національному університеті ім. Данила Галицького з 01.09.2017 р. по [INFO] р. становить 176500 грн. (а.с. 19 та на звороті). Відповідно до квитанції №1 від 08.08.2017 р. було сплачено [PERSON] 15971 грн. за навчання (а.с. 60). Згідно квитанції від 29.12.2017 р. [PERSON] було сплачено 15971 грн. за навчання студентки [PERSON] (а.с. 61). Відповідно до консультативного заключення дитячого офтальмолога ТОВ «Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» від 13.04.2016 р. та довідки від 19.03.2018 р. дитині [PERSON] встановлено діагноз «Міопічний астигматизм обох очей. Слабкість аккомодації обох очей» (а.с. 13, 25) у зв'язку з чим дитина проходила лікування в ТОВ «Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» у 2016-2017р.р. Дослідивши надані позивачем квитанції про сплату коштів на лікування дитини суд встановив, що позивач за лікування доньки [PERSON] у 2016-2017р.р. у ТОВ «Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» сплатила 11530 грн. (а.с. 12, 121-124). Відповідач [PERSON] перебуває з 02.06.2001р. в шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 76). Від даного шлюбу відповідач [PERSON] має трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.76-78). Відповідач разом з дружиною та трьома неповнолітніми дітьми проживає за адресою: [ADDRESS], власником даного будинковолодіння є [PERSON] -теща відповідача (а.с.104). [PERSON] відповідача [PERSON] - [PERSON] є студенткою І курсу денного відділення Вінницького училища культури і мистецтв ім. М.Д.Леонтовича (а.с.79). [PERSON] та [PERSON] навчаються у закладі «Вінницька дитяча школа мистецтв «Вишенька», що стверджується довідками №419, 420 від 12.12.2017 р. (а.с.80-81). З виписок ф.112/о дитини №№ 912, 913, 914 від 05.06.2018р. вбачається, що троє доньок відповідача [PERSON], [PERSON] і [PERSON] перебувають на диспансерному обліку в амбулаторії ЗПСМ №3 КМПЗ ЦПМСД №3 з діагнозами: плоско-вальгусні стопи І ст, міопія високого ступеню обох очей, сколіотична постава, пігментний бородавчастий невус по білій лінії черева; двобічна плоскостопість І ст, серцевий шум; функціональна диспепсія, абдомінальний біль, міопія слабого ступеню обох очей (а.с. 101-103). Пояснення відповідача в судовому засіданні щодо онкологічного захворювання його дружини [PERSON], оперування та лікування останньої підтверджується наданою копією медичної довідки (а.с. 100). З довідки №0608/1 від 06.08.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює підсобним робочим в ТОВ «Будівельна компанія «Вікторія» та за вирахуванням податку на дохід фізичної особи та військового збору отримує щомісячно 3059,00 грн. (а.с.132). Відповідно до судового наказу від 14.05.2018 року по справі №127/10196/18 стягнуто з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживає за адресою: 21000, [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], аліменти урозмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.05.2018 року, і до досягнення дітьми повноліття (а.с.134). Даний судовий наказ знаходиться на виконанні в ЦентральномуВДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області і постановою державного виконавця по виконавчому провадженню ВП №56699112 від 06.07.2018 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.135-137). Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній справі встановлено, що [PERSON] досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається стаціонарно, потребує утримання не лише від своєї матері, але й від батька. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов'язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON], тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Суд вважає, що наявність у відповідача інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти, не позбавляє його обов'язку піклуватися і матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON], яка не може себе забезпечувати, оскільки навчається стаціонарно. На думку суду повнолітня донька відповідача має рівні права з іншими дітьми свого батька, які гарантовані їй відповідно до закону. Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно, який зазначила позивачка, є дещо завищеним. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання і не має змоги працювати, однак потребує від батька матеріальної допомоги на її утримання, суд враховує всі фактичні обставини справи встановлені в судовому засіданні, а саме те, що відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною особою, працює і щомісячно отримує дохід в сумі 3059 грн., має трьох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти у розмірі ? від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, має онкохвору дружину, яка не працює, не має у власності автомобіля чи нерухомого майна. Також суд враховує, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів на період навчання доньки [PERSON] визнав частково, а саме суду пояснив, що усвідомлюючи свій батьківський обов'язок по відношенню до старшої доньки, він буде ще більше підробляти і згоден сплачувати аліменти в сумі 600 грн. щомісячно, а сплачувати аліменти у більшому розмірі він не має фінансової можливості при тому, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та хвору дружину, на лікування якої теж потрібні значні кошти. Враховуючи те, що повнолітню дитину яка навчається зобов'язані утримувати і мати, і батько, беручи до уваги стан здоров'я повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і платника аліментів, а також сімейний, матеріальний стан відповідача і те, що відповідач працює та отримує доходи, згідний сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, суд виходячи із засад розумності і справедливості, а також найкращого забезпечення інтересів [PERSON] прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягувати на користь позивачки щомісячно 600 грн. аліментів від усіх видів доходів відповідача, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 28.03.2018 року, на період навчання доньки у Львівському національному медичному університеті імені [PERSON], а саме до [INFO] року включно та не більше ніж до досягнення донькою 23-х років. Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої доньки, то суд дійшов такого висновку. Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199, 200, 201 СК України). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Тому суд вважає, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення 15971 грн. фактично понесених та 72279 грн. передбачуваних додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої доньки, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, тобто виниклі правовідносини регулюються ст. 199 СК України. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат понесених позивачем на лікування дитини, суд дійшов такого висновку. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, це самостійні види грошового утримання дитини: аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини; додаткові витрати, крім звичайних, мають місце в окремих випадках за наявності особливих обставин. До додаткових витрат, що викликані особливими обставинами відносяться в тому числі і витрати на лікування дитини, що має місце в розгляді даної справі. Судом встановлено, що відповідно до консультативного заключення дитячого офтальмолога ТОВ «Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» від 13.04.2016 р. та довідки від 19.03.2018 р. дитині [PERSON] встановлено діагноз «Міопічний астигматизм обох очей. Слабкість аккомодації обох очей» (а.с. 13, 25), у зв'язку з чим дитина у 2016-2017р.р. проходила лікування в ТОВ «Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка», тобто в той час, коли донька сторін [PERSON] була неповнолітня. Крім того, з копії листа №352 від 20.02.2015 року Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування вбачається, що [PERSON] має діагноз «Складний короткозорий астигматизм обох очей». Дане захворювання є хронічним і потребує періодичного лікування та спостереження (а.с.133). Як вбачається з угоди про співпрацю від 05.10.2016 року, укладеної між ТОВ «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» та пацієнтом [PERSON], вартість медичних послуг складає 9880,00 грн. Програма рефракційної терапії розпочинається 05.10.2016 року та завершується 05.10.2017 року (а.с.8-10). Дослідивши надані позивачем квитанції про сплату коштів на лікування дитини суд встановив, що позивач за лікування доньки [PERSON] у 2016-2017р.р. у ТОВ «Медичний центр «Офтальмологічна клініка професора Сергієнка» сплатила в загальному розмірі 11530 грн. (а.с. 12, 121-124). Доказів про сплату позивачем витрат на лікування доньки в сумі 16180 грн. суду не надано. При цьому, з урахуванням заперечень відповідача, суд вважає поза розумним сумнівом, що витрати на лікування доньки [PERSON] понесла її мати - позивач по справі і докази, що дитина в той час мала самостійний дохід чи заробіток відповідачем суду не надано, або що ці кошти сплатив хто-небудь інший. Таким чином, позивач не тільки виконала свій обов'язок щодо участі у додаткових витратах на дитину та ще й, враховуючи вказане вище, сплатила їх повністю сама. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, тому відповідач [PERSON] зобов'язаний взяти участь у цих додаткових витратах. Суд враховує, що за період з березня 2015 р. по лютий 2018 р. відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої в той час доньки [PERSON], що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №47608405 (а.с. 83-84), матеріально не приймав участь у лікуванні дитини, заборгованість по аліментах погасив лише в період розгляду даної справи. Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, дбати про здоров'я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Отже, враховуючи викладені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази, виходячи із основних засад цивільного судочинства: верховенства права, пропорційності та диспозитивності, суд вважає, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача ? частини понесених витрат на лікування неповнолітньої дитини [PERSON] в сумі 5765 грн. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial