Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.02.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на укладення даного договору, підписавши заяву, погодившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Проте, умов цього договору щодо повернення кредиту та внесення плати за його користування він належним чином не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, котра станом на 22.06.2018 року становить 18694 грн. 93 коп. та складається з : 6241,91 грн. - тіло кредиту, 4219,17 грн. - відсотки за користування кредитом, 6867,42 грн. - пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 866,43 грн. - штраф (процентна складова). Тому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 18694 грн. 93 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначав, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо застосування заходів до запобігання втрати картки, ПІНа та повідомлення Банку про факт їх втрати, що призвело до використання його картки сторонніми особами, а тому саме він зобов`язаний погасити заборгованість , яка виникла у зв`язку з отриманням коштів за послугою «Миттєва розстрочка». Відповідач, його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що 18.11.2016 року у [PERSON] було викрадено телефон та картку, оформлену в ПАТ КБ «ПриватБанк». Оскільки невстановлені особи заволоділи його речами внаслідок застосування до нього снодійних засобів, в день вчинення злочину внаслідок незадовільного стану здоров`я був позбавлений можливості заблокувати картку. Видану йому позивачем карту він заблокував лише 19.11.2016 року. Так як 18.11.2016 року , тобто до дня блокування ним картки, невідомі особи по кредитній картці зняли грошові кошти в сумі 2900 грн., він добровільно погасив цю заборгованість, що підтверджується наданою позивачем випискою. Проте, послугою «миттєвий кредит» відповідач не користувався, дій, які б дали змогу стороннім особам укласти такий договір, не вчиняв, грошових коштів за цією послугою не отримував. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, дослідивши надані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] 06.02.2015 року підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З матеріалів справи, зокрема, з виписок по основним картам [PERSON] , вбачається, що згідно цього договору у відповідача відсутня заборгованість. Як видно з пояснень представника позивача в судовому засіданні, письмових пояснень представників позивача, відповіді на відзив, наявних в матеріалах справи, з картки відповідача за умовами послуги «миттєва розстрочка» 19.11.2016 року були зняті кошти в сумі 4000 грн. та 2600 грн. До програмних комплексів даних АТ КБ «ПриватБанк» внесено відомості про оформлення вказаної послуги 21.11.2016 року. Проте, належних та допустимих доказів в підтвердження цього представником позивача не надано. Наявні в матеріалах справи виписки з карт, оформлених на ім`я [PERSON] , не містять відомостей про те, що 19.11.2016 року з карт, оформлених на ім`я [PERSON] , були зняті кошти в сумі 4000 грн. та 2600 грн. Будь-які інші докази в підтвердження надання відповідачу кредитних коштів у вказаних сумах позивачем не надано. На підтвердження отримання [PERSON] послуги «Миттєва розстрочка» представником позивача надано лише лист від 29.03.2019 року (а.с. 157). Проте, такий лист не є належним та допустимим доказом в розумінні вимог ст..ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні заперечив факт укладення зазначеної послуги та зняття ним коштів у вказаних сумах. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим в п озові слід відмовити.

Outcome: dismissed