Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

В березні 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» по списанню коштів з карткового рахунку № 4149497858038930, що належить [PERSON] - неправомірними; та стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на її користь грошові кошти в сумі 914,34 грн., що були неправомірно списані ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № SAMDNS0000013908785 від 05.02.2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 05 лютого 2008 року між нею та відповідачем був укладений Договір № SAMDNS0000013908785, відповідно до якого відповідач надав, а позивачка отримала кредит в сумі 2100 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну платіжну карту 5457082914201905, строк дії котрої до 31.05.2009 року зі сплатою процентів в розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір є договором приєднання та складається з Анкети-Заяви про приєднання до банківських послуг та довідки про умови кредитування «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: сума кредиту, розмір плати за користування кредитом, строк виконання зобовязання, розмір штрафних санкцій за порушення термінів повернення кредиту, що відображено в Анкеті-Заяві Позичальника та довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, котрі підписані позивачкою, а отже, як наслідок - укладено кредитний договір в письмовій формі. Умови та Правила надання банківських послуг позивачка не отримувала, не ознайомлювалась та не підписувала, а тому вказані умови не є складовою Кредитного договору. Сторони погодили, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії карти № 5457082914201905 до 31.05.2009 року. Після спливу строку дії Кредитної карти - 31.05.2009 року перевипуск карти не здійснювався та банк не видавав позивачці грошових коштів і нової платіжної картки. Після 31.05.2009 року позивачка не здійснювала платіжні операції по карті. Останній платіж по карті було здійснено 08.10.2009 року на суму 100 грн. Отже, строк позовної давності по стягненню заборгованості по вказаному кредитному договору тривав до 08.10.2012 року. Станом на 21.03.2016 року заборгованість по кредитному договору становить 13537,32 грн. 20 січня 2016 року між позивачкою та відповідачем укладений договір банківського рахунку, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, отримала платіжну картку для виплат № 4149497858038930. 23 лютого 2016 року з карти 4149497858038930 було здійснено списання коштів в сумі 435,17 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № SAMDNS0000013908785 від 05.02.2008 року, а 05 березня 2016 року з карти 4149497858038930 ще було здійснено списання коштів в сумі 479,17 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № SAMDNS0000013908785 від 05.02.2008 року. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, наполягала на розгляді справи саме 26 квітня 2016 року, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідач в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, у звязку з його зайнятістю в іншому процесі та необхідністю підготувати заперечення. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. З матеріалів позовної заяви вбачається, що 05 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», та [PERSON] був укладений Договір № SAMDNS0000013908785, відповідно до якого відповідач надав, а позивачка отримала кредит в сумі 2100 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну платіжну карту 5457082914201905, строк дії котрої до 31.05.2009 року зі сплатою процентів в розмірі 1,9 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови вказаного договору позивачка не виконала та має заборгованість, яка станом на 21.03.2016 року складає 13537,32 грн. З її ж слів, 20 січня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського рахунку, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої вона отримала платіжну картку для виплат № 4149497858038930, з якої 23 лютого 2016 року було здійснено списання коштів в сумі 435,17 грн. та 05 березня 2016 року в сумі 479,17 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № SAMDNS0000013908785 від 05.02.2008 року. Позивачка вважає, що Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Тому, просила визнати дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» по списанню коштів з карткового рахунку № 4149497858038930, що належить [PERSON] - неправомірними; та стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на її користь грошові кошти в сумі 914,34 грн., що були неправомірно списані ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № SAMDNS0000013908785 від 05.02.2008 року. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою на підтвердження своїх тверджень були надані ксерокопії якихось документів та анкети-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які (ксерокопії) не завірені належним чином. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Судом розяснювалося позивачці про необхідність надання оригіналів документів, на які вона посилається, як на підстави для задоволення її позовних вимог, для встановлення судом дійсних обставин справи. Проте, позивачка наполягала на розгляді справи саме 26 квітня 2016 року, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, яких вона вважала достатніми для ухвалення рішення по справі. Але ж, згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не доведені суду належними та допустимими доказами факти, які викладені нею в її позовній заяві. При цьому, позивачка у своїй позовній заяві зазначила, що за Договором № SAMDNS0000013908785 від 05.02.2008 року вона отримала кредит в сумі 2100 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну платіжну карту 5457082914201905, але згідно наданої нею ксерокопії договору (Анкети-Заяви про приєднання до банківських послуг) - сума встановленого їй кредиту складає 3300,00 грн. на платіжну карту 5457082914201905. Тобто, обставини вказані позивачкою у її позовній заяві навіть не співпадають з наданими нею матеріалами. Крім того, виписки по рахунку, якими позивачка підтверджує списання коштів з свого рахунку, роздруковані з компютера та не завірені належним чином (а.с.8-11), що також унеможливлює встановлення на їхній підставі фактів по справі. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed