Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б / н від 11.08.2009 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 30.09.2019 року виникла заборгованість в розмірі 1077644, 70 грн, з яких: 9260, 08 грн - заборгованість за кредитом; 1061092, 97 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7291, 65 грн - заборгованість за пенею та комісією. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26.05.2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість у розмірі 105760, 08 грн, з яких: 9260, 08 грн - заборгованість за кредитом; 96500,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Посилаючись на своє право вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості за кредитом позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.04.2019 по 30.09.2019 р. у розмірі 167 881, 83 грн , а також судові витрати зв сплати судового збору. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2019 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та призначено по справі судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. 11 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, який за письмовою згодою відповідача складається з заяви [PERSON] від 11 серпня 2009 року, «Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідно до умов договору кредиту від 11 серпня 2009 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1000, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 30.09.2019 року виникла заборгованість в розмірі 1077644, 70 грн, з яких: 9260, 08 грн - заборгованість за кредитом; 1061092, 97 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7291, 65 грн - заборгованість за пенею та комісією. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволений повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2009 року у розмірі 105760 (сто п`ять тисяч сімсот шістдесят) грн. 08 коп. та судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн., а всього 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) грн. 08 коп. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 30.04.2019 по 30.09.2019 р. у розмірі 167 881, 83 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили умови договору кредиту, зокрема визначили процентну ставку, тощо. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини першою статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Доказів на спростування вказаної заборгованості відповідачем не надано. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 518 (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять ) гривень 23 копійок.

Outcome: approved