Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

АТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що 23.06.2006 року АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали додатковий договір кредиту № 050/27-47 та №050/35-275 до генерального договору № 050/35-274. Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Також, між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір (копія додається) відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2019 р., іпотекодержателем виступає саме АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за Кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , Позивач змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Однак Позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області накладено арешт на нерухоме майно Відповідача, та заборона на його відчуження. Просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме: квартира [ADDRESS] , що накладений Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. 11.11.2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 30.01.2020року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно яких просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] та перебуває в іпотеці АТ «Альфа-Банк», що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», а саме: квартиру [ADDRESS] , який накладений в ході виконавчих проваджень: - згідно постанови АА №677318 від 07.05.2008 виданої Замостянським ВДВС ВМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 7218085; - згідно постанови, про арешт майна боржника, серія та номер: 59977042, виданої 05.09.2019р. Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, номер запису про обтяження: 33106319 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 06.09.2019 р.; - згідно постанови, про арешт майна боржника, серія та номер: 57305740, виданої 27.09.2018 р. Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, номер запису про обтяження: 30440270 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 25.02.2019 р. Ухвалою суду від 04.02.2020року до участі в справі залучено правонаступника позивача АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк». В підготовче засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачі в підготовче засідання не з`явились надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали, не заперечували щодо його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Враховуючи вимоги ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.06.2006 року АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали додатковий договір кредиту № 050/27-47 та №050/35-275 до генерального договору № 050/35-274. Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Також, між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір (копія додається) відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2019 р., іпотекодержателем виступає саме АТ «Укрсоцбанк». Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом. Згідно зі статтею 589 ЦКУ у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Також ч. 1 ст. 59 цього ж закону зазначає, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч.2ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Враховуючи викладене, та те, що арешт майна створює позивачу перешкоди в реалізації свого права на вільне розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача1921грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved