Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

В березні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, серед іншого, на гаражний бокс [ADDRESS] загальною площею 16,5 кв.м. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] на підставі заповіту. Проте, оскільки у позивача були відсутні правовстановлюючі документи на гараж, останній не увійшов до складу спадкового майна. Так, вказаний гараж надавався батькові позивача [PERSON] , що підтверджується договором з реконструкції гаражу 1958 року. В подальшому, після смерті батька позивача 01.12.1986 року, [PERSON] прийняла гараж після капітального ремонту, про що свідчить акт приймання-передачі між нею та президією АН УРСР від 02.01.1990 року. Оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на гараж, вона просила суд визнати за нею право власності на гаражний бокс [ADDRESS] загальною площею 16,5 кв.м. в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 29.03.2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.04.2019 року. Ухвалою суду від 22.04.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.06.2019 року. 25.04.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець теж не набуває права власності на це майно, а лише до нього переходять визначені майнові права. Відтак, позивач не надав належного підтвердження права власності на гараж. Окрім того, позивачем не надано доказів надання йому або спадкодавцеві права власності або користування на земельну ділянку, на якій знаходиться гараж. Вважали гараж самочинним будівництвом. При цьому, просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради. Справу просив слухати у відсутність представника відповідача. 03.05.2019 року від Першої київської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа № 327/2006 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] 03.06.2019 року розгляд справи по суті було відкладено на 19.07.2019 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. 19.07.2019 року представник позивача позов підтримала та просила суд про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання 19.07.2019 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. У відзиві на позов просив суд розглядати справу за його відсутності. Третя особа в судове засідання 19.07.2019 року також не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, в заяві від 10.04.2019 року просила суд розглядати справу без нотаріальної контори на весь час розгляду справи та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. За результатом розгляду клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Оскільки відповідачем було порушено строк для подання відзиву на позовну заяву, який становив 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, а тому відповідач, отримавши ухвалу суду разом із позовом 03.04.2019 року мав право подати відзив не пізніше 19.04.2019 року, а фактично подав 22.04.2019 року засобами поштового зв`язку, суд 22.04.2019 року постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі. Після закінчення підготовчого провадження право суду залучати третіх осіб законом не передбачено. Окрім того, представником відповідача не обґрунтовано та не доведено яким чином рішення у справі може вплинути на права або обов`язки Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого органу Київської міської ради щодо однієї зі сторін. З огляду на зазначене, у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи було відмовлено в судовому засіданні 19.07.2019 року. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи. За життя, 06.07.2000 року [PERSON] , склала заповіт, яким на випадок її смерті все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті заповіла [PERSON] 06.04.2006 року [PERSON] звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В подальшому, 17.08.2006 року [PERSON] звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом. 17.08.2006 року позивачу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/7 частину квартири номер [ADDRESS] ; свідоцтво про право на спадщину за заповітом на легковий автомобіль марки М-21, 1960 року та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади в банківських установах. При цьому, питання про видання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гаражний бокс [ADDRESS] загальною площею 16,5 кв.м., нотаріусом не вирішувалось та позивач не зверталась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу Слід зазначити, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Окрім того, в якості підтвердження права спадкодавиці на вказаний гараж позивачем було надано договір між [PERSON] та Київським інженерно-будівельним інститутом щодо реконструкції гаражу, датований 1958 роком. Разом із тим, вказаний договір не слугує підтвердженням будь-якого права [PERSON] на вказаний гараж, окрім того, вказаний договір не підписаний його сторонами. Також позивачем надано акт від 02.01.1990 року, за яким ЖБК № 2 АН УРСР та [PERSON] склали акт прийому-передачі гаража [ADDRESS] . Разом із тим, вказаний акт також не слугує підтвердженням того, що вказаний гараж був переданий [PERSON] у власність або користування чи на будь-якій іншій правовій підставі. Згідно із Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування. Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями, яке за життя не належало спадкодавцеві (відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно на ім`я спадкодавця), суди тим самим суттєво порушували норми матеріального права, фактично визнавали право власності за позивачами без будь-якої правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відтак, позивачем не було надано суду доказів того, що за життя [PERSON] в установленому законом порядку оформлено право власності на гаражний бокс [ADDRESS] загальною площею 16,5 кв.м. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed