overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 23180 грн 82к. за житлово-комунальні послуги. З підстав, викладених у позові (а.с.3,4) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.29). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився(а.с.18). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується формою №3 від 24.01.2014 року (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 23 180грн 82к. (а.с.5,6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст..33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартет ЛТД». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 4 650 грн 21к. за по квартирній платі та оплаті за користування комунальними послугами, збитки від інфляції у розмірі 48 грн 16 коп, та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 11 грн 62 коп З підстав, викладених у позові (а.с.1-3) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився. Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу- є [PERSON], що підтверджується довідкою виданою начальником ЖКВ НУБіП України Журенко В.В.(а.с.8). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 4 650 грн 21к. (а.с.10-20). збитки від інфляції у розмірі 48 грн 16 коп , та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 11 грн 62 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.03.2013 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у сумі 13 100,00 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, проте відповідач ігнорує вимоги позивача, жодним чином не пояснюючи причини такою поведінки та усіма можливими способами намагається ухилитися від повернення коштів. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість у сумі 13 100,00 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ (9,2359 гривні за 1 долар США на дату підписання позовної заяви) становить грошову суму у розмірі 120 990 грн. 29 коп, неустойку у розмірі 98 002 грн. 13 коп., 3% річних у розмірі 805 грн 50 коп та судові витрати. Позивач не прибув у судове засідання, попередньо надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення /а.с. 14/. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення страхового відшкодування зі страхової компанії у сумі 19 963 грн 22к.і грошових коштів з [PERSON] у сумі 510 грн 00к, завданих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась о 08год.10хв. 12.11.2013 року по вул.Закревського, 19 в м.Києві у зв'язку із порушенням водієм [PERSON] вимог ПДР України під час керування автомобілем «Сітроен Берлінго» /державний номерний знак [NUMBER]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що цивільна відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ СК «Інкомстрах», відповідно зі страховика підлягає стягненню сума страхового відшкодування, яка складається із матеріального збитку у сумі 16 251 грн 22к., моральної шкоди у сумі 2 000 грн 00к., витрат по проведенню оцінки майна у сумі 400 грн 00к і пені у сумі 312 грн 00к., та підлягає стягненню з винної особи сума франшизи 510 грн 00к. Позивач та його представник не прибули в судове засідання, завчасно надали через канцелярію заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі не прибули у судове засідання, повідомлені належним чином про дату та час судового розгляду (а.с.20,24). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням і зняття з реєстрації, посилаючись на те, що йому на праві власності на підставі свідоцтва належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі були зареєстровані у цій квартирі, але там не проживають, участі в оплаті за користування комунальними послугами та житло не приймають. Просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку у Індустріальному РВ м. Дніпропетровська [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є лист третьої особи про слухання справи без їх представника. Позивач у судову засіданні не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі посвідченого 24.02.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтва, виданого на підставі акта про проведення прилюдних торгів арештованого нерухомого майна, належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2013 року. У спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З акту обстеження від 26.07.2013 року та 21.05.2013 року вбачається, що відповідачі у спірній квартирі не проживають. Позивач вимушений як власник квартири нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та квартирну плату за відповідачів, які зареєстровані у квартирі, але там не проживають та позбавлений можливості користуватися своєю квартирою на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає у здійсненні права власності позивача на спірну квартиру і тому позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користуванні житлом, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку у Індустріальному РВ м. Дніпропетровська [PERSON] та [PERSON] , суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивач не надав доказів порушення його права, а саме доказів звернення до третьої особи з вимогою про зняття відповідачів з реєстраційного обліку та відмови йому.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказав, що шлюб з [PERSON] був зареєстрований 06.06.1986 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина- [PERSON], [INFO], який проживає окремо. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, різні звички. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги. З квітня 2012 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. Просить розірвати шлюб з відповідачкою. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача надала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, майновий спір відсутній. В судове засідання відповідач надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов визнає і просить розірвати шлюб з позивачем, шлюбні відносини припинені з квітня 2012 року, збереження шлюбу неможливо, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2012 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, вказавши, що між ПАТ «Плюс Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 12212,00 грн. За умовами договору відповідач зобов'язаний був повертати суму кредиту в частинах помісячно та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 29,98% річних, однак свої зобов'язання він виконав не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, котра станом на 08.01.2014 року складається із: простроченого боргу - 11672,26 грн., прострочених процентів - 13107,08 грн., строкових процентів - 201,33 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів - 48913,29 грн., віндикаційних витрат - 30,00 грн., а всього 73923,96 грн. Оскільки відповідач добровільно борг не сплатив, то позивач просить його стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести за його відсутності, не заперечуючи проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що між позивачем, який на той час мав назву ПАТ «Плюс банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № С20.981.70366 від 18.07.2011 року, згідно якого відповідачу позивачем було надано кредит в сумі 12212,00 грн. За умовами договору відповідач зобов'язаний був повертати суму кредиту в частинах помісячно та сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 29,98% річних, однак свої зобов'язання він виконав не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, котра станом на 08.01.2013 року складається, зокрема, із: простроченого боргу - 11672,26 грн., прострочених процентів - 13107,08 грн., строкових процентів - 201,33 грн., віндикаційних витрат - 30,00 грн. Крім того, за несвоєчасне погашення платежів позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню в загальній сумі 48913,29 грн., яку з підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити до 24000 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 49010,67 грн. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 739,24 грн. і у відповідності до ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути на його користь з відповідача пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 490,11 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 2129,14 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання та судові витрати по справі, посилаючись на те, що за період з 1.06.2012 року по 31.01.2014 року позивач надавав відповідачеві, а останній отримував, однак не оплачував, житлово-комунальні послуги з теплопостачання. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просить задовольнити в повному обсязі, додатково пояснивши, що послуги з теплопостачання надавалися якісно та своєчасно, будь-яких заяв, скарг, претензій від відповідача позивачеві не надходило, однак їх оплати він жодного разу не здійснив, хоча є власником вказаного житлового приміщення і, фактично користуючись наданими послугами, зобов'язаний був сплатити їх вартість. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності в судовому засіданні відповідача на підставі наявних справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Як вбачається з довідки про склад сім'ї та реєстрацію, виданої МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», від 10.02.2014 року, відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак за період з 1.06.2012 року по 31.01.2014 року позивач не оплачував житлово-комунальні послуги з теплопостачання, які були надані йому позивачем за адресою місцезнаходження вказаної квартири, що підтверджується довідкою, виданою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», від 19.02.2014 року за вих. № 278, наявною в матеріалах справи. згідно зазначеної довідки, суми заборгованості за вказаний період становить 2129,14 грн. Таким чином, в зв'язку з отриманням від позивача житлово-комунальних послуг та їх фактичним спожиттям у відповідача виник обов'язок з оплати спожитих послуг, а тому позовні вимоги слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості, що утворилася, в повному обсязі. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 243,60 грн., сплаченого позивачем, і підлягають стягненню на його користь із відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що проживав спільно однією сімґєю із [PERSON], який фактично проживав із його матірґю [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка на яку за життя [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю, який згодом був втрачений. З врахуванням того, що інших спадкоємців щодо майна померлого немає, просив суд встановити факт проживання однією сімґєю із [PERSON] не менше п'яти років та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримала в повному обсязі, просила суд задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зґявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечуючи проти заявлених позовних вимог. Заслухавши сторони, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позову. Так, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору осіб, які проживали із спадкодавцем однією сімґєю не менш як пґять років до часу відкриття спадщини слід враховувати (четверта черга спадкоємців) положення частини другої ст. 3 СК України про те, що сімґю складають особи, які спільно проживають, повґязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімґєю до набрання чинності цим Кодексом. Разом з тим, судом встановлено та підтверджено належними доказами, що [PERSON] проживав із [PERSON] однією сімґєю в період з 1974 по 1983 роки, про що свідчать: довідка Кориченецької сільської ради №201 від 14.03.2014 року, витяг із погосподарської книги Кориченецької сільської ради №299 від 13.05.2014 року та крім цього, вказаний факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] З врахуванням викладених обставин, судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] не проживав із спадкодавцем [PERSON] Крім того, до числа спадкоємців четвертої черги не входять особи, які хоча і фактично проживали однією сімґєю із спадкодавцем, але перебували у зареєстрованому шлюбі із іншою особою. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на момент відкриття спадщини перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 06.05.1984 року, виданим Коричинецькою сільською радою Деражнянського району, тобто на час відкриття спадщини не входив до числа спадкоємців четвертої черги за законом. З врахуванням того, що суд не знайшов законних підстав для встановлення факту проживання позивача спільно із спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини в прямому зв'язку з якими перебуває вимога про визнання за позивачем права власності на майно померлого [PERSON], вимоги в цій частині позову також підлягають залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, пояснюючи це тим, що 07.02.2004 року він уклав шлюб з відповідачкою. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №18. Від шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. У сторін постійно виникали сварки та непорозуміння. На сьогоднішній день сторони вже рік проживають окремо. Налагодити сімейні стосунки позивач не бажає. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, де просила справу слухати у її відсутність, проти позову не заперечує, просила позов задовольнити. Вислухавши сторін, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, та не оспорювалось сторонами той факт, що 07.02.2004 року між сторонами було укладено шлюб. Це підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 07.02.2004 року. Від шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітніх синів - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], це підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 26.01.2005 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 20.02.2008 року. Спільне життя з відповідачкою не склалося. У сторін постійно виникали сварки та непорозуміння. На сьогоднішній день сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства.

Outcome: approved