Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим підписав заяву б/н від 25.03.2011 року, згідно якої останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на укладення даного договору, підписавши заяву, погодившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Проте, умов цього договору щодо повернення кредиту та внесення плати за його користування [PERSON] належним чином не виконав, в звязку з чим утворилась заборгованість, котра станом на 22.06.2018 року складає 27200 грн. 58 коп. Тому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 27200 грн. 58 коп. та судові витрати по справі. Під час розгляду справи встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав, а тому суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1\~ст.634 ЦК України). Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1\~ст. 546 ЦК України). Як передбачено\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно з ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Встановлено, що 25.03.2011 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» (вподальшому назву змінено на АТ КБ «ПриватБанк») надало відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як видно з умов анкети-заяви, відповідач погодився, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг та зобовязався виконувати вимоги Умовам та правилам надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у цій заяві. Позивач встановив [PERSON] кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Як видно\~із виписки\~по картці\~[PERSON]\~ 9992********2099\~за період\~з 25.03.2011\~року по\~22.06.2018\~року,\~наданої банком,відповідач з 07.06.2012 року активно користувався наданою йому кредитною карткою, шляхом зняття готівкових коштів з картки, однак повернення коштів здійснював не в повному обсязі. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 14685,24 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 3538,85 грн. ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними розрахунками, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача пені та штрафу суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, вимоги ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення неустойки у вигляді окремо пені та штрафу підлягають задоволенню частково, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача підлягає штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1271,46 грн., а в стягненні пені в розмірі 7205,03 грн. слід відмовити за необґрунтованістю. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 22.06.2018 року, в сумі 24510,36 грн., яка складається з: 14685,24 грн. тіло кредиту, 3538,85 грн. відсотки за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1271,46 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі пропорційно частині задоволених вимог - судовий збір в сумі 1295,25 грн. (73,51 % задоволеної частини позовних вимог). Враховуючи викладене,

Outcome: partial