Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду із заначеним позовом до відповідача, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми №3. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року був розірваний. Відповідач тривалий час не проживає у вказаній квартирі, а після розлучення остаточно припинила проживати за місцем реєстрації, а також брати участь в оплаті комунальних послуг. Як зазначає позивач, з жовтня 2010 року відповідач жодного разу не з'являлася в квартирі [ADDRESS], всі обов'язки по утриманню квартири він виконує самостійно та з червня 2011 року проживає з іншою жінкою. Своєю формальною реєстрацією відповідач створює перешкоди позивачу в користуванні квартирою, а саме житлово-комунальною організацією здійснюється нарахування квартирної плати та комунальних платежів відповідно до реєстрації відповідача в квартирі, які позивач змушений сплачувати одноособово, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. З огляду на зазначені обставини, позивач посилаючись на вимоги ст.ст. 71, 72 ЖК України, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте, 16.09.2014 року через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити та розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленою належним чином про місце, день та час судового розгляду справи, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, про що свідчить відповідний конверт відділення поштового зв'язку, що повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», який міститься в матеріалах справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. За приписами ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також, відповідно до ч. 5 п. 2 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином ( ч. 5 п. 3 ст. 74 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідач є належним чином повідомленою про місце, день та час судового розгляду, клопотань від відповідача до суду про відкладення розгляду справи та розгляд справи у її відсутність не надходило, судом відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, про що не заперечував позивач. Третя Солом'янський РВ ГУ ДМС України в м. Києві свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Проте, в матеріалах справи наявне клопотання, яке надійшли через канцелярію суду, про розгляд справи без участі представника Солом'янського РВ ГУ ДМС України в м. Києві. Суд, врахувавши заяву позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши та проаналізувавши наявні в справі докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2010 року був розірваний шлюб, зареєстрований 30 серпня 1997 року Відділом РАЦС Дніпровського району м. Києва, актовий запис №1154, між [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки Форми №3, виданої 15 вересня 2014 року за № 2561 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ Центр обслуговування споживачів №1, в спірному житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] зареєстровані 4 (чотири) особи, а саме позивач - [PERSON], відповідач - [PERSON], [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), власником особового рахунку є позивач. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі вже тривалий час, з жовтня 2010 року, не проживає в квартирі [ADDRESS]. Вказана обставина також підтверджується актом від 14 червня 2013 року, складеним комісією у складі мешканців будинку за адресою: [ADDRESS], та засвідченим майстром КП «Залізничне». Згідно вказаного акту за адресою: [ADDRESS] відповідач - [PERSON] не проживає з 20.10.2010 року. Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (із змінами і доповненнями) у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, з огляду на вказані положення закону, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає доведеною відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні більше шести місяців, доказів, які б підтверджували поважність причин відсутності останньої за зареєстрованим місцем проживання в матеріалах справи не міститься, що згідно ст. 71 ЖК України є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням а саме: квартирою [ADDRESS], а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved