Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Щорса, 18 с. Пашківці Старокостянтинівського району, що фактично належав її братові [PERSON], який помер 25 березня 2012 року в с. Пашківці Старокостянтинівського району. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являються єдиною спадкоємницею по закону до майна померлого. Своє право на спадщину не може оформити через те, що право власності за [PERSON] на вищевказане домоволодіння не зареєстроване, в звязку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в оформленні спадщини на дане нерухоме майно. Позивачка в судове засідання не зявились, однак подала заяву, в якій підтримала обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, які просила задовольнити, розглянувши справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району направив до суду заяву, якою просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1262 \~ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що [PERSON] помер 25 березня 2012 року в с. Пашківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 9 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 185246, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 26 березня 2012 року. Відповідно до змісту довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської Старокостянтинівського району від 22 лютого 2016 року за № 178 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав [INFO]. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачкою, як між братом та сестрою, підтверджується даними свідоцтва про народження померлого (серії ІV-УР № 381882, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району 12 листопада 1960 року), даними повторного свідоцтва про народження позивачки (серії І-БВ № 263967, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції 09 лютого 2016 року), свідоцтвом про одруження позивачки (серії І-БВ № 336689, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району 16 червня 1974 року). Позивачка в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, юридично прийняла спадщину, шляхом подання відповідної заяви до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори, де вона була зареєстрована 01 серпня 2012 року за р. № 1423 в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. На підставі її заяви була заведена спадкова справа № 516/2012 року до майна померлого (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 31236399, виданий Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 01 серпня 2012 року. За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 31236386, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 01 серпня 2012 року відсутня інформація про наявність заповіту від імені спадкодавця [PERSON] Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи, направлених суду Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 06 квітня 2016 року за № 1317/01-16, вбачається, що позивачка являються єдиною спадкоємницею до майна померлого. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Щорса, 18 с. Пашківці Старокостянтинівського району, що фактично належав [PERSON], який помер 25 березня 2012 року. У відповідності до записів погосподарської книги № 5 за 2011-2015 роки с. Пашківці Старокостянтинівського району власником заявленого нерухомого майна являвся [PERSON] (довідка [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району від 21 січня 2016 року за № 109). За змістом довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 25 від 24 лютого 2016 року право власності на вищевказане домоволодіння за [PERSON] не зареєстроване. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за № 913/02-31 від 15 березня 2016 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння по вул. Щорса, 18 с. Пашківці Старокостянтинівського району після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю реєстрації права власності. Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на\~\~вищевказане домоволодіння відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачка є його спадкоємницею за законом та прийняла спадщину,\~\~однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у звязку з відсутністю реєстрації права власності на нього за спадкодавцем, а також не може в адміністративному порядку звернутися для такої реєстрації, так як власник помер, тому право позивачки підлягає захисту, а відсутність реєстрації не може бути підставою відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved