Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.08.2008 року відповідачу відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн., який згодом було збільшено до 11500,00 грн. В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів належним чином не виконав в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом станом на 27.10.2020 року в сумі 24949,56 гривень, яка складається з наступного: - 20089,18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 20089,18 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 4860,38 грн.- заборгованість за відсотками. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 18.02.2021 року до матеріалів справи надійшли заперечення відповідача на позовну заяву. 16.03.2021 року до матеріалів справи від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. В матеріалах справи міститься заява уповноваженого представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог з підстав, вказаних у письмових заперечення, та вказала, що сплатила банку більшу суму, а ніж отримала кредиту. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Відповідно до кредитного договору від 27.08.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] , Банк надав Позичальникові кредит в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. В заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. В судовому засіданні відповідач визнала, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку була ознайомлена під час підписання Заяви б/н від 27.08.2008 року. Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору відповідач зобов`язався повертати витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. В порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 27.10.2020 року утворилась заборгованість, які до цього часу не погашена. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Статтею 634\~ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 27.08.2008 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому суми кредитного ліміту змінювались: 01.09.2008 року - до 500,00 грн.; 11.08.2009 року - до 3500,00 грн.; 29.09.2010 року - 4100,00 грн.; 17.11.2010 року - до 4900,00 грн.; 26.11.20210 року - 5700,00 грн.; 27.12.2010 року - до 6700,00 грн.; 18.04.2012 року - 9000,00 грн.; 27.06.2013 року - 11500,00 грн.; 28.06.2013 року - до 11500,00 грн.; 28.09.2015 року - до 11500,00 грн., 04.05.2020 року - до 0,00 грн. що підтверджено довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] та Випискою за договором б/н станом на 27.10.2020 року. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Суд критично ставиться до тверджень відповідача, щодо відсутності заборгованості за тілом кредиту та відсотками, оскільки вказане твердження спростовується матеріалами справи, зокрема наданим стороною позивача до матеріалів справи розрахунком заборгованості за кредитом. Враховуючи, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 27.10.2020 року утворилась заборгованість за поточним тілом кредиту в сумі 20089,18 грн. та 4860,38 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Згідно платіжного доручення № PROM3В6S1X від 03.11.2020 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved