Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору позики та договору іпотеки. Вказувала, в 2014 році їй стало відомо про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з неї боргу в розмірі 73 940 грн. на користь відповідача, а також про позику у відповідача її сином [PERSON] вказаних грошових коштів. Посилаючись на ту обставину, що грошових коштів від [PERSON] вона не отримувала, не укладала договір позики від 16.07.2008 року на суму 73 940 грн. та договір іпотеки від цієї дати, позивач просила суд: 1) визнати недійсним договір позики, укладений 16.07.2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині позичальника [PERSON]; 2) визнати недійсним договір іпотеки, укладений 16.07.2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що позивачем не заперечується факт отримання її сином від [PERSON] в позику грошової суми в розмірі 73 940 грн., яка і була повернута грошовими коштами її сина, однак позивач не приймала участі в укладенні спірних договорів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оглянувши оригінали договорів позики та іпотеки від 16.07.2008 року, судом встановлено наступне. В матеріалах справи містяться копії договорів позики та іпотеки від 16.07.2008 року, сторонами яких вказані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (боржники/іпотекодавці) та [PERSON] (кредитор/іпотекодержатель). За умовами вказаних договорів [PERSON] передала 73 940 грн. у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зобовязались повернути грошові кошти до 16.08.2008 року без нарахування процентів. Крім того, позичальниками було передано в іпотеку квартиру № 90, що знаходиться в м. Біла Церква по вул. Шевченка, 93 та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого [PERSON] міськвиконкомом 15.10.1996 року за № 15623, реєстраційний номер 22212191. 03.04.2009 року нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення з позичальників на користь [PERSON] вказаної суми грошових коштів. 20.02.2014 року постановою державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 42203689 про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] в сумі 73 940 грн., а постановою від 15.09.2016 року вказане виконавче провадження закінчено в звязку із стягненням боргу. Згідно наявної у справі копії свідоцтва про право власності на житло № 15623 від 15.10.1996 року виданого Виконкомом [PERSON] міської ради, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та членам сімї: [PERSON], [PERSON] Положеннями частин 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. В силу вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. В судовому засіданні встановлено, що спірні договори позики та іпотеки від 16.07.2008 року, сторонами яких вказані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (боржники/іпотекодавці) з одного боку, та з іншого [PERSON] (кредитор/іпотекодержатель), не містять підпису позивача, оскільки наявні в них підписи (графа боржники/іпотекодавці) за своїм змістом свідчать про їх належність саме [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Будь-яких інших документів (доказів) відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження передачі позивачу грошових коштів за договором позики матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність волевиявлення [PERSON] на отримання 16.07.2008 року в борг від [PERSON] вказаної грошової суми та передачу своєї частки квартири в іпотеку, тобто на укладення спірних договорів позики та іпотеки. Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне заявлені позивачем вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 1280 грн.

Outcome: approved