Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву обгрунтовує тим, що [PERSON] в порушення умов договору № б/н від 27.07.2012 року, укладеного між сторонами, допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 30.09.2018 року становить 12813 гривень 08 копійок. Оскільки відповідач порушує взяті на себе за вказаним договором зобов'язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором та судові витрати у справі на його користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області 17 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 24.10.2018 року, 21.11.2018 року. До суду від відповідача не надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 27.07.2012 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання 27.07.2012 року заяви в якій зазначено, що відповідач згоден, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в заяві (а.с.9). З кредитного договору № б/н від 27.07.2012 року вбачається, що 27.07.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3600 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З розрахунку заборгованості (а.с.5-8) вбачається, що відповідач в порушення умов вказаного договору заборгував позивачу станом на 30.09.2018 року 12813 гривень 08 копійок, яка складається з: 5575 гривень 35 копійок - нараховано відсотків за користування кредитом; 7086 гривень 49 копійок - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг\~500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 586 гривень 34 копійки - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф. Згідно зі статтею 1046 ЦК України,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України,договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України,свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не сплатив своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є обґрунтованими. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 7086 гривень 49 копійок та штрафів 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина) та 586 гривень 34 копійки штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та № 6-1374цс17 від 01 жовтня 2017 року. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості по пені в сумі 7086 гривень 49 копійок задоволенню не підлягають. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 27.07.2012 року в загальній сумі 6661 гривні 69 копійок, яка складається з: 5575 гривень 35 копійок відсотки за користування кредитом; 1086 гривень 34 копійки заборгованість по штрафам. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial