Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

АТ « Мегабанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором від 10.05.2020 № 49-207-850-2-19-1 у розмірі 34\~570.20 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором ( тіло кредиту 20\~871.37 грн) процентів за користування кредитом у розмірі 1\~019.46 грн за період з 10.05.2019 по 31.07.2020, штрафів у розмірі 9\~392.12 грн. , комісії за період з травня 2019 по вересень 2019 у розмірі 3\~287.25 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що банк виконав умови договору , а відповідач з 10.05.2019 умови договору не виконує. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по справі. Провадження у справі відкрито 29.09.2020 за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнала частково. Представник позивача, адвоката Павленко А.І., пояснив у судовому засіданні, що відповідач стала жертвою шахрая [PERSON] , з яким вона мала особисті стосунки, який обіцяв одружитись з нею, та який умовив її взяти на кредит, а отримані кредитні кошти передати йому для лікування батька. Відповідач 10.05.2019 отримала кредитні кошти у розмірі 20\~000грн та під впливом обману перевела їх на картки АТ КБ «Приватбанк», які відкриті на ім`я [PERSON] . Як з`ясувалось пізніше, відповідач не єдина жертва цього шахрая, наразі відносно нього проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ст.. 190 КК України. Просив врахувати, що відповідач ніде не працює, у зв`язку з пандемією КОВІД-19 втратила роботу, немає засобів для існування, стала жертвою шахрайства. Просив враховуючи вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір штрафу та нарахованих процентів. Заслухавши відповідача, її представника, адвоката Павленка А.І., дослідивши матеріали справи суд керується таким. Встановлено,\~що між\~АТ «\~Мегабанк» та\~ [PERSON] 10.05.2020 укладений кредитний договір № 49-207-850-2-19-1 , відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 20\~871.37 грн. Згідно з додатком №1 до вказаного кредитного договору відповідач взяла на себе зобов`язання сплачувати кредит ануітетними платежами протягом 12 місяців, тобто з 10.05.2019 по 08.05.2020. Також вказаним договором встановлена процентна ставка за користування кредитним коштами у розмірі 15% річних та комісійна винагорода. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Із змісту договору убачається , що строк дії кредитного договору встановлений до 08.05.2023 ( пункт 7.1 договору). Разом з тим строк кредитування вказаним договором визначений на 12 місяців ( пункт 3.2.1, додаток № 1 до договору, де зазначений строк кредитування 12 місяців, в заяві на отримання кредиту № 176591 також зазначений строк кредитування 12 місяців). Отже вирішуючи вказаний спір суд бере до уваги строк кредитування, встановлений вказаним кредитним договором, який становить 12 місяців. Відповідач умови договору не виконала, має заборгованість по кредиту, яку позивач нарахував у розмірі 34 570.20 грн, яка складається із заборгованості за кредитним договором ( тіло кредиту 20 871.37 грн) процентів за користування кредитом у розмірі 1 019.46 грн за період з 10.05.2019 по 31.07.2020, штрафів у розмірі 9 392.12 грн , комісії за період з травня 2019 по вересень 2019 у розмірі 3 287.25 грн. Згідно із ст. 549 ЦК України неустойка може бути представлена у формі штрафу та/або пені. Позивач нарахував відповідачеві штраф у розмірі 9 392.12 грн. Після закінчення строку кредитування або після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів та неустойки за кредитним договором. У такому випадку права кредитора захищаються статтею 625 ЦК України. Такий правовий висновок прийнятий Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Із розрахунку заборгованості убачається, що банк нарахував проценти за користування кредитними коштами, після закінчення терміну кредитування, а саме по 31.07.2020, тоді як повинен був нарахувати їх по дату закінчення кредитування. Отже сума нарахованих процентів може бути стягнута тільки по 08.05.2020 і становить 1\~015.56 грн. Із кредитного договору убачається ( п. 1.2) , що кредит надається на споживчі цілі. Враховуючи положення розділу 1 ЗУ «Про споживче кредитування» слід дійти до висновку, що до кредитного договір, який укладений між сторонами застосовуються положення цього Закону. Ч. 6 прикінцевих положень ЗУ « Про споживче кредитування передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України встановлений карантин, який на час розгляду справи не скасований та продовжений до 31 грудня 2020 року. Отже штрафні санкції по спірному кредитному договору не можуть нараховуватись з 01.01.2020. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач втратила роботу у зв`язку з введенням в дію карантину, немає засобів для існування , що також є підставою для зменшення неустойки за вищевказаним кредитним договором. Враховуючи наведене та вимоги ч. 6 Прикінцевих положень ЗУ « Про споживче кредитування» суд дійшов до висновку про зменшення неустойки (штрафу) до 1 000 грн. Судовий збір стягується відпорвідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial