Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить частково скасувати заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи та доводи скарги, вважає рішення незаконним, таким, що підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору №\~DNR0F115090628 від 06.01.2007\~\~ року [PERSON] Олександрівнаотримала кредит на споживчі цілі у розмірі 1913,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 5,04% на рік, кінцевий термін повернення 06.01.2008 року. Зобовязання за даним договором було забезпечено договором поруки від 20.10.2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк» в межах суми 10\~000,00 грн.. [PERSON]\~порушила умови укладеного договору, в звязку з чим станом на 01.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 45362,77 грн., а саме: 1913,10 грн. заборгованість за кредитом, 14353,91 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 526,13 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 25933,31 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2136,32 грн. штраф (процентна складова). Відмовляючи Банку у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України сплив, а також відсутні підстави\~ для стягнення заборгованості за договором поруки, оскільки він був укладений після закінчення дії основного договору. Рішення в частині відмови у позові до Банку\~ фактично не оскаржувалось, вступило в силу. З висновками суду в частині позовних вимог до [PERSON] погодитися не можна. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, підставою для застосування строку позовної давності є заява сторони під час розгляду справи. Між тим, в матеріалах справи відсутня заява відповідачки про застосування строків позовної давності, а тому суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 257 ЦК України та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Відмовляючи Банку в задоволенні позовних вимог до поручителя, районний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав\~ для стягнення заборгованості за договором поруки, оскільки він був укладений після закінчення дії основного договору, який настав в 2008 році. В силу ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і\~в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] як позичальник, свої зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки. Право кредитора, в даному випадку вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст.1050 ЦК України. Стосовно заборгованості відповідачки в частині стягнення пені в розмірі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 25\~933,31 грн., - враховуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України,\~яка передбачає зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо вона значно перевищує розмір збитків і є неспівмірною стосовно заборгованості за кредитом, апеляційний суд вважає за можливе зменшити її розмір до\~ 2\~000, 00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку становить 21\~429,46 грн.. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, що пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи відсутні докази про надання правової допомоги\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ПАТ КБ «ПриватБанк» з необхідними розрахунками часу адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що\~ по даній справі судовий збір становить 487,20 грн., позивач сплатив за подання позову 453,63 грн., - апеляційний суд вважає за необхідне стягнути\~ з відповідачки\~ на користь позивача судовий збір у сумі 453, 63 грн., а частину судового збору, що залишилась\~\~ стягнути\~ з відповідачки на користь держави.

Outcome: partial