Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №32 в будинку №16 по вул.Лісна в смт.Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в березні 1993 року [PERSON] на склад сім'ї з трьох осіб була надана у користування окрема, що належить військовому відомству 2-кімнатна квартира №[ADDRESS], в яку він та члени його сімї вселилися на підставі ордера, виданого Гвардійською КЕЧ району №150 від 01.03.1993 року. Приблизно з початку 2014 року [PERSON], а члени його сімї [PERSON], [PERSON] - приблизно з червня 2015 року, постійно не проживають в зазначеній квартирі. З червня 2015 відповідачі в зазначеній квартирі проживали лише періодично, протягом одного тижня, щоразу з інтервалом в 3-4 місяці на рік. Крім зазначених в ордері осіб, з 15.02.2017 року на правах члена сімї наймача, в зазначену квартиру вселився, зареєструвався та фактично проживає на даний час [PERSON]. Відповідачі в березні 2017 року вивезли з квартири залишки своїх особистих речей, з цього часу жодного разу не зявлялися в зазначеній квартирі і їх місцезнаходження не відоме. Свої солідарні обовязки щодо участі у витратах на поточні ремонти квартири та по сплаті комунальних послуг не виконують, ці обовязки виконує лише [PERSON] Таким чином, станом на 19 грудня 2017 року відповідачі без поважних причин понад шести місяців не проживають у зазначеній квартирі, будь-яких заяв від них про продовження строку їх відсутності з поважних причин понад встановлений законодавством строк до Будинкоуправління №2 Гвардійської КЕЧ району не надходило, тому позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 71,72 ЖК України, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним вище житловим приміщенням. Ухвалою суду від 02 січня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків. 23 січня 2018 року до канцелярії суду надійшло уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 23 січня 2018 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, вважаються такими, що повідомлені належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем реєстрації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без його участі. У своїх письмових поясненнях зазначив, що відповідачі дійсно з березня 2017 року без поважних причин не проживають в [INFO], вивезли свої особисті речі і їх місцезнаходження йому не невідомо. Відомо лише, що відповідачі з березня 2017 року проживають в Російській Федерації. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії ордеру № 150 від 01.03.1993 року [PERSON] на сім'ю, яка складається з дружини [PERSON] та дітей [PERSON], [PERSON], Міністерством оборони України було надано право на заняття квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт.Черкаське, вул.Лісна 16/32 (а.с. 4). В квартирі №[ADDRESS] станом на 03 лютого 2018 року зареєстрованими значаться відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що свідчить надана Будинкоуправлінням №2 довідка від 14.12.2017року, а також відомості з відділу адресно-довідкової роботи Управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. Суду надано копію листа від 03.02.2017року №501, у відповідності до якого начальником гарнізону і начальником КЕВ м. Дніпро надано дозвіл зареєструвати на житлову площу основного квартиронаймача [PERSON], за адресою: смт.Черкаське, вул.Лісна, 16/32, - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проводиться виключно в судовому порядку. Суду надано акт, затверджений начальником Будинкоуправління №2 Гвардійської КЕЧ району від 19 грудня 2017 року, у відповідності до якого члени комісії, а також сусіди підтвердили той факт, що [PERSON] приблизно з початку 2014 року, а його члени сімї [PERSON], [PERSON] приблизно з червня 2015 року не проживають в зазначеній квартирі, та при цьому вивезли з неї свої особисті речі. (а.с. 8). У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд вважає, що [PERSON]Б, [PERSON], [PERSON], не проживаючи в наданому їм житловому приміщенні понад шести місяців, втратили право користування ним, з підстав, визначених ст.71 ЖК України. Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачами з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідачів у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідачі повинні відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved