Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд з урахуванням зменшення позовних вимог стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 1 385,94 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В 2011 році відповідач звернулася до суду із позовом до позивача, постановою якого від 18.02.2011 року зобов`язано позивача здійснити перерахунок пенсії відповідача та виплатити останній пенсію, виходячи з показника середньої заробітної плати за 2009 рік з 28.07.2010 року з урахуванням виплачених сум. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року вищезазначену постанову районного суду скасовано та відмовлено у задоволенні позову відповідача. Але, стверджує позивач, в зв`язку з тим, що зазначене рішення ним було отримано лише 10.12.2013, то виникла вищезазначена заборгованість по переплаті пенсії. 05.02.2014 листом №179 управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії з пенсіонера - [PERSON] у зв`язку із переплатою останній внаслідок рахункової помилки пенсії за період з 10.12.2013 по 28.02.2014 в сумі 1473,66 грн. Згідно заяви позивача від 29.09.2015 залишок переплати становить 1 385,94 грн. станом на день постановлення рішення. Позивач наполягає на тому, про існування заборгованості відповідач повідомлявся листом вих. №16871/09 від 10.12.2014 року, проте на час звернення із даним позовом до суду ніяким чином на нього не відреагував, що і змусило позивача звернутися в суд (а.с.2-5) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.24-25, 28, 42, 46-47). Натомість представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.50) Враховуючи те, що належним чином повідомлений відповідач жодного разу в судове засідання не з`явився, позивач наполягав на винесенні заочного рішення у справі на підставі наявних доказів, суд на місці ухвалив проводити розгляд справи в поряду заочного провадження згідно ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, з матеріалів справи вбачається, що постаново. Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2011 року адміністративний позов [PERSON] було задоволено, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію за віком відповідно до вимог ст. ст.40, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. п. 3 п.11 постанови КМУ від 28.05.2008 №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2009 календарний рік починаючи з 28 липня 2010 року з урахуванням виплачених сум (а.с.6-10) Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року зазначене рішення районного суду скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с.11-12) За період з 10.12.2013 по 28.02.2014 у відповідача виникла переплата пенсії в сумі в сумі 1473,66 грн. у зв`язку з невчасним отриманням рішенням суду про перерахунок пенсії відповідачу. Станом на 29.09.2015 розмір заборгованості складає 1 385,94 грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як зазначалося судом вище, відповідач за умови його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання по справ жодного разу не з`явився, відтак своїх правом спростувати доводи позивача не скористався. За викладених же позивачем обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів, пенсії в сумі 1 385,94 грн., виплата яких мала місце внаслідок рахункової помилки з боку позивача. Рішенням управління Пенсійного фонду України в Солом`янському районі м. Києва про утримання надміру виплачених сум пенсій від 16.02.2015 №166 постановлено стягнути з [PERSON] у зв`язку із скасуванням рішення районного суду вищезазначених сум. Так, статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що конкретні підстави, за яких безпідставно набуто майно не підлягає поверненню, серед яких, зокрема, пенсії, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз зазначеної норми та оцінка встановлених судом вище обставин справи дає суду підстави стверджувати про те, що сума в розмірі 1 385,94 грн. є безпідставно набутим майном і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-91цс14, що не може згідно ст.360-7 ЦПК України бути залишено поза увагою районного суду під час постановлення даного рішення по справі. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України та п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved