Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача в сумі 12 383,87 грн. та судових витрат в розмірі 1 762 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.04.2012 року, укладеного АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Відповідач в порушення умов договору несвоєчасно сплачував заборгованість по кредитному договору, тому виникла прострочена заборгованість, яка станом на 18.11.2018 року складає 12 383 грн. 87 коп., у тому числі по: кредиту - 2 667 грн. 52 коп. відсоткам - 2 051 грн. 72 коп., пені - 6 598 грн. 73 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина ), - 565 грн. 90 коп. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином.Причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 24.04.2012 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, який складався із анкети-заяви відповідача, Пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За цим договором позивач надав відповідачу на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в розмірі 2 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування. Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається із анкети-заяви від 24.04.2012 р. вона містить пункт наступного змісту: «Я згоден (-на) з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування складають між мною та Банком договір про надання банківських послуг». Під час укладення договору від 24.04.2012 р. були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 К України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Отже, доведеним є факт того, що 24.04.2012 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку відповідач [PERSON] підтвердив у анкеті-заяві, власноручно підписавши її. Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами. У зв'язку з тим, що позичальник не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, виникла прострочена заборгованість, яка станом на 18.11.2018 р. складає 12 383 грн. 87 коп., у тому числі по: кредиту - 2 667 грн. 52 коп. відсоткам - 2 051 грн. 72 коп., пені - 6 598 грн. 73 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина ), - 565 грн. 90 коп. (процентна складова). Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд виходить із розрахунку, наданого банком. Разом з тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідача за вищезазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, № 6-1374цс17 від 11.10.2017 р. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2 667 грн. 52 коп., по відсоткам за користування кредитом в розмірі 2 051 грн. 72 коп., штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова). З метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 6 598 грн. 73 коп. за прострочення виконання зобов'язань. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням. Оскільки умовами кредитного договору передбачено обов'язок відповідача сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову, то при задоволенні позову частково з відповідача підлягає стягненню 5 % від стягненої суми, що становить 235,96 грн. (2 667,52 грн. (заборгованість за кредитом) + 2 051,72 грн. (відсотки за користування кредитом) = 4 719,24 грн.). Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 776 грн. 18 коп. (5 455,20 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / 12 383,87 грн. (розмір позовних вимог, які просив стягнути позивач) х 1762 грн.). На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629, 634, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial