Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 64\~413,70 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 40\~923,26 гривень, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 6\~498,42 гривень, пені в розмірі 13\~448,51 гривень, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 3\~043,51 гривень. Позов мотивований тим, що, відповідно до умов кредитного договору №б/н від 12.04.2011 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у зв`язку з чим підписав відповідну заяву. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 08.12.2019 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 64\~413,70 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 40\~923,26 гривень, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 6\~498,42 гривень, пені в розмірі 13\~448,51 гривень, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 3\~043,51 гривень. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 64\~413,70 грн. за кредитним договором №б/н від 12.04.2011 та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» разом з поданням позовної заяви подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач [PERSON] у визначений ухвалою суду строк відзив на позов до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.178 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Участь свого представника в судовому засіданні позивач не забезпечив, разом з позовною заявою надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача (а.с.45). Відповідач [PERSON] в судовому засідання заперечив проти задоволення позову, пояснив, з 2011 року він користується кредитним лімітом, наданим АТ КБ «Приватбанк», однак розмір відсоткової ставки за користування кредитом, пені та штрафів за неналежне виконання умов кредитного договору ним та Банком погоджено не було, за час користування кредитними коштами ним було сплачено банку (позивачу) суму, яка перевищує суму його заборгованості за кредитом, зазначену в розрахунку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2011 року [PERSON] підписав анкету- заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.18). Згідно інформації, викладеній в цій заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Банк,\~звертаючись до\~суду з\~позовом,\~надав копії\~анкети -\~заяви від\~12.04.2011\~року про\~приєднання до\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~в ПАТ\~КБ «ПриватБанку»,\~витяг з\~тарифів обслуговування\~кредитних карт\~«Універсальна»,\~розрахунки заборгованості\~за договором\~№б/н\~від 12.04.2011\~року,\~виписку з\~особового рахунку,\~довідки про\~надання кредитних\~карток,\~довідки про\~зміну умов\~кредитування,\~а також\~не засвідчений\~у встановленому\~порядку витяг\~з Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг в\~ПриватБанку. Судом встановлено укладення між сторонами кредитного договору, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором\~станом на 08.12.2019 року становить 64\~413,70 гривень, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 40\~923,26 гривень, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 6\~498,42 гривень, пені в розмірі 13\~448,51 гривень, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 3\~043,51 гривень (а.с.17). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з анкети- заяви позичальника від 12.04.2011 року в ній відсутні його умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. АТ КБ «Приватбанк», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив, окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути з відповідача відсотки, нараховані згідно ст.625 ЦК України, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту, обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.04.2011 року, Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (в тому числі і на зміни, які вносилися до них в 2019 році), та Тарифи, як невід`ємну частину договору, яким визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо відповідальності за прострочення виконання зобов`язань, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), доводиться матеріалами справи і не спростовано позивачем. За таких обставин, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків,неустойки (штрафу, пені), поданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Отже, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків та відповідальність за невиконання чи порушення термінів виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (штрафу, пені). Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» пені в\~розмірі 13\~448,51\~гривень,\~штрафу (фіксована\~частина)\~в розмірі\~500\~гривень,\~штрафу (процентна\~складова)\~в розмірі\~3\~043,51\~гривеньнеобхідно відмовити. Щодо стягнення відсотків відповідно до ст.625 ЦК України, то суд відмічає, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як слідує з розрахунку, наданого позивачем, останній здійснив нарахування відсотків згідно ст. 625 ЦК України в сумі 6\~498,42 гривень. Як вбачається з довідки про видані кредитні картки, строк дії останньої з них до серпня 2020 року включно. (а.с. 95) Позивач нарахував заборгованість станом 08.12.2019 року, тобто станом на час, коли дія кредитного договору не закінчилась. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Оскільки строк виконання зобов`язання станом на 08.12.2019 не настав, у суду відсутні підстави стверджувати про прострочення повернення суми та можливість застосування положень ст.625 ЦК України (підставою застосування якої є прострочення сплати боргу), а тому позовні вимоги в цій частині теж задоволенню не підлягають. Щодо заборгованості по простроченому тілу кредиту, то, як слідує з розрахунку, прострочене тіло кредиту становить 40\~923,26 грн. Однак, з наданого розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки (розмір яких сторонами не узгоджувався) і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки в сумі 51\~064,39 грн., відповідно і тіло кредиту збільшилося на цю суму (51\~064,39 грн. загальна сума відсотків погашена за рахунок тіла кредиту (четверта колонка розрахунку) (а.с.11-17). Зважаючи, що судом не встановлено обумовлення сторонами в письмовому вигляді відсотків, а тому сума відсотків, які погашені за рахунок тіла кредиту в розмірі 51\~064,39 грн. не може бути врахована під час розрахунку заборгованості за кредитом. Зважаючи, що вказана сума (51\~064,39 грн.)\~перевищує розмір простроченого тіла кредиту (40\~923,26 грн.)\~відповідно у суду відсутні підстави для стягнення тіла кредиту, а тому позов і в цій частині задоволенню не підлягає. З огляду на викладене в задоволені позову слід відмовити. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed