Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. З 08.02.1974 позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , проте, на теперішній час відносини між подружжям склалися таким чином, що відповідач фактично припинив опікуватися за позивачем та має намір розірвати шлюбні відносини. Зазначає, що за період шлюбних відносин подружжям шляхом їх спільної праці і за їх спільні кошти було набуто наступне майно: гараж № [NUMBER] , загальною площею 58,7 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,01 га з кадастровим номером 4423355100:01:001:0860, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,4805 га, з кадастровим номером 4423387000:09:001:0080, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Рогівська сільська рада, Новопсковський район, Луганська область; нежитлова будівля магазин - офіс, загальною площею 538,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, площею 7446 кв.м., що розташовано за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 3,6863 га, з кадастровим номером 4423387000:09:004:0016, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Рогівська сільська рада, Новопсковський район, Луганська область; житлова квартира [ADDRESS] , загальною площею 68 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлова будівля загальною площею 160,6 кв.м. зі складовими частинами: Адміністративна будівля, А-2, Склад, В, Гараж, Б та самочинно збудованими нежитловими об`єктами: нежитлова будівля №1 з приблизною загальною площею 450 кв.м., складеною з бетонного фундаменту, металевих конструкцій стіни, сендвіч панелей, кришу вкрито металопрофілем, та нежитлова будівля №2 з приблизною загальною площею 600 кв.м., складеною з бетонних блоків, цегли, залізобетонних плит перекриття (ПКЖ 3Х6), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 7446 кв.м., з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, для комерційного використання, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 1,0306 га, з кадастровим номером 4423355100:01:001:0148, для комерційного використання - для будівництва та обслуговування торгівельно-розважального комплексу, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1357 га, з кадастровим номером 4423355100:03:001:0642, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; дачний будинок, загальною площею 986,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423386600:06:001:0259, площею 0,1 га (присадибна ділянка), що розташовано за адресою: [ADDRESS] ; нежитлова будівля загальною площею 160,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; комплекс, загальною площею 444,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивач [PERSON] зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу частки від 03.02.2020, 50 % частки ТОВ «Схід-Агроінвест» було куплено нею у відповідача [PERSON] , а відтак розподілу по 25% частки підлягають корпоративні права товариства у розмірі 50%, що зареєстровані за відповідачем і є об`єктом спільно набутого майна подружжя. Також встановлено, що за відповідачем зареєстрована частка 10% у ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс», що також повинна бути розподілена, як об`єкт спільно набутого майна, що по 5% кожному з подружжя. Вказані корпоративні права у товариствах були набуті відповідачем за період шлюбних відносин подружжям шляхом спільної праці і за спільні гроші. Посилаючись на вказані обставини, та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач [PERSON] просила суд здійснити поділ вказаного вище майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину: - гаража № [NUMBER] , загальною площею 58,7 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки, площею 0,01 га з кадастровим номером 4423355100:01:001:0860, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 0,4805 га, з кадастровим номером 4423387000:09:001:0080, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Рогівська сільська рада, Новопсковський район, Луганська область; - нежитлової будівлі магазину - офісу, загальною площею 538,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, площею 7446 кв.м., що розташовано за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки, площею 3,6863 га, з кадастровим номером 4423387000:09:004:0016, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Рогівська сільська рада, Новопсковський район, Луганська область; - житлової квартири [ADDRESS] , загальною площею 68 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлової будівлі загальною площею 160,6 кв.м. зі складовими частинами: Адміністративна будівля, А-2, Склад, В, Гараж, Б та самочинно збудованими нежитловими об`єктами: нежитлова будівля №1 з приблизною загальною площею 450 кв.м., складеною з бетонного фундаменту, металевих конструкцій стіни, сендвіч панелей, кришу вкрито металопрофілем, та нежитлова будівля №2 з приблизною загальною площею 600 кв.м., складеною з бетонних блоків, цегли, залізобетонних плит перекриття (ПКЖ 3Х6), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки, площею 7446 кв.м., з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, для комерційного використання, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки, площею 1,0306 га, з кадастровим номером 4423355100:01:001:0148, для комерційного використання - для будівництва та обслуговування торгівельно-розважального комплексу, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки площею 0,1357 га, з кадастровим номером 4423355100:03:001:0642, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - дачного будинку, загальною площею 986,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423386600:06:001:0259, площею 0,1 га (присадибна ділянка), що розташовано за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлової будівлі загальною площею 160,6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - комплексу, загальною площею 444,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] ; а також визнати за нею право власності на 25% частки у статутному капіталі ТОВ «Схід-Агроінвест» та 5% частки у статутному капіталі ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс». Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 14.05.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.07.2020. 10.07.2020 за клопотанням представник відповідача підготовче судове засідання відкладено до 20.08.2020. 07.08.2020 представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач з вказаним позовом не погоджується та не визнає його в повному обсязі, з огляду на те, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Представник відповідача зазначає, що частина майна, а саме: земельна ділянка площею 0,4805 га з кадастровим номером 4423387000:09:001:0080 та земельна ділянка площею 3,6863 га з кадастровим номером 4423387000:09:004:0016 набуті відповідачем в порядку спадкування, отже, в силу п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України є особистою приватною власністю чоловіка. Крім того, за кошти, отримані за договорами позики: гараж № [NUMBER] , загальною площею 58,7 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,01 га з кадастровим номером 4423355100:01:001:0860, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлова будівля магазин - офіс, загальною площею 538,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, площею 7446 кв.м., що розташовано за адресою: [ADDRESS] ; житлова квартира [ADDRESS] , загальною площею 68 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлова будівля загальною площею 160,6 кв.м. зі складовими частинами: Адміністративна будівля, А-2, Склад, В, Гараж, Б та самочинно збудованими нежитловими об`єктами: нежитлова будівля №1 з приблизною загальною площею 450 кв.м., складеною з бетонного фундаменту, металевих конструкцій стіни, сендвіч панелей, кришу вкрито металопрофілем, та нежитлова будівля №2 з приблизною загальною площею 600 кв.м., складеною з бетонних блоків, цегли, залізобетонних плит перекриття (ПКЖ 3Х6), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача вказує, що відомості про виникнення права власності на самочинне будівництво в реєстрі відсутні та таких доказів до позовної заяви позивачем не додано; земельна ділянка, площею 7446 кв.м., з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, для комерційного використання, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 1,0306 га, з кадастровим номером 4423355100:01:001:0148, для комерційного використання - для будівництва та обслуговування торгівельно-розважального комплексу, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1357 га, з кадастровим номером 4423355100:03:001:0642, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; дачний будинок, загальною площею 986,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423386600:06:001:0259, площею 0,1 га (присадибна ділянка), що розташовано за адресою: [ADDRESS] ; комплекс, загальною площею 444,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача зауважує, що набуття права власності на вказані позивачем об`єкти нерухомого майна відбувалося в період часу з 2006 по 2018 роки та, виходячи із специфікації переважної більшості вказаного нерухомого майна, воно придбавалося не в інтересах сім`ї, а здебільшого для комерційного використання. Крім того, представник [PERSON] не погоджується з вартістю майна, яка на думку позивача складає 20 000 000 грн., що, до прикладу, більш ніж у тисячу разів перевищує середню заробітну плату усієї сім`ї. Позивач за вказаний період часу, а саме - з 2006 по 2018 роки такого доходу не мала та не могла мати. Єдиним можливим джерелом коштів, які можна було використати для придбання вказаного майна є договори позики, які укладалися відповідачем. Зазначає, що кошти за укладеними за час шлюбу договорами позики відповідач одержав для придбання вказаних об`єктів нерухомості зовсім не в інтересах сім`ї, а якщо і так, позивачем не здійснювалося жодних дій, направлених на погашення заборгованості за цими договорами за відсутності коштів. З урахуванням ч. 1 ст. 60 СК України, коштів у позивача не було не з причин зазначених у цій нормі закону, а саме - вона не навчалася, не хворіла, не доглядала за дітьми тощо. Погашення боргових зобов`язань за договорами позики здійснював відповідач особисто без чиєїсь допомоги. За таких обставин, з правом на спільну сумісну власність кореспондується боргове зобов`язання - повернення грошової суми. Щодо процедури поділу майна представник відповідача вказує, що позивачем зазначено, що на теперішній час сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу, на думку позивача, спільного майна. Це не відповідає дійсності, тому що вказане питання позивачем взагалі не ставилося, оскільки, згідно ж тих підстав позову, які вказані позивачем, цей позов виник з підстав наміру розірвати шлюб відповідачем, який ухвалою суду від 22.01.2020 залишений без розгляду за заявою [PERSON] . Також, зазначає, що позивачем при підготовці позову не дотримано правил ст. 71 СК України - не визначено належність спірного майна до подільних чи неподільних речей. Ухвалою суду від 20.08.2020 підготовче судове засідання відкладено до 21.09.2020, у зв`язку з задоволенням клопотання позивача та її представника. 02.09.2020 позивач надала відповідь на відзив на позовну заяву, в якій відхилила заперечення, наведені у відзиві. Позивач [PERSON] зазначила, що на час укладення шлюбу у відповідача були відсутні будь-які особисті кошти та майно, тому твердження, що спірне майно придбане за власні кошти відповідача є неправдивими. За час шлюбу [PERSON] отримав у спадщину дві земельні ділянки і вони до складу майна, що підлягає поділу до позову не включені. Будь-яких особистих коштів відповідач не мав, тому і майно набуте за час шлюбу підлягає поділу в рівних частках. Позивач вказує, що представником відповідача на підтвердження своїх доводів, що майно за час шлюбу [PERSON] придбав за особисті кошти, отримані за договорами позики, не надано доказів про фактичне отримання [PERSON] коштів за цими договорами. Крім того, позивач не погоджується з доводами, що договори на придбання майна [PERSON] укладалися не в інтересах сім`ї, оскільки договір купівлі-продажу гаражу загальною площею 58,7 кв.м. від 20.02.2018 укладено з дозволу [PERSON] та в інтересах сім`ї. Також, квартира у м. Луганську придбана за кошти бабусі позивача - [PERSON] , яка подарувала ці гроші подружжю саме для придбання квартири. Позивач стверджує, що провела у спірній квартирі ремонт, сплачувала рахунки, проте, відповідач останні шість років в цій квартирі не був, не підтримує її в належному стані. Крім того, позивач зазначає, що твердження представника відповідача щодо відсутності у неї коштів на придбання спірного нерухомого майна спростовується договором купівлі-продажу 100% статутного капіталу СТОВ Агрофірма «Закотненська», згідно якого [PERSON] за свою частку отримала 2 862 353,47 грн. на свій рахунок. Також, позивач стверджує, що у неї були наявні валютні рахунки в АТ КБ «Приватбанк», «А-Банк», «Альфа-Банк», КБ «Фінанси та кредит», по яким позивач отримала кошти від бабусі [PERSON] , громадянки США., у якості подарунка. [PERSON] вважає хибними доводи представника відповідача, що переважна більшість нерухомого майна була придбана не в інтересах сім`ї, а для комерційного використання, оскільки вся підприємницька діяльність чоловіка була створена з її дозволу, своїми вказівками, зв`язками, порадами, настановами, застереженнями, коштами позивач допомагала вирішувати проблеми, які виникали у відповідача під час ведення підприємницької діяльності. Вказані дії позивач проводила не для особистих потреб [PERSON] , а в інтересах сім`ї. 10.09.2020 представник відповідача надав заперечення за позовом про поділ спільного майна подружжя, до якого долучив копії бухгалтерських документів за договорами позики. Крім того, представник відповідача заперечував той факт, що квартира у м. Луганську була придбана за кошти бабусі позивача [PERSON] , оскільки доказів цьому позивачем не надано. Навпаки, представник стверджує, що згадана бабуся у період часу з 1995 року по день смерті проживала та знаходилась на утриманні [PERSON] . Також, представник відповідача зазначає, що позивач не працювала з 1995 року, а на пенсію вийшла у 2005 році та формально виконувала обов`язки посадової особи, оскільки їй була необхідна довідка про доходи для виїзду у США. Зазначає, що позивач проживає у будинку, який [PERSON] звів у 1989 році, у якому по господарству не поралася, оскільки домашніми справами постійно займалися спеціальної найняті жінки. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.09.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 19.10.2020. 19.10.2020 розгляд справи відкладений до 17.11.2020, у зв`язку з викликом свідків. В судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги просили про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення свідка суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 08.02.1974 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 08.02.1974 відділом ЗАГС смт Новопсков Ворошиловградської області. Згідно договорів безвідсоткового займу від 31.01.2018, 03.02.2016, 05.02.2016, 08.02.2016, 12.02.2016, 15.02.2016, 27.05.2015, 16.06.2015, 18.06.2015, 02.07.2015, 10.07.2015, 13.07.2015, 17.07.2015, 28.07.2015, 04.08.2015, 12.08.2015, 20.08.2015, 25.08.2015, 26.08.2015, 27.08.2015, 01.09.2015, 09.09.2015, 14.09.2015, 16.09.2015 ТОВ «Схід-Агроінвест» надавало [PERSON] безвідсоткові займи у загальному розмірі 1 921 642,22 грн. Крім того, 11.10.2016 між ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс» та [PERSON] був укладений договір безвідсоткового поворотного (відновлювального) займу №1, відповідно до якого ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс» (Позикодавець) зобов`язалось надати Позичальнику безвідсотковий поворотний (відновлювальний) займ шляхом відкриття лінії на суму 10 000 000,00 грн. Згідно клієнтської виписки за договором SAMDN 02000015023409 [PERSON] у період з 17.07.2007 по 20.04.2012 зараховано на поточний рахунок 76 390 доларів США. 21.03.2001 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір безвідсоткового займу, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] гроші у сумі 300 000 грн. 17.03.2014 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Добродія Трейд» був укладений договір купівлі-продажу 100% статутного капіталу СТОВ Агрофірма «Закотненська». Відповідно до п.п. 1.1., 2.1. цього договору [PERSON] належить 63,607855% статутного капіталу СТОВ Агрофірма «Закотненська», за продаж своєї частки статутного капіталу [PERSON] перераховано на розрахунковий рахунок 2 862 353 грн. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №195880534 від 10.01.2020 відповідач [PERSON] є власником спірного майна: -гаража № [NUMBER] , загальною площею 58,7 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченим 20.02.2018 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Потапенко О.В, номер запису про право власності 24916725 від 20.02.2018.; -земельної ділянки, площею 0,01 га з кадастровим номером 4423355100:01:001:0860, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу, посвідченим 20.02.2018 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Потапенко О.В., номер запису про право власності 24917667 від 20.02.2018 ; -земельної ділянки площею 0,4805 га, з кадастровим номером 4423387000:09:001:0080, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Рогівська сільська рада, Новопсковський район, Луганська область, згідно розпорядження Новопсковської районної держрайадміністрації Луганської області від 05.12.2016, номер запису про право власності 18756440 від 24.01.2017; -нежитлової будівлі магазину - офісу, загальною площею 538,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, площею 7446 кв.м., що розташовано за адресою: [ADDRESS] , згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії ЛГ 142161521880, виданого 31.05.2016 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Луганській області, номер запису про право власності 14997277 від 13.06.2016; -земельної ділянки, площею 3,6863 га, з кадастровим номером 4423387000:09:004:0016, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Рогівська сільська рада, Новопсковський район, Луганська область, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК№; 094531, виданим 03.05.2012 Відділом Держкомзему у Новопсковському районі, номер запису про право власності 9565686 від 05.05.2015; -житлової квартири [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 13.03.2002 приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Трач С.Ф., номер запису про право власності 4621956 від 10.02.2014; - нежитлової будівлі загальною площею 160,6 кв.м. зі складовими частинами: Адміністративна будівля, А-2, Склад, В, Гараж, Б, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 14.12.2006 приватним нотаріусом Замарь О.О., номер запису про право власності 3316408 від 29.10.2013; - земельної ділянки, площею 7446 кв.м., з кадастровим номером 4423355100:01:001:0435, для комерційного використання, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 867205 від 07.10.2008, виданого відділом земельних ресурсів в Новопсковському районі, номер запису про право власності 2469093 від 06.09.2013; - земельної ділянки, площею 1,0306 га, з кадастровим номером 4423355100:01:002:0148, для комерційного використання - для будівництва та обслуговування торгівельно-розважального комплексу, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акту на право на земельну ділянку серії ЯИ №133320 від 13.11.2009, виданого Відділом Держкомзему у Новопсковському районі, номер запису про право власності 2468707 від 06.09.2013; - земельної ділянки площею 0,1357 га, з кадастровим номером 4423355100:03:001:0642, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №896894 від 13.07.2010, виданим Відділом Держкомзему у Новопсковському районі, номер запису про право власності 2468154 від 06.09.2013; - дачного будинку, загальною площею 986,7 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 4423386600:06:001:0259, площею 0,1 га (присадибна ділянка), що розташовано за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 19.07.2013, виданого державним реєстратором Тарасенко Н.В., номер запису про право власності 1712207 від 17.07.2013; - комплексу, загальною площею 444,0 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу ВЕМ №56181 від 29.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу, дата державної реєстрації - 03.03.2007. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 Постанови передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. З постанови Верховного Суду від 07.02.2018 у цивільній справі №654/5243/14-ц вбачається, що обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного із подружжя, покладено на останнього. Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що майно, набуте в період перебування у шлюбі та зареєстроване на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Під час розгляду даної справи сторони не наполягали на проведенні судової товарознавчої експертизи, та жодна із сторін не надала свою згоду на отримання грошової компенсації чи попереднього внесення одним із подружжя грошової суми на депозитний рахунок суду. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що дійсно у 1974 році він одружився з [PERSON] . У 1989 році він власноруч збудував будинок, який протягом подружнього життя був добудований і на теперішній час його розмір складає приблизно 500 кв.м. [PERSON] зазначив, що в цьому будинку проживало подружжя [PERSON] , проте його дружина в будинку по господарству не поралася, цим займались спеціально найняті працівники. У 1992 році він відкрив власну справу та на зароблені гроші від бізнесу він придбав спірне майно. Свідок [PERSON] вказує, що шляхом укладення договорів займу та кредитування він отримував кошти, які використовувались виключно в комерційних цілях. Зазначає, що формально [PERSON] була працевлаштована на два підприємства, що належали йому, проте фактично вона не заробляла грошей, усі борги за кредитами повертав [PERSON] особисто з власних коштів. Свідок пояснив, що дійсно громадянка США [PERSON] , якою опікувалася [PERSON] надала подружжю 10 000 доларів США для добудови їх спільного будинку, що розташований по [ADDRESS] , але які кошти вона надала особисто [PERSON] він не знає. Крім того, свідок зазначив, що [PERSON] стала одним із засновників СТОВ «Закотненська» за його планом, оскільки йому потрібен був кредит, а тому статутний капітал підприємства був розписаний ним умовно. [PERSON] стверджував, що все майно, всі підприємства, у тому числі засновниками яких є його син та дружина, а також зароблені гроші є його власністю, оскільки ані син, ані дружина будь-яких вкладів у підприємницьку діяльність не здійснювали та існували тільки за його рахунок. Суд зауважує, що заявлені відповідачем свідки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, судом були здійснені всі можливі заходи щодо їх виклику, за згоди позивача та його представників суд продовжив судовий розгляд за відсутності свідків відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. ст. 13, 76, 77 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом ст. 76 ЦПК України показання свідків є одним із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON] , що спірне майно подружжя було придбане за його особисті кошти, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Твердження свідка, що договори позики укладалися для отримання грошей виключно в комерційних цілях не відповідають нормам ст.61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). Як встановлено судом, договори позики були укладені з ТОВ «Схід-Агроінвест» на загальну суму 1 921 642,22 грн., а також з [PERSON] на суму 300 000,00 грн та відкрита ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс» відновлювальна лінія на суму 10 000 000,00 грн. - неможливо вважати дрібними побутовими договорами, отже є такими, що укладались за згодою дружини [PERSON] та в інтересах сім`ї, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що кошти були отримані в борг для здійснення підприємницької діяльності. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновків, що вищезазначене нерухоме майно набуте сторонами за час перебування у шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши право власності за позивачем по 1/2 частки цього майна. Щодо вимоги про поділ самочинно збудованих нежитлових об`єктів: нежитлової будівлі №1 з приблизною загальною площею 450 кв.м., складеною з бетонного фундаменту, металевих конструкцій стіни, сендвіч панелей, кришу вкрито металопрофілем, та нежитлової будівлі №2 з приблизною загальною площею 600 кв.м., складеною з бетонних блоків, цегли, залізобетонних плит перекриття (ПКЖ 3Х6), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , - суд зазначає наступне. Пунктом 2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності та не може бути предметом поділу відповідно до ст. 61, 69 СК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати за нею право власності на 25% частки у статутному капіталі ТОВ «Схід-Агроінвест» та 5% частки у статутному капіталі ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс». Судом встановлено, що відповідно до умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 03.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Куліковою Я.В., продавець [PERSON] зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця [PERSON] 50% частки у статутному капіталі ТОВ «Схід-Агроінвест», а покупець зобов`язується прийняти та оплатити 50% частки. Згідно акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Схід-Агроінвест» від 03.02.2020, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Куліковою Я.В., [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла частку у статутному капіталі ТОВ «Схід-Агроінвест» у розмірі 50%, яка в грошовому еквіваленті становить 25 000 грн. Сторони не мають один до одного матеріальних претензій, у зв`язку з передачею зазначеної у акті частки у статутному капіталі ТОВ «Схід-Агроінвест». Відповідно до статуту ТОВ «Агрофірма «Схід-Агроресурс», затвердженого протоколом №1 від 10.07.2019 загальних зборів учасників товариства, [PERSON] є учасником та має 10% статутного капіталу цього товариства. Згідно зі статтею 115 ЦК України та статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці. Висновок щодо застосування зазначених норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, відповідно до якого грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №161/19023/17 Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині поділу між подружжям статутних часток товариства задоволенню не підлягають, оскільки це є власністю господарського товариства. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути, сплачений нею судовий збір у розмірі 10510,00 грн.

Outcome: partial