Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Акціонерне Товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 01.03.2011 року отримав кредит в розмірі 640 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконував зобов`язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 20615 гривень 64 копійки, яку позивач просить стягнути з відповідача та суму судових витрат в розмірі 2102 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно наданого відзиву та додаткових письмових пояснень позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем в повному обсязі не доведені позовні вимоги, заявив про сплив строку позовної давності. Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 01.03.2011 року отримав кредит в розмірі 640 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом відповідача в заяві. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] отримав кредитну картку за № [NUMBER] , дата видачі 03.01.2017 року з терміном дії до 10 місяця 2017 року до довідки додається фото про отримання відповідачем картки (а.с.167, 168). Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом, в розмірі встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Пунктом 1.1.3.2.3. Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. На підставі п.1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умовах та правил надання банківських послуг « вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнта про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких офіційний сайт банку, смс повідомлення клієнтам про зміни даних правил, кількості виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору. Також, Умовами, які є складовою кредитного договору, і до яких приєдналась відповідач, шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування (а.с.10) закріплене право банку здійснювати заміну тарифів, а також інших умов обслуговування (пункт 1.1.3.2.3). При цьому банк зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до пункту 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо на протязі 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з змінами, то вважається, що клієнт\~\~приймає нові умови. Пунктом 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що банк не рідше одного разу в місяць способом зазначеним в заяві, повинен надати держателю картки виписки про стан картрахунків і про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні держателя до системи Приват-24 надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції sms-повідомлення. Відповідно до п. 1.1.2.16 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний підтримувати в актуальному стані номер свого мобільного телефону і інші контактні дані, які маються в розпорядженні банку. У випадку їх зміни інформувати про це банк в строк не пізніше 15 днів з моменту їх зміни. Згідно п.1.1.3.2.9 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активізації додаткових послуг, актуалізації контактних даних, змін в Умовах та правилах надання послуг, що надаються банком, інформування про розміри заборгованості по кредиту, інформування про проведення банком акцій) встановити контакти з клієнтом, використовуючи любі вказані канали зв`язку: відправлення sms-повідомлення на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТП-пароля; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування. Таким чином, виходячи з умов кредитного договору, які особисто підписані [PERSON] , приймаючи до уваги що кредитний договір. укладений між позивачем та відповідачем, є договором приєднання, який має свої особливості, також враховуючи, що заперечуючи щодо збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, відповідачем не зазначено щодо необізнаності за такою подією. Продовжуючи активно користуватись кредитними коштами після 01.04.2015 року (згідно виписки по рахунку), не надходження заперечень від [PERSON] про незгоду з таким підвищенням на адресу банку, як це передбачено умовами договору, суд прийшов до висновку про обґрунтованість\~\~підвищення відсоткової ставки проведених банком у спосіб, передбачений умовами укладеного договору та з дотриманням вимог\~ст.1056-1 ЦК України\~. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 179 грн. 96 коп. підтверджується розрахунком наданим позивачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п. п 2.1.1.5.5, 2.1.1.4.2., 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг та вимог статей 526 та 1054 ЦК України. Згідно з п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.12.6. Умов\~та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний сплатити Банку відсотки за користування кредитом. Обов`язок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість за\~відсоткам за користування кредитом\~становить 16677 грн. 69 коп. Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 1056-1\~ЦК України. Що стосується вимог позивача про стягнення 2300 грн. заборгованості за пенею, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 957 грн. 89 коп. - процентна складова, суд виходить з такого: Згідно з ч.3\~ст.549 ЦК України\~пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч.3\~ст.551 ЦК України,\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 179 грн. 96 коп., пеня, нарахована на цю суму 2300 грн. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. В даному випадку, враховуючи, що сума пені значно перевищує суму основного боргу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 179 грн. Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина та 957 грн. 89 коп. - процентна складова. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобов`язання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов`язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Стосовно застосування до даних позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, .загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи, що відповідач отримав кредитну картку за № [NUMBER] , дата видачі 03.01.2017 року з терміном дії до 10 місяця 2017 року (до довідки додається фото про отримання відповідачем картки) та з огляду на особисте поповнення відповідачем [PERSON] (з прив`язкою до мобільного телефону користувача рахунку) картки за допомогою терміналу самообслуговування у м. Василівка, Михайлівського району Запорізької області по пров. Шкільному, 2 08.02.2017 року на суму 198 грн. згідно виписки за період з 01.03.2011 року по 13.05.2020 року (а.с.96об.) та дату подання позову 15.01.2020 року строки позовної давності не підлягають застосуванню. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 1 березня 2011 року в сумі 17036 грн. 64 коп., яка складається з: 179 грн. 96 коп. заборгованість за тілом кредиту, 16677 грн. 69 коп. заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 179 грн. заборгованості за пенею. В задоволенні інших вимог необхідно відмовити за вище вказаних підстав. Питання щодо невірного проведення нарахувань відповідачем не ставилось, контррозрахунків не надавалося, окрім безпідставності нарахування. Доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України щодо отримання зарплатної картки та проведення списання з неї сум на погашення відсотків суду не надано, доказів на звернення відповідача протягом користування кредитними коштами (2014-2020рр) до Приватбанку з даного приводу також не надано. Згідно ст.\~141\~ЦПК України з відповідача\~підлягають стягненню на користь\~\~позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги були судом задоволені частково, у розмірі 82,64 % від заявлених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню витрати, які поніс позивач на сплату судового збору, у розмірі пропорційно задоволеним вимогам, а саме 1737 грн. 02 коп. (що становить 82,64% від 2102 грн.).

Outcome: partial