Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В березні 2017 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 19319,10 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2014 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 2046040 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачем укладено додатковий договір № 1 до договору, відповідно до п. 1.1.4 якого [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 16600,00 грн. зі сплатою 10,5 % річних за користування кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 07.12.2016 року має заборгованість у сумі 19319,10 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 13039,77 грн., заборгованості за нарахованими процентами 3153,17 грн., інфляційне збільшення заборгованості 2483,67 грн., три проценти річних від суми заборгованості 642,49 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 15791,22 грн., судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує, також просить стягнути з відповідача витрати, повязані з розміщенням оголошення в газеті про виклик відповідача в сумі 210,00 грн. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до договору від 24.06.2014 року, укладеному між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою. На підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з відповідачем укладено додатковий договір № 1 до договору, відповідно до п. 1.1.4 якого [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 16600,00 грн. зі сплатою 10,5 % річних за користування кредитом. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості, встановив, що станом на 07.12.2016 року [PERSON] має заборгованість у сумі 19319,10 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 13039,77 грн., заборгованості за нарахованими процентами 3153,17 грн., інфляційне збільшення заборгованості 2483,67 грн., три проценти річних від суми заборгованості 642,49 грн.. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено публікацію у газеті «Урядовий курєр» від 26.05.2017 року на суму 210,00 грн., яку слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved