overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 07 червня 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 січня 2019 року має заборгованість за кредитом в сумі 249518,32 грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, то кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 127163,61 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 07 червня 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви, довідки про умови кредитування, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією Статуту (а.с.10-35, 41-42). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.8-9) станом на 31 січня 2019 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 249518,32 грн., з яких 3899,32 грн. - заборгованість за кредитом, 239973,77 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5645,23 грн. - пеня. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Однак, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 127163,61 грн., з яких: 3899,32 грн. - заборгованість за кредитом, 123264,29 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 07 червня 2011 року по 31 березня 2018 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 01 червня 2018 року відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 26200,00 грн. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань відповідач, станом на 14 січня 2019 року має заборгованість в розмірі 29632,33 грн.. Оскільки відповідач заборгованість не повертає, просив стягнути з нього вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 26 200,00 грн., що підтверджується копіями: договору про споживчий кредит та додатком до нього (а.с.9-17). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-8) станом на 14 січня 2019 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 29 632,33 грн., з яких 24 453,32 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу), 3 627,13 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів по нарахованим відсоткам, 930,28 грн. - пеня за несвоєчасну сплату чергових платежів за кредитом (основним боргом), 240,83 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 201,74 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з листопада 2018 року по грудень 2018 року, 80,93 грн. загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум по відсоткам із жовтня 2018 року по грудень 2018 року, 77,53 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу із листопада 2018 року по січень 2019 року, 20,57 грн. 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсотках з вересня 2018 року по січень 2019 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

В березні 2019 року Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за Договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою\~О.Я. 11 лютого 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 428, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою\~О.Я. 11 лютого 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 429, шляхом визнання права власності за [PERSON], на:1. земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0909 га, кадастровий номер - [NUMBER] цільове призначення якої - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;2. Готельно-ресторанний комплекс, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свій позов тим, що 11.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 1 300 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути борг не пізніше 18.02.2019 року. В забезпечення виконання зобов'язання зазначеного договору позики, між сторонами 11.02.2019 року було укладено також Договір Іпотеки на вищевказане нерухоме майно. Оскільки на даний час відповідач у встановлений строк грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 08.12.2006 року, виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №01. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 08.12.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, ніяких спільних інтересів в них немає, примирятися з нею не має наміру, тому просить їхній шлюб розірвати. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі одружені, шлюб зареєстрований 08.12.2006 року, виконавчим комітетом Заайдарівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №01, дошлюбне прізвище відповідача - [PERSON], свідоцтво [NUMBER] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З 2016 року чоловік і жінка перестали підтримувати шлюбні відносини. Зберігати свою родину сторони не мають наміру, про надання судом строку для примирення категорично заперечують. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження даної родини стали неможливими, а також, що це суперечить інтересам обох з подружжя. Тому такий шлюб відповідно до ст. 112 СК України необхідно розірвати, а позов - задовольнити. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 384,20 грн. Решту суму судових витрат покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1989 року. Шлюб перший, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2005 року, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані, але з 2010 року не проживають [PERSON] та її донька [PERSON] . Оскільки відповідачі зареєстровані в його квартирі, але протягом тривалого часу за місцем реєстрації не проживають у нього виникають проблеми з оформленням житлової субсидії. Тому просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, які втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі, позов підтримали. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Третя особа - служба у справах дітей Бородянської районної державної адміністрації в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9-10). У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , але за вказаною адресою більше року не проживають, що підтверджується копіями довідки Бородянської селищної ради №421 та акту обстеження житлово-побутових умов від 15 лютого 2019 року (а.с.12, 11). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідачі відсутні, не користуються і не проживають у квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, то суд вважає за необхідне визнати їх такими, які втратили право користування вказаною квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.09.2014 року з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання двох дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу). Проте після стягнення вказаних аліментів у позивача змінився матеріальний та сімейний стан. Так у позивача народилася ще донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . На утримання доньки [PERSON] з позивача також були стягнуті аліменти у розмірі ј частки за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 08.06.2016 року. Також зазначив, що старший син [PERSON] на якого з нього продовжують утримувати аліменти досяг повноліття. Просив суд змінити розмір аліментів встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.09.2014 року, а саме винести рішення за яким стягнути з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, щомісячно до настання повноліття. Ухвалою суду від 22.03.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду. Позивачу вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Судовим повідомленням, відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у загальному порядку, до суду не з`явилася, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталася, тому суд, за згодою представника позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 23.08.1997 року, від спільного життя мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам іхньої неповнолітньої дитини, позивач просила розірвати шлюб. Позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач вступили до шлюбу 23.08.1997 року (актовий запис № 136). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Так як в теперішній час повнолітня дитина навчається в Миколаївському ліцеї будівництва та сфери послуг, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги просила, уточнивши позовні вимоги, стягнути на її користь на утримання вказаної дитини аліменти в сумі 3000 грн., вказавши, що загальна сума витрат на навчання складає понад 8000 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити на підставах вказаних в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки невідомі. . Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач і відповідач мають дитину [PERSON] , [INFO] . яка навчається в Миколаївському професійному ліцеї будівництва та сфери послуг з 01.09.2018 р., термін навчання до 18.01.2020 р., форма навчання денна. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови. що вони можуть надавати метеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від доходу платника аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків та повнолітніми дочкою, сином. За таких обставин, враховуючи ті обставини, що повнолітня дитина продовжує навчання на денному відділенні, в зв`язку з чим не має можливості самостійно себе забезпечити, мати дитини забезпечує ще двох неповнолітніх дітей, на утримання яґких стягнуто мінімальний розмір аліментів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги на суму 2000 грн.

Outcome: partial