Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

В березні 2017 р. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] Вказувала, що їй, її батькам [PERSON] та [PERSON], братові [PERSON], та двоюрідній бабусі [PERSON] на праві спільної сумісної\~ власності належала квартира [ADDRESS]. Батьки померли та позивачка має намір оформити свої спадкові права.\~ Нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки частки майна у спільній сумісній власності спадкодавців не визначені. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], по 1/5 частині кожному із її співвласників, а також визнати за нею право власності на 1/10 частку в квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та 3/10 частки цієї квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Позивачка, згідно заяви, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила про розгляд справи без її участі. Від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд встановив . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлово-комунальним управлінням Чорноморського суднобудівного заводу від 13.08.1993 р., квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 355 Цивільного кодексу України\~майно, що є у власності\~двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві\~спільної власності (спільне майно). У відповідності до\~ст. 368 Цивільного кодексу України\~спільна власність\~двох або більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них у праві\~власності є\~спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній\~сумісній власності, володіють\~і користуються ним спільно. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, судом встановлено, що частки співвласників у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та складали по 1/5 частці кожного. 11.10.1993 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Довідки виданої ОСББ «Миру 11» за № 37 від 27.12.2016 р. [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований з 14.10.1988 р. по день смерті 11.10.1993 р. за адресою: м. Миколаїв, пр.. Миру, 11, кв. 41. Разом з ним на момент смерті проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON], донька [PERSON] та тітка [PERSON] Згідно Спадкової справи №66/2016 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини зверталась лише позивачка [PERSON] Інші особи із зазначеною заявою до нотаріуса не звертались. Згідно Постанови нотаріуса від 27.12.2016 р. позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки частка у праві спільної сумісної власності спадкодавця не визначена, в звязку з чим неможливо визначити склад спадкового майна. Враховуючи те, що позивачка та її мати продовжували проживати в квартирі, частка якої належала на праві спільної власності [PERSON] та розпоряджались нею, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті спадкодавця по 1/10 частці кожна. 26.07.2004 р. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до Довідки виданої ОСББ «Миру 11» за № 38 від 27.12.2016 р. [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована з 14.10.1988 р. по день смерті 26.07.2004 р. за адресою: м. Миколаїв, пр.. Миру, 11, кв. 41. Разом з нею на момент смерті проживала та була зареєстрована донька [PERSON] Згідно Спадкової справи №67/2016 заведеної після смерті [PERSON]. вбачається, що із заявою про прийняття спадщини зверталась лише позивачка [PERSON] Інші особи із зазначеною заявою до нотаріуса не звертались. Однак згідно Постанови нотаріуса від 27.12.2016 р. позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки частка у праві спільної сумісної власності спадкодавиці не визначена, в звязку з чим неможливо визначити склад спадкового майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За такого, судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батька у вигляді 1/10 частки квартири [ADDRESS], та після смерті матері у вигляді 3/10 часток вказаної квартири, відповідач з позовними вимогами погоджується та їх визнає в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки права позивача порушені та не можуть бути поновлені іншим шляхом.

Outcome: approved