Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12937,49 грн. за кредитним договором № б/н від 27.10.2011 та судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 27.10.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач виконав умови договору, надавши останньому вказану суму кредиту. [PERSON] зобов'язання по кредитному договору не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.06.2016. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] В зв'язку з цим 07.12.2016 позивачем була направлена претензія кредитора до Жмеринської міської державної нотаріальної контори. 06.01.2017 позивачем було отримано відповідь Жмеринської міської державної нотаріальної контори, з якої вбачалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.10.2011 становить - 12937,49 грн. Ухвалою суду від 03.04.2018 справа призначена до підготовчого судового засідання на 22.05.2018 року. Ухвалою суду від 22.05.2018 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду на 20.07.2018. Відповідно до наказу Жмеринського міськрайонного суду від 19.07.2018 про надання частини основної щорічної відпустки судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надано частину основної щорічної відпустки тривалістю один календарний день, а саме 20.07.2018, в зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 21.08.2018. 21.08.2018 ухвалою суду витребувано з Жмеринської міської державної нотаріальної контори належним чином завірену спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON], розгляд справи відкладено на 07.09.2018. 05.09.2018 з Жмеринської міської державної нотаріальної контори до суду надійшла спадкова справа. Представник позивача Савіхіна А.М. в судові засідання призначені на 22.05.2018, 21.08.2018 та 07.09.2018 не з'явилась, до позову надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача. Оскільки представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, то її неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. [PERSON] та [PERSON], згідно інформації отриманої судом, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.75-76). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.73, 74, 80, 81, 84, 85), в судове засідання не з'явились без повідомлення причин; відзиву на позовну заяву не подавали. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачається. У відповідності до частини четвертої цієї статті, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 27.10.2011 [PERSON] отримав від позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими позивачем «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком Кредитний договір, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ( а.с.6, 7-39). Відповідно до пункту 2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з пунктом 2.1.1.5.6. Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобовязання за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту ( утому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою Банк нараховує відсотки за користування кредитом, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно пунктом 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно пункту 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 1.1.7.12.Умов надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 1.1.7.42. Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку /депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявною у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. Як вбачається з пункту 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до розрахунків заборгованості за Кредитним договором №б/н від 27.10.2011 [PERSON] допустив прострочену заборгованість перед позивачем, яка станом на [INFO] року (дата смерті) складає 12937,48 грн., що включає в себе: 1222,71 грн. заборгованість за кредитом та 714, 78 грн. - нараховані відсотки (а.с.42 зворот). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] місцем реєстрації [PERSON] зазначено [ADDRESS] (а.с.43 зворот). Як вбачається з копії паспортів громадянина України серії [NUMBER] та серії [NUMBER], станом на 2012 рік місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] зазначено [ADDRESS] (а.с.44 зворот, 45 зворот). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року (а.с.46). В зв'язку з чим позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.11.2016 року було направлено на адресу Жмеринської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій позивач просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого Боржника; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.47-49). Згідно листа завідуючої Жмеринською міською державною нотаріальною конторою від 23.12.2016 року № 1433/02-14, адресованого ПАТ КБ «ПриватБанк», претензія приєднана до спадкової справи за № 278/2016 року, яка була заведена за заявою спадкоємця 08 листопада 2016 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] року (а.с.50). 28.09.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено лиса-претензію адресовану [PERSON] та [PERSON] (а.с.51 -54). Відповідно до копії спадкової справи № 278/2016 до майна померлого [PERSON], 08.11.2016 року [PERSON] до Жмеринської міської державної нотаріальної контори Вінницької області подано заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], в заяві відповідачем також зазначено, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Інші заяви в спадкові справі про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відсутні. Також в матеріалах спадкової справи наявна претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до нотаріальної контори 09.12.2016 року (а.с.92-102). Тобто із матеріалів спадкової справи вбачається. Що спадщину після смерті [PERSON] прийняла тільки його дружина [PERSON], а відповідно відповідач №2. Відповідач №1 [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. До вказаних правовідносин слід застосовувати нормами права Цивільного кодексу України. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір приєднання. На час смерті [PERSON] ([INFO]) перед Банком залишились невиконані зобов'язання за кредитним договором. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Вимога може бути пред'явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із вимогою до спадкоємців у строки, визначені ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а тому у спадкоємців [PERSON] виник обов'язок задовольнити вимог кредитора повністю у відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з огляду на підстави та обґрунтування заявленого представником позивача позову до відповідачів [PERSON] та [PERSON], судом встановлено, що ним заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором до спадкоємців після смерті [PERSON] оскільки вони постійно проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, в судовому засіданні встановлено ту обставину, що доводить необхідність задоволення позовних вимог представника позивача лише щодо відповідача [PERSON], оскільки встановлено, що лише вона подала заяву до нотаріальної контори в шестимісячний строк про прийняття спадщин, натомість [PERSON] аналогічної заяви про прийняття спадщини після [PERSON] не подано, шестимісячний строк для подання ним відповідної заяви - минув. Переконливих доказів, які б свідчили, що [PERSON] на час відкриття спадщини ( [INFO]) проживав із [PERSON] суд не представлено, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд вважає, що відповідач [PERSON], як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, в силу ст. ст.1281,1282 ЦК України зобов'язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Крім того, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1762 грн. На підставі ст.ст. 3, 530, 549, 614, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1055, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: partial