Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

В березні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 2 квітня 2018 року була прийнята на роботу в порядку переведення з іншого підприємства (ТОВ «Лев-Сервіс К») до ТОВ «Атон-торг» на посаду начальника виробництва та під час прийому на роботу подала всі необхідні документи та трудову книжку. 28 серпня 2018 року вона (позивачка) звернулася до відповідача із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпПУ. Протягом двох тижнів, до 11 вересня 2018 року включно, вона (позивачка) виконувала свої трудові обов`язки, однак відповідач до цього часу не здійснив належне оформлення її звільнення із займаної посади, не надав для ознайомлення наказ про звільнення, не здійснив розрахунок із заробітної плати та не видав належним чином оформлену трудову книжку. Через неправомірну невидачу їй (позивачці) трудової книжки вона позбавлена можливості працевлаштуватись чи стати на облік у Центрі Зайнятості як безробітна особа. Також відповідач не здійснив виплату позивачці грошових коштів на загальну суму 4882,70 грн., в тому числі заборгованість із заробітної плати за серпень 2018 року в сумі 3800 грн. та за вересень 2018 року ( до 11 вересня 2018 року) в сумі 1085,70 грн. Вважала, що у зв`язку із затримкою видачі їй трудової книжки з вини власника відповідач зобов`язаний здійснити виплату на її (позивачки) користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 11 вересня 2018 року по 20 березня 2019 року в сумі 23 704,45 грн., виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 180,95 грн. Тому просила зобов`язати відповідача видати їй (позивачці) трудову книжку із внесеним до неї записом про звільнення на дату фактичної видачі трудової книжки, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 4882,70 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23 704,45 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і викладене підтвердила, уточнила, що відповідачем їй видана трудова книжка, але це не та трудова книжка, яку вона здавала на попереднє місце роботи в ТОВ «Лев-Сервіс К». Вважала, що так як вона переводилась на роботу в інше товариство, то трудова книжка мала бути передана на її нове місце роботи до відповідача і саме відповідач повинен повернути їй цю трудову книжку. Представник відповідача Геращенко Л.В. в судовому засіданні позов не визнала, вважала, що з позивачкою було проведено повний розрахунок, так як на її картковий рахунок директором товариства перераховувались кошти як на виробничі потреби, так і заробітна плата, але позивачка до цього часу не відзвітувалась про використання цих коштів, тому заборгованість перед товариством має саме вона (позивачка). Трудова книжка була видана позивачці в день її звільнення 7 вересня 2018 року, іншої трудової книжки в товаристві немає. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка з 2 квітня 2018 року працювала в ТОВ «Атон-торг» на посаді керівника виробництва та була звільнена з роботи 7 вересня 2018 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується матеріалами справи (а.с.52-84,86-88). Як вбачається з довідки ТОВ « Атон-торг», [PERSON] в серпні 2018 року була нарахована заробітна плата в розмірі 3 800 грн., а у вересні 2018 року - 2 242,50 грн. (а.с.109). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що при звільненні їй не була виплачена нарахована заробітна плата за серпень та вересень 2018 року у загальному розмірі 4885,70 грн. і доказів протилежного щодо цього відповідачем суду не надано. При цьому суд не приймає до уваги надану відповідачем як підтвердження здійснення з позивачкою розрахунку по заробітній платі виписку по рахунку [PERSON] в АТ «Приватбанк» від 9 липня 2019 року, оскільки дана виписка стосується рахунку приватної особи [PERSON] та не містить відомостей про перерахування позивачці коштів заробітної плати відповідачем, що сама позивачка заперечує. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позов, стягнути з ТОВ «Атон-торг» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в межах суми позову в розмірі 4882,70 грн. В частині вимог щодо зобов`язання відповідача видати позивачці трудову книжку суд визнає за необхідне відмовити зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданого позивачкою оригіналу самої трудової книжки, оглянутої в судовому засіданні книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «Атон-Торг» (а.с.52-84,168-170) в день звільнення 7 вересня 2018 року позивачкою отримана трудова книжка, видана ТОВ «Атон-Торг», де мається запис про її роботу в даному товаристві. Суд не приймає до уваги посилання позивачки на те, що їй видана зовсім інша, нова трудова книжка, а вона мала трудову книжку із записами про її попередню роботу на інших підприємствах, яку і повинен видати їй відповідач, оскільки, як визнала сама позивачка в судовому засіданні, таку трудову книжку вона відповідачу не надавала, а здала її на попереднє місце роботи в ТОВ «Лев-Сервіс К» та вважала, що дане товариство мало передати цю трудову книжку відповідачу. Таким чином, оскільки позивачка не надавала ТОВ «Атон-Торг» трудову книжку, яку просить їй видати, трудова книжка із записами про її роботу в товаристві їй видана, то суд вважає, що підстав для зобов`язання відповідача видати позивачці трудову книжку не вбачається. Що стосується вимог позивачки щодо виплати їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд вважає, що і в цій частині в позові необхідно відмовити, оскільки суду не надано доказів затримки відповідачем видачі позивачці трудової книжки, яку вона вважає, що товариство їй має видати. Як встановлено судом позивачка трудову книжку при прийнятті її на роботу відповідачу не надавала. Тому суд вважає, що ТОВ «Атон-Торг» правомірно було видано відповідачці новозаведену трудову книжку в день її звільнення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 768,40 грн.

Outcome: partial