Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямпосилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований відповідач. З червня 2016 року відповідач не проживає в квартирі та не з`являється. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної, спільної власності в рівних долях, квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с.4). Довідкою Форма № 3 підтверджується, що на даний час в квартирі зареєстровано чотири особи: позивач [PERSON], [PERSON] (син), [PERSON] (син) та відповідач [PERSON]. (а.с.6) Як зазначає позивач з 17 грудня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9) Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 11). Згідно інформаційного листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 22 листопада 2016 року, проведеними заходами місцезнаходження [PERSON], [INFO], з червня місяця 2016 року та по теперішній час його місце перебування не встановлено. В судовому засіданні будучи допитаними в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] тривалий час не проживає в квартирі, вселитися не намагався. Останній раз бачили рік назад. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартири [ADDRESS]. Статтею 88 ЦК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь кожного позивача по 640 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved