Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

В березні 2014р. [PERSON] звернулася з позовом до суду до Полтавської міської ради та виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва. У позовній заяві позивач просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані: пункт охорони літ. «А-1» площею 13,9 кв.м., баня літ. «Б-2» площею 77,1 кв.м., вбиральню літ. «В-1» площею 4,4 кв.м., навіс літ. «Г», навіс літ. «Д», тимчасова будівля літ. «Е», тимчасова будівля літ. «Є», навіс літ. «Ж», огорожа №1, ворота № 2, піч №3 по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] будучи належним користувачем земельної ділянки по вул. Низовій, 9а в м. Полтаві здійснила самочинне будівництво будівель. Враховуючи, що право власності на об'єкти самочинного будівництва набуваються виключно в судовому порядку, вона звернулась з відповідним позовом до суду. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Треті особи ВКТОВ «Саланг», Інспекція ДАБК у Полтавській області, Державна інспекція сільського господарства в Полтавській області надали заяви в яких при вирішенні спору покладаються на розсуд суду та просять проводити розгляд справи без їх представника. Суд, враховуючи думку представника позивача, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішив проводити розгляд справи заочно, без участі відповідача, на основі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], згідно договору суборенди землі від 08.09.2010р. отримала в користування земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 943 кв.м. з кадастровим номером 5310136700:12:001:003 з цільовим призначенням - землі рекреаційного призначення. Вказаний договір зареєстрований у виконкомі Полтавської міської ради у книзі реєстрації записів державної реєстрації договорів суборенди землі № 6 від 11.10.2010р. В подальшому з метою ефективного використання вказаної земельної ділянки вона згідно цільового призначення здійснила самочинне будівництво у складі: - Пункт охорони літ. «А-1» площею 13,9 кв.м., баня літ. «Б-2» площею 77,1 кв.м., вбиральню літ. «В-1» площею 4,4 кв.м., навіс літ. «Г», навіс літ. «Д», тимчасова будівля літ. «Е», тимчасова будівля літ. «Є», навіс літ. «Ж», огорожа №1, ворота № 2, піч №3. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 01.03.2010р. комплекту будівельних матеріалів «Дубок 3» та комплекту будівельних матеріалів «Сторожок» , а також договору про надання послуг по виготовленню та будівництву банного будинку «Дубок 3» та господарчого будинку «Сорожок» від 02.03.2010р. позивач придбала матеріали та здійснила будівництво спірного об'єкту. Згідно листа інспекції ДАБК № 7/16-03/1-15/871 від 21.10.2013р. позивачу надали роз'яснення, що згідно ч.3 ст.376 ЦПК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано виключно в судовому порядку і лише після цього можливо буде вирішувати питання про введення в експлуатацію. Відповідно до листа № 01-02-21/65 від 07.03.2014р.виконком Полтавської міської ради зазначає, що вказане питання було предметом розгляду тимчасової комісії по самочинному будівництву. За наслідками розгляду мені рекомендовано звернутись до суду, також за даних обставин при винесенні рішення вони покладаються на розсуд суду. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 32 від 17.02. 2014р. виконаного судовим експертом Федоровою І.О. Експерт вважає, що конструктивне рішення, пожежна безпека, санітарно-гігієнічні умови будівлі літ. А-1 і Б-2 по [ADDRESS] відповідають будівельно-технічним нормам. Ступінь фізичної готовності будівель складає 100%. З правового аналізу ч.5 ст..376 ЦК України вбачається, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно роз'яснень викладених в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст..376 Цивільного кодексу України» при розгляді даної категорії справ суд повинен враховувати обставини щодо звернення позивача до інспекції ДАБК щодо введення в експлуатацію об'єкта нерухомості з посиланням на відповідні докази. Суд бере до уваги ту обставину, що позивач будучи належним користувачем земельної ділянки здійснив самочинне будівництво на ній. Крім того, відповідач по справ територіальна громада м. Полтави, як власник земельної ділянки, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на відповідні об'єкти. Також суд вважає, що звернення позивача до Інспекції ДАБК в Полтавській області з приводу введення в експлуатацію самочинних будівель та підстави їх відмови в цьому є дотриманням процедури передбаченої в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами ст..376 ЦК України». На підставі вище викладеного та у відповідності до ст..15, 16,376 ЦКУ, ст..50-52 ЗК України, ст..2-4,10,11, 169,224-226, 228 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved