Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором №б/н від 15.10.2011 року в розмірі 12133 грн. 04 коп., оскільки останній не виконує зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач підписав заяву №б/н від 15.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, повністю заперечує проти позовних вимог та вважаю, що вони не підлягають до задоволення.Вказує, щоза змістом наданих позивачем Умов та правил надання банківських послуг та відповідно норм ч.1 ст.1054 ЦК України проценти нараховуються на тіло кредиту (на суму позики, якою користується позичальник), іншого правового механізму немає. Тому позовні вимоги позивача, щодо нарахування заборгованості є безпідставними, так як не зазначено саме тіло кредиту, а в такому випадку не можна встановити суму процентів, яка має бути нарахованою.Не погоджується з тим, що ні кредитним договором, ні вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки.На підтвердження повідомлення про зміну відсоткової ставки за користування кредитом Позивачем не було подано жодного належного та допустимого доказу повідомлення мені про зміну ставки, підстави для її зміни.З наведених розрахунків заборгованості за договором № б/н від 15.10.2011 року, взагалі не можливо встановити які саме ставки діяли в період з 15.10.2011року по 05.09.2018 року, позивач в розрахунках наводить такі ставки: 2,5%, 3%, 34,8%, 43,20 %, 2,90%, 3,60%.Тому, розрахунки заборгованості з незрозумілою ставкою здійснені Позивачем всупереч Умов і правил надання банківських послуг, на які він сам посилається та вимог законодавства, а тому не можуть бути прийнятими до уваги і суперечать іншим наданим самим Позивачем документам, тому ці обставини не є належними та допустимими доказами.А отже, сума нарахованих процентів є абсолютно необґрунтованими, а тому такий позов не може бути задоволений, ці конкретні позовні вимоги недоведені і безпідставні. Також взагалі відсутні розрахунки за період з 15.10.2011 року по 11.11.2014 року, а тому неможливо встановити коли саме з`явилася заборгованість за кредитом. Відповідно, неможливо встановити строк позовної давності згідно ст. 261 ЦКУ, яка наголошує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Окрім того відповідач не погоджується із нарахуванням пені та штрафів. Посилаючись на 549 ЦК України вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень,закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.Із наданим позивачем розрахунком заборгованості не погоджується, вважає, що нарахована пеня виходить за межі 1-річного строку позовної давності, а отже у задоволенні позовних вимог про стягнення 8915,67 грн. пені слід відмовити. Представником позивача надано відповідь на відзив, якою просять задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що при подачі позову розрахунок заборгованості був викладений некоректно у зв`язку із зміною потужностей серверного обладнання, а саме не були вказані дані за тілом кредиту. Щодо зміни відсоткової ставки зазначає, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 в місяць або 30,0 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк картки до останнього дня 09.2018 року (довідка про видачу кредитних карт додається). Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 10.09.2018 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний, позивачем дотримано при зверненні до суду. 04 квітня 2019 року від позивача надійшла заява уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за договором №б/н від 15.10.2011 року, яка утворилась станом на 05.09.2018 року та становить - 12133.04 грн., з яких:2185,49 грн. - тіло кредиту;2998,27 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;5895,33 грн. - нараховано пені;а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківськихпослуг:500.00 грн. штраф (фіксована складова);553.95 грн. - штраф (процентна складова). Від відповідача надійшли доповнення до відзиву, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що вона не заперечує щодо укладення договору (анкети заяви) від 15.10.2011 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» у вигляді отримання кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 0% за користування та 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак заперечує щодо розміру кредитного ліміту, оскільки Анкета заява не містить таких даних. Заперечує щодо нарахування штрафів, процентів, оскільки банк не ознайомлював її з Умовами та правилами надання банківських послуг, вона їх не підписувала, а тому, вважає, що вони не можуть бути складовою частиною укладеного договору, крім того, їх копії не отримувала. Посилання на наявність цих Умов і правил на інтернет сайті, вважає, безпідставним у зв`язку з тим, що вона не користується комп`ютером. Враховуючи відсутність виду картки, а отже і тарифів за цією карткою, є незрозумілим з якого тарифу, ліміту та яким видом картки керувався позивач проводячи розрахунок заборгованості, що ним надано до матеріалів позову. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач вказує, що 15 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі\~2500,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Однак згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.10.2011 року не зазначений бажаний кредитний ліміт. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Довідку про\~умови кредитування\~з використанням\~кредитки «Універсальна,\~30\~днів пільгового\~періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua/terms/. Як вбачається із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», умовами кредитування відповідача є: базова процентна ставка на місяць складає 2,5% нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році; розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості;пеня складається із пені 1 та пені 2, де пеня 1 дорівнює 2,5% від суми загальної заборгованості та нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня 2 дорівнює 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення по кредиті чи відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, складає 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до наданого позивачем уточненого розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 05.09.2018 року складає 12133,04 грн., що складається із: тіло кредиту 2185,49 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2998,27 грн., заборгованості за пенею 5895,33 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (відсоткова складова) 553,95 грн. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 15 жовтня 2011 року зазначена базова відсоткова ставка по кредиту у розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості.Крім того, у цій заяві, не вказані умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, вимоги щодо розміру пені сторонами не встановлені та не погоджені. Так, заява клієнта містить дані, що базова відсоткова ставка по кредиту становить 3% в місяць на залишок заборгованості. При цьому, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», копія якої долучена позивачем до матеріалів справи передбачає, що базова відсоткова ставка в місяць (нарахування на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році) UAH складає 3%. Надані ж позивачем до суду розрахунки заборгованості за кредитом станом на 31.08.2015 передбачає поступове зростання відсоткової ставки: з 12.11.2014 року починаючи з 34,80%, потім 43,20% до 31.08.2015. Згідно другого розрахунку заборгованості станом на 05.09.2018 року, з 01.09.2015 року відсоткова ставка періодами у два, три місяці збільшується і зменшується з 3,6%, 2,9% і з 17.08.2016 року становить 3,6%. Жодних доказів на підтвердження таких розмірів і зміни процентної ставки позивачем до суду не надано. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент підписання клієнтом заяви-анкети, про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. В матеріалах справи не міститься доказів направлення позивачем повідомлення про зміну відсоткової ставки на адресу відповідача. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.10.2011 року, посилався на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:\~https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (15 жовтня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12 вересня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність встановленої пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 жовтня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору,\~\~\~\~передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається один раз в місяць. У той самий час, згідно з пунктами\~\~п.2.1.6.14 Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору. Тому, враховуюче викладене, суд вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань. За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов`язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки. Комісія це плата за послуги банку. Пеня та комісія не є тотожними поняттями, це різні види нарахувань, які мають різну правову природу та повинні бути обґрунтовані і доведені позивачем.\~\~ Будь-яких доказів на підтвердження того, що\~\~відповідач, брав на себе зобов`язання зі сплати винагороди за користування кредитом, які саме послуги було надано [PERSON] , розрахунком їх вартості, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладених у Постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, суд вважає, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від\~15 жовтня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.12.2.1 Договору у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту відсутня, тож не можливо встановити, з якої суми банком нараховані та обчислені відсотки і штрафні санкції, адже відсотки обчислюються у відсотковому відношенні до тіла кредиту, а тіло взагалі відсутнє. Рішення суду про стягнення з [PERSON] , заборгованості по тілу кредиту і докази невиконання такого рішення суду не надані. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коди наявні підстави для звільнення від доказування. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту та доказів збільшення кредитного ліміту, доказів на зміну розміру відсоткової ставки, то, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Виходячи з вищезазначеного, оцінюючи та досліджуючи докази в їх сукупності, у зв`язку з відсутністю заборгованості за тілом кредиту та ненаданням позивачем належних доказів на підтвердження суми, з якої розраховані відсотки та штрафні санкції, суд вважає що відсутні законні підстави для задоволення позову. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed