Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 15694 грн. 90 коп. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами - 28.03.2013 року кредитного договору № б/н, в результаті чого у нього й утворилась зазначена заборгованість. Враховуючи наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15694 грн. 90 коп. за кредитним договором № б/н від 28.03.2013 року та судові витрати в розмірі 1921 грн. 00 коп., які складаються із сплаченого позивачем судового збору. Ухвалою суду від 18.02.2019 року, провадження по справі відкрито й призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Визначено строк для надання відзиву на позовну заяву відповідачем, запропоновано позивачу надати додаткові документи. Також ухвалою суду було роз`яснено право сторін надати заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження шляхом подання відповідного клопотання про розгляд справи з викликом сторін. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву проти позову та додаткових доказів на підтвердження заявлених вимог чи заперечень. Відповідно до положень ч.2 ст.191 та ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.03.2013 року між сторонами укладено договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. Відповідач підписав та подав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та оформлення на його ім`я кредитної картки «Універсальна». Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Як вбачається з копії довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, сторони між іншим, узгодили між собою умови щодо розміру базової ставки в місяць, з розрахунку 2,5% (30,00% на рік) яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році. Також сторонами узгоджено: - нарахування двох видів пені, а саме: пеня 1 дорівнює базову процентну ставку по договору поділену на 30 днів; пеня 2 дорівнює 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. 00 в місяць. Нараховується один раз в місяць, при наявності прострочення по кредиту чи процентам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. 00 коп.; - нарахування штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більш чим на 30 днів. Щоразу коли виникає прострочення за кредитом, розмір штрафу за порушення строків платежів складає 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Отже, підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між позивачем та відповідачем кредитний договір. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з вимог ст.ст.526 та 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов`язання по сплаті складових кредиту, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 15694 грн. 90 коп. У зв`язку з чим, відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Заборгованість по кредитному Договору відповідачем не погашено, тому відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28.03.2013 року станом на 27.01.2019 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 15694 грн. 90 коп., з яких: 5261 грн. 47 коп. - відсотки за користування кредитом; 9209 грн. 86 коп. - нарахована пеня; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 723 грн. 57 коп. - штраф (процентова складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 28.03.2013 року. Крім того, визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованої Банком пені, оскільки має місце подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, в постанові від 11.10.2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин суд дійшов правильного висновку про неможливість одночасного стягнення з боржника пені та штрафів. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з відповідача стягненню підлягають тільки штрафи, а у стягненні пені з наведених вище підстав суд вважає за необхідне відмовити. А тому, відповідно підлягає корегуванню розмір штрафу (процентної складової), нарахованого на підставі п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 5% від 5761 грн. 47 коп. (5261 грн. 47 коп. - відсотки за користування кредитом + 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) = 288 грн. 07 коп. штрафу (процентної складової). З огляду на все наведене вище, суд приходе до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6049 грн. 54 коп., з яких: 5261 грн. 47 коп. - заборгованість по відсотками за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 288 грн. 07 коп. - штраф (процентова складова). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з платіжним дорученням № PROM9B6R45 від 29.01.2019 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. Частина задоволених позовних вимог складає 38,54% від заявлених вимог позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 740 грн. 35 коп.

Outcome: partial