Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.12.2009 року в розмірі 117038,28 грн. В позовній заяві зазначено, що між сторонами укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримала від позивача кредит та зобов`язалась його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно з її заявою та умовами надання банківських послуг. Проте, відповідач порушила умови договору і тому станом на 16.07.2019 року має заборгованість в розмірі 541169,31 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатила. Позивач росить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 117038,28 грн.: заборгованість за кредитом розмірі 7654,77 грн. та заборгованість за відсотками з 10.12.2009 року по 01.10.2017 року в розмірі 109383,51 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, до позову додано клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Відповідач подала до суду заперечення, в яких зазначила, що у грудні 2009 року вона отримала кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом. Після закінчення терміну дії першої карти їй двічі, у липні 2011 року та у липні 2012 року видавалися інші кредитні картки. При цьому термін дії останнього договору сплив 30.04.2016 року. З цієї дати, маючи певну заборгованість за кредитом, вона жодного разу внаслідок складного матеріального становища не сплачувала кошти в рахунок її погашення. Відповідно, у зв`язку з припиненням дії кредитного договору у позивача в межах трирічного строку загальної позовної давності та починаючи з 01.05.2016 року виникло право звернутися до суду з позовом про стягнення з неї всієї суми заборгованості за кредитом (тілом та відсотками), яке банк з урахуванням можливості застосування судом наслідків пропуску позовної давності мав реалізувати не пізніше 01.05.2019 року. Проте до суду з відповідним позовом позивач звернувся лише у вересні 2019 року з пропуском строку позовної давності та без подачі клопотання про його поновлення з наведенням причин поважності пропуску. Просить застосувати до правовідносин сторін у вказаній справі наслідки спливу позовної давності та відмовити позивачеві в задоволенні позову у повному обсязі. Також просила розгляд справи провести за її відсутності. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 грудня 2009 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н за умовами якого відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалась його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також зі сплатою комісії та\~інших платежів\~згідно з\~її заявою\~та умовами\~надання банківських\~послуг. За наданим позивачем розрахунком відповідач порушила умови договору і тому станом на 16.07.2019 року має заборгованість в розмірі 541169,31 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 7654,77 грн.; заборгованості по відсотках за користуванням кредитом 527550,37 грн.; заборгованості за пенею та комісією 5964,17 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 117038,28 грн.: заборгованість за кредитом розмірі 7654,77 грн. та заборгованість за відсотками з 10.12.2009 року по 01.10.2017 року в розмірі 109383,51 грн. Ці обставини підтверджуються кредитним договором № б/н від 10.12.2009 року; анкетою-заявою відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку; витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку; довідкою про умови кредитування, що підписана відповідачем, розрахунком заборгованості; свідоцтвом про державну реєстрацію АТ КБ «ПРИВАТБАНК», виданого на підставі зміни найменування юридичної особи. За наданою позивачем довідки відповідачеві за кредитним договором № б/н були надані наступні кредитні картки: № [NUMBER] (дата відкриття 18.11.2009 року з терміном дії 11/13); № [NUMBER] (дата відкриття 04.07.2011 року з терміном дії 05/15); № [NUMBER] (дата відкриття 31.07.2012 року з терміном дії 04/16). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач порушила свої зобов`язання за кредитним договором оскільки не здійснювала обов`язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості, а також застосування передбаченої договором відповідальності за порушення зобов`язання, разом з тим, позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, окремого договору про збільшення строку позовної давності сторони не укладали. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що відповідачеві за кредитним договором № б/н були надані наступні кредитні картки: № [NUMBER] (дата відкриття 18.11.2009 року з терміном дії 11/13); № [NUMBER] (дата відкриття 04.07.2011 року з терміном дії 05/15); № [NUMBER] (дата відкриття 31.07.2012 року з терміном дії 04/16), при цьому, строк повернення кредиту відповідає строку дії карти, отже, повернення кредиту в повному обсязі мало відбутися до квітня 2016 року. З 01.05.2016 року розпочався перебіг трирічного строку позовної давності, що закінчився 01.05.2019 року в той час як до суду з відповідним позовом позивач звернувся лише у вересні 2019 року з пропуском строку позовної давності та без подачі клопотання про його поновлення з наведенням причин поважності пропуску. Відповідач не вчиняла дій, що могли б свідчити про визнання нею боргу, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за основною карткою № [NUMBER] , з якої вбачається, що відповідач не вносила особисто коштів на погашення заборгованості по кредитному договору. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні позову. Витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача оскільки в задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed