Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» (далі позивач, Банк) звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00001808073 від 21.11.2018 у розмірі 15989,52 грн. В обґрунтування позову зазначено, що Банк є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», з яким з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00001808073 від 21.11.2018 та отримання кредитної картки відповідач підписав Анкету-заяву від 21.11.2018 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,9 % в місяць (46,8 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у нього станом на 08.07.2020 утворилася заборгованість перед Банком, яку останній просить стягнути в розмірі 15989,52 грн, з яких 10461,12 грн - заборгованість за кредитом, 5528,40 грн заборгованість за відсотками. Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, до позову додано клопотання про розгляд справи без участі представника та винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, до суду не прибула, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Враховуючи приписи ч.2 та ч.3 ст.223 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21.11.2018 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, базова процентна ставка дорівнює 3,9% в місяць (46,8 % річних); кредит має повертати щомісяця до 25 числа поточного місяця в розмірі 5% від заборгованості не менше 100 грн. Своїм підписом в заяві відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку становлять між позичальником та Банком договір (а.с.5-12). З розрахунку заборгованості за договором №SAMABWFC00001808073 від 21.11.2018 вбачається, що за відповідачем через несвоєчасне та неповне виконання свого обов`язку з погашення кредиту станом на 08.07.2020 утворилась заборгованість в розмірі 15989,52 грн, з яких 10461,12 грн загальна заборгованість за кредитом, 5528,40 грн заборгованість за процентами (а.с.5). Отже, між Банком та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви на отримання кредиту було укладено в письмовій формі кредитний договір. Вирішуючи заявлений спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1, ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625). Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем до позову наданий розрахунок заявленої до стягнення суми заборгованості відповідача, який не спростований останнім, доказів сплати заборгованості за вказаним кредитним договором чи відсутності такого обов`язку відповідачем до суду не надано. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved