Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В березні 2017 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору дарування,нотаріально посвідченого 16.11.2005 р.,він є власником квартири 46 в житловому будинку 10 по вул.Спартака Маковського(колишня вул.Косигіна) в м.Запоріжжі. Відповідач [PERSON]був зареєстрований у спірній квартирі як член сім*ї власника. Посилаючись на те,що відповідач з 20.12.2013 р.в квартирі не мешкає,виїхав з усіма речами,відносин з батьком не підтримує,участі в оплаті за квартиру не приймає,реєстрація його проживання у спірній квартирі порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача втратившим право користування спірною квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON]наполягав на задоволенні позову та не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Пояснив,що у 2005 р.на підставі договору дарування набув у власність спірну квартиру,де з 2010 р.був зареєстрований його син [PERSON]О.У грудні 2013 р.відповідач з усіма речами пішов з квартири,мотивував своє рішення тим,що новий чоловік його матері більш матеріально заможний,ніж позивач,зможе забезпечити навчання за кордоном та інший спосіб життя,квартирою з того часу не користується,з позивачем родинних відносин не підтримує,всі зв*язки між ними втрачені,повертатися у квартиру відповідач не зацікавлений,можливо,виїхав з матір*ю її чоловіком за кордон.На теперішній час вартість комунальних послуг завелика для утримання квартири з урахуванням реєстрації відповідача,через що позивач вирішив її продати,чому створює перешкоди реєстрація відповідача. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду за закінчення терміну зберігання. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши позивача та свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування квартири,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю.П.16.11.2005 р.за р№ 4457 та зареєстрованого в електронному Реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.11.2005 р.,[PERSON]Л.є власником квартири 46 в житловому будинку 10 по вул.Спартака Маковського(колишня вул.Косигіна) в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірну квартиру у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які відповідач нічим не спростував. В спірній квартирі у 2010 р.був зареєстрований відповідач [PERSON],що підтверджено довідкою від 22.03.2017 р.сектору адресно-довідкової роботи,реєстрація відповідача була проведена як члена сім*ї власника спірної квартири. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивача зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано. Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом. Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]показав,що він є сусідом позивача [PERSON],знає його сина відповідача [PERSON],якого востаннє бачив щонайменше чотири роки тому,разом з батьком відповідач не проживає,за період відсутності відповідач спірною квартирою не цікавився,відносин з батьком не підтримує,на думку свідка,мешкає з матір*ю. Свідок [PERSON]суду показала,що більше 10 років знає позивача,який є її сусідом,пам*ятає його сина хлопчиком 7-8 років,якого з того часу за місцем проживання батька не бачила,на її думку ,він після розлучення позивача з колишньою дружиною,переїхав до рідної матері,квартирою позивача не цікавився. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]показала,що знайома з позивачем та його сином [PERSON] більше 10 років,певний час [PERSON] проживав з батьком,востаннє свідок бачила його у віці 7-8 років,з цього часу він у квартирі позивача відсутній,зі слів позивача,поїхав до матері,за адресою батька [PERSON] ніхто не цікавиться. З наведеного суд встановив,що відповідач [PERSON]хоча і зареєстрований [INFO](колишня вул.Косигіна) б.10 кв.46 в м.Запоріжжі,проте своє право на користування цим житлом з грудня 2013 р.не реалізовує,цього житла не потребував,участі у його утриманні не брав,перешкод для проживання позивач йому не створював. За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним. Таким чином,суд дійшов до висновку,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірною квартирою відповідачем на час розгляду справи відсутні,його реєстрація у квартирі створює перешкоди власнику для користування та розпорядження своїм майном,ці перешкоди необхідно усунути,визнавши відповідача таким,що втратив право користування спірною квартирою.

Outcome: approved