Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.09.2016 відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 04.07.2018 виникла заборгованість у розмірі 47686,51 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, разом з позовною заявою надав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачем наданий відзив на позов, в якому він зазначає, що категорично не погоджується з позовом, вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так у відзиві відповідач зазначає, що на підтвердження позовних вимог банк надав анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» та розрахунок заборгованості, однак анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, містить лише його прізвище, адресу, анкетні дані та його підпис. Також відповідач вказує, що у розрахунку заборгованості за кредитним договором вказані пеня та штрафи, однак покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце у випадку стягнення неустойки (пені), а штраф це та сама неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язань, тому штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, однак згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, відповідач зазначив у відзиві, що 10 липня 2015 він був призваний на військову службу по частковій мобілізації і згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.09.2016, копію якої додав до відзиву, він дійсно з 02.02.2016 по 09.10.2016 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Відповідач вказує, що Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: «Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Додатково відповідач вказує, що згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних орланів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, а в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року та триває по теперішній час. Позивач вважає, що нарахування позивачем штрафів, пені та відсотків за користування кредитом є незаконним оскільки позивач є мобілізованим та учасником бойових дій, а тому відповідно до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до закінчення особливого періоду звільняється від нарахування штрафних санкції, пені за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом. До того ж, вказує відповідач, що згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, тобто, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Виходячи з викладеного, відповідач просить суд,

Outcome: partial