Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В березні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 474631, ЯЕ № 474632, ЯЕ № 474633, ЯЕ № 474634, ЯЕ № 474635, видані [PERSON] та зареєстровані Державним земельним кадастром 01 жовтня 2007 року за № 010712003934, № 010712003933, № 010712003931, № 010712003932, № 010712003935; зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку площею 0,1229 га, розташовану по [ADDRESS], кадастровий № 12211455400020080131, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по [ADDRESS], кадастровий № 12211455400020080132, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по [ADDRESS], кадастровий № 12211455400020080133, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по [ADDRESS], кадастровий № 12211455400020080134, земельну ділянку площею 0,1228 га, розташовану по [ADDRESS], кадастровий № 12211455400020080135 у власність держави в особі Кіровської селищної ради Дніпропетровського району/області. Прокурор Дніпропетровської міжрайонної екологічної прокуратури Полупанова І.А. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за довіреністю Кольченко А.В. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] за довіреностями [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився. Представник третьої особи садового товариства «Геотехнік» у судовому засіданні Кречетова Н.К. вважала позов обґрунтованим. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 125, 126 3К України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, який видається і реєструється сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Судом встановлено, що рішенням XXII сесії IV скликання Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 23 березня 2005 року «Про приватизацію земельних ділянок» [PERSON] була надана у власність земельна ділянка прибережно-захисної смуги річки Дніпро площею 0,1229 га по [ADDRESS] (державний акт ЯА № 178258) для будівництва та обслуговування житлового будинку; [PERSON] була надана у приватну власність земельна ділянка прибережно-захисної смуги річки Дніпро площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯА № 178259) для будівництва та обслуговування житлового будинку; [PERSON] була надана у приватну власність земельна ділянка прибережно-захисної смуги річки Дніпро площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯА № 178261) для будівництва та обслуговування житлового будинку; [PERSON] була надана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯА № 178262) для будівництва та обслуговування житлового будинку; [PERSON] була надана у приватну власність земельна ділянка прибережно-захисної смуги річки Дніпро площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯА № 178263) для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Однак, рішенням ІX сесії V скликання Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської № 127 від 12 грудня 2006 року «Про розгляд протесту прокурора Дніпропетровської міжрайонної природоохоронної прокуратури» від 06 листопада 2006 року № 24-41 вих.06 на рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 23 березня 2005 року «Про приватизацію земельних ділянок» задоволено протест прокурора Дніпропетровської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 06 листопада 2006 року № 24-41 вих.06 на рішення Кіровської селищної ради від 23 березня 2005 року «Про приватизацію земельних ділянок», відмінено рішення Кіровської селищної ради від 23 травня 2005 року «Про приватизацію земельних ділянок». Як встановлено судом, [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 07 серпня 2007 року (а.с.26-30) набув право власності на земельну ділянку площею 0,1229 га, яка розташована по [ADDRESS] та отримав державний акт серії ЯЕ №474631, виданий Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01 жовтня 2007 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010712003934, кадастровий номер земельної ділянки - 1221455400020080131 (а.с.19); земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по [ADDRESS] та отримав державний акт серії ЯЕ №474634, виданий Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01 жовтня 2007 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010712003932, кадастровий номер земельної ділянки - 1221455400020080134 (а.с.22); земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по [ADDRESS] та отримав державний акт на право власності серії ЯЕ №474632, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01 жовтня 2007 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010712003933, кадастровий номер земельної ділянки - 1221455400020080132 (а.с.20); земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по [ADDRESS] та отримав державний акт на право власності серії ЯЕ №474633, виданий Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01 жовтня 2007 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010712003931, кадастровий номер земельної ділянки - 1221455400020080133 (а.с.21); земельну ділянку площею 0,1228 га, яка розташована по [ADDRESS] та отримав державний акт на право власності серії ЯЕ №474635, виданий Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів від 01 жовтня 2007 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010712003935, кадастровий номер земельної ділянки: 1221455400020080135 (а.с.23). Однак як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року по справі № 2-644/11 визнано недійсним Державний акт серії ЯА № 178258 на право власності на земельну ділянку площею 0,1229 га по [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.24-25). Рішення суду набрало чинності. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від і 10.01.2008 року по справі № А28/690-07 визнано не чинним Державний акт серії ЯА № 178259 на право власності на земельну ділянку площею 0,1228 га по [ADDRESS] виданого на ім'я [PERSON]. Крім того, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року по справі № 2-645/11 визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1228 га по [ADDRESS], який був укладений 12 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.31-32), яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року залишено без змін (а.с.149-152). Також, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року по справі № 2-646/11 визнано недійсним Державний акт серії ЯА № 178261 на право власності на земельну ділянку площею 0,1228 га по [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.33-34), яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року - залишено без змін (а.с.153-156). Також, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року по справі № 2-643/11 визнано недійсним Державний акт серії ЯА № 178262 на право власності на земельну ділянку площею 0,1228 га по [ADDRESS] виданого на ім'я [PERSON] (а.с.35-36), яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року - залишено без змін (а.с.162-163). Також, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2011 року по справі № 2-737/11 визнано недійсним Державний акт серії ЯА № 178263 на право власності на земельну ділянку площею 0,1228 га по [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.37-38). Рішення суду набрало чинності. Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережно-захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною для великих річок - 100 метрів. Згідно з вимог ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України передбачені обмеження господарської діяльності, згідно яких забороняється будівництво будь-яких споруд, садівництво та городництво у прибережних захисних смугах. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується встановлений режим використання, а непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Окрім того, землі зайняті водними об'єктами та прибережними захисними смугами відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України віднесені до земель водного фонду. При цьому ст. 84 Земельного кодексу України передбачено, що землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність. Як вбачається з матеріалів справи, що також не було спростовано у судовому засіданні сторонами, відповідно до вимог вказаних нормативно-правових актів, земельні ділянки, які належать [PERSON] на праві приватної власності відносяться до земель водного фонду. Даний факт підтверджується актом перевірки Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 01 лютого 2013 року щодо додержання вимог земельного законодавства [PERSON] при користуванні земельними ділянками по [ADDRESS] (а.с.13-15), яким встановлено, що вказані земельні ділянки перебувають в межах прибережно-захисної смуги, таким чином належать і до земель водного фонду. Частиною 1 ст. 228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», встановлено, що недійсними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо. Зважаючи на те, що зазначені правочини щодо продажу спірних земельних ділянок спрямовані на відчуження об'єктів права Українського народу - земель водного фонду та частково акваторії річки Дніпро, а також ураховуючи, що спірні землі передано у приватну власність, що суперечить вимогам законодавства, зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок, тобто нікчемними. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Віндикаційний позов базується на визнанні права власності абсолютним правом, яке не втрачається з незаконним вибуттям речі з володіння власника і переходом до інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, коли майно було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння, або викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, чи вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі. Таким чином, у разі придбання майна у особи, яка не мала права його відчужувати, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Виходячи з наведеного, презюмується можливість витребування спірного майна без вимоги визнання недійсним договору, оскільки спірне майно неможливо повернути шляхом застосування реституції. Таким чином, особі, яка вважає себе власником майна, треба заявляти віндикаційний позов до кінцевого набувача такого майна, а не визнавати недійсним усі проміжні правочини з перепродажу такого об'єкту нерухомості. Верховний Суд України наголошує, що ст. 330 ЦК України чітко розмежовує випадки, в яких належним способом захисту порушеного права є визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, від випадків, коли має заявлятися позов про витребування майна з чужого незаконного володіння. Якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваних, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред'являтися тоді, коли майно залишається у набувача. Тобто, якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту є визнання правочинів недійсним. Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно інший особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом. При цьому, відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. З огляду на викладену норму закону, способом такого відновлення становища, яке існувало до видачі спірного розпорядження та державного акту є повернення земельної ділянки до власності громади селища Кіровське Дніпропетровського району в особі Кіровської селищної ради. Як вбачається з листа ПАТ «Дніпрогаз» № 1015/23-2 від 15 лютого 2013 року (а.с.39), по вказаним земельним ділянкам проходить підземний газопровід середнього тиску o219 мм, у зв'язку з чим необхідно дотримуватись наказу Державного комітету України по нагляду за охороною праці «Правил безпеки систем газопостачання України» (ДНАОП 0.00-1.20-98) від 15.05.1998 року № 318/2758, згідно п.4.3.15 уздовж траси підземного газопроводу повинні бути виділені смуги завширшки 2 м. з обох боків від осі газопроводу, в межах яких не допускаються складання матеріалів і обладнання, садіння дерев, влаштування стоянок автотранспорту, гаражів,кіосків та інших споруд. Відповідно до п.4.3.7 додатку № 3 вказаного нормативного акту, відстань від газопроводу середнього тиску до фундаменту будівель та споруд повинно бути не менше 4 м., а також згідно з п.4.3.40 Організація, яка виконує будівельні і земляні роботи, повинна представити ПАТ «Дніпрогаз» проект виконання робіт складений з урахуванням вимог СНиП 3.02.01-87, СНиП Ш-4- 80*, ДБН А3.1- 5-96. Будівельні і земельні роботи на відстані менше ніж 15 м. від газопроводу допускаються тільки на підставі письмового дозволу ПАТ «Дніпрогаз», у якому повинні бути зазначені умови і порядок їх проведення. Відповідно до п.4.3.5 наказу Державного комітету України по нагляду за охороною праці «Правил безпеки систем газопостачання України» (ДНАОП 0.00-1.20-98) від 15.05.1998 №318/2758 технічний стан зовнішніх газопроводів і споруд повинен контролюватися комплексом заходів (обходом, комплексним обстеженням за допомогою приладів, вимірювань потенціалів та ін.). Таким чином, сам факт розташування на спірних земельних ділянках газопроводу середнього тиску виключає можливість їх відчуження та будь-якого будівництва без дозволу ПАТ «Дніпрогаз». Встановлено, що [PERSON] надав до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт, які зареєстровані від 05 грудня 2012 року, проте за дозволом на їх виконання до ПАТ «Дніпрогаз» не звертався. Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. А тому, відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Ураховуючи те, що [PERSON] наразі є власником вищевказаних земельних ділянок на підставі нікчемних правочинів, поновлення права держави як законного власника полягає у витребуванні наведеного нерухомого майна та поверненні його до державної власності, а тому земельні ділянки площею 0,1229 га по [ADDRESS] (державний акт ЯЕ №474631), площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯЕ №474632), площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯЕ №474633), площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯЕ №474634), площею 0,1228 га по [ADDRESS] (державний акт ЯЕ №474632) підлягають поверненню. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» нагляд за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища здійснює Генеральний прокурор України та підпорядковані йому органи прокуратури. При здійсненні нагляду органи прокуратури застосовують надані їм законодавством України права, включаючи звернення до судів з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до вимог п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абз. 3 цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Як вбачається з матеріалів справи, земельні ділянки площею 0,1229 га по [ADDRESS], площею 0,1228 га по [ADDRESS], площею 0,1228 га по [ADDRESS], площею 0,1228 га по [ADDRESS], площею 0,1228 га по [ADDRESS], розташовані на березі річки Дніпро в у межах смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.40-45). Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, в зв'язку з чим органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Кіровська селищна рада Дніпропетровського району, в інтересах якої і було подано даний позов. Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна тривалість позовної давності встановлена у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Наказом Генерального прокурора України від 04.11.2011 року № 3/2 утворено органи Дніпровської екологічної прокуратури, у структуру яких входить Дніпропетровська міжрайонна екологічна прокуратура, а питання щодо законності надання у власність та користування оскаржуваними земельними ділянками [PERSON] стало відоме Дніпропетровській міжрайонній екологічній прокуратурі після надходження звернення голови правління СТ «Геотехнік», яке надійшло до прокуратури в грудні 2012 року, внаслідок чого було проведено перевірку. З огляду на те, що Дніпропетровська міжрайонна екологічна прокуратура про наявність оскаржуваних правочинів дізналась у грудні 2012 року, у ході проведення перевірки, прокурором з поважної причини було пропущено строк позовної давності щодо вимог про їх скасування. Тому суд вважає за необхідне поновити строк позовної давності Дніпропетровському міжрайонному екологічному прокурору для звернення з позовними вимогами в інтересах держави в особі Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до [PERSON], третя особа: державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області, садове товариство «Геотехнік» про визнання недійсними державних актів на право власності на землю та повернення земельних ділянок. Частиною 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved