Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Кіровського районного суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалось на те, що Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , Жовтневий відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому посилалось на те, що 27.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та після перейменування - АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №31.2-13/19-8, відповідно до умов якого останній було видано кредит в сумі 55000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачами 27.05.2007 року було укладено договір іпотеки №401, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] . Оскільки позичальник не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та має заборгованість за кредитом та відсотками, позивач має намір скористатись своїм право кредитора та іпотекодержателя, звернувши стягнення на предмет іпотеки. Проте, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на теперішній час в реєстрі наявні записи про арешт іпотечного майна №№30137890 та 11367338, зареєстровані 28.09.2015 року на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 14.07.2015 року. Посилаючись на те, що наявність вказаних арештів перешкоджає позивачу скористатись правом на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна, позивач просив звільнити квартиру [ADDRESS] з-під арешту, що зареєстровані в реєстрі 28.09.2015 року за №№30137890 та 11367338 на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 14.07.2015 року. Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що відповідачка [PERSON] померла, банком було подано уточнений позов з посиланням на ті ж саме підстави та з тим самим предметом заявлених позовних вимог, пред`явлений до відповідача [PERSON] , як спадкоємця та правонаступника [PERSON] . Третьою особою зазначено Соборний відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Крім того, в судовому засіданні 20.11.2019 року в порядку ст.55 ЦПК України в якості правонаступника первісного позивача було залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк». В наданій заяві представник позивача просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Представником відповідача до суду було надано заяву, в якій зазначено про визнання позовних вимог банку, з проханням їх задовольнити та розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Третя особа явку свого представника за викликами суду не забезпечила, про причини неявки не повідомила, пояснень по суті справи не надала. Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи без їх участі, визнання позову відповідачем, суд у відповідності до положень ст.ст.200,211,223,247 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності сторін, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, за наявними матеріали справи. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», після перейменування - АТ «Укрсоцбанк» та на момент розгляду справи АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №31.2-13/19-8, відповідно до умов якого останній було видано кредит в сумі 55000 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником [PERSON] , а також [PERSON] 27.05.2007 року було укладено договір іпотеки №401, згідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] (на теперішній час м.Дніпро). [INFO] [PERSON] померла. За життя остання заповіт не складала та після її смерті з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Проте, фактично спадщину прийняв [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав з останньою за однією адресою. Також судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.02.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №331 було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути заборгованість в сумі 573182, 23 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] . 14.07.2015 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції (на теперішній час Соборний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)), було відкрито виконавче провадження №48058282 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Також 14.07.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.09.2015 року було внесено відповідні записи про обтяження за №30137890 та №11367338. 30.09.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частинами 1 та 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент проведення виконавчий дій у виконавчому провадженні №48058282) було встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Суд враховує, що звернення стягнення на майно боржника є одним із заходів забезпечення виконання вимог виконавчого документу, який забезпечується шляхом арешту майна на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та заборону його відчуження, як це було передбачено положеннями ст.ст.32,57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент проведення виконавчий дій у виконавчому провадженні №48058282). Поряд з цим, вказані заходи, спрямовані на забезпечення виконання вимог виконавчого документу, можуть застосовуватись лише в рамках діючого виконавчого провадження. Як встановлено судом, виконавче провадження №48058282 було завершено, повторно виконавчий документ банком для примусового виконання не подавався, проте накладений в рамках цього виконавчого провадження арешт та заборону відчуження майна боржника, у т.ч. квартири [ADDRESS] , що є предметом іпотеки за договором №401 від 27.05.2007 року, при винесені постанови 30.09.2015 року скасовано не було та відповідне обтяження залишається зареєстрованим по теперішній час, що позбавляє позивача права, як іпотекодержателя на подальше задоволення своїх вимог в порядку та з підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку». За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог банку в повному обсязі, звільнивши квартиру [ADDRESS] , що є предметом іпотеки за договором №401 від 27.05.2007 року, з-під обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження, що були зареєстровані в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.09.2015 року за №30137890 та №11367338 (спеціальний розділ) на підставі постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.07.2015 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №48058282. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved