Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині стягнутої суми пені, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 07.08.2007 року між банком та відповідачкою укладений кредитний договір, за яким позивач надав відповідачці кредит у сумі 99 470 доларів США строком до 07.08.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% річних та здійсненням повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Відповідачка зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в зв'язку з чим станом на 28.01.2015 року її кредитна заборгованість згідно розрахунку, наданого позивачем, складає 105 947,99 доларів США, що в еквіваленті 1 681 335,81 грн., де: заборгованість за кредитом - 87 991,99 доларів США, а в еквіваленті 1 396 384,05 грн., в т.ч. прострочена - 1 559,42 доларів США; заборгованість по сплаті відсотків - 9 096,73 доларів США, еквівалент 144 360,06 грн.; пеня за порушення строку погашення кредиту та відсотків - 8 859,27 доларів США, еквівалент 140 591,70 грн.. Ухвалюючи заочне рішення та задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачки кредитної заборгованості у наведених сумах, суд 1-ї інстанції керувався вимогами ст. ст. 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України, умовами укладеного між сторонами кредитного договору та прийняв до уваги розрахунок, з якого вбачав, що відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. З рішенням суду повністю погодитись не можна, оскільки справа розглядалась заочно, без присутності відповідачки та без надання нею своїх доводів та заперечень. В основу рішення покладено наданий Банком розрахунок суми заборгованості, як єдиний доказ наявності заборгованості. Між тим, в апеляційній скарзі відповідачка вказує на те, що у розрахунку банком допущено ряд неточностей, так як не вказані суми, які погашались нею з травня по грудень 2014року, а в зв*язку з цим наявне незаконне нарахуваня штрафних санкцій, розмір заборгованості неправомірно збільшено. Для перевірки таких тверджень апеляційний суд неодноразово своїми увалами зобов*язував Банк надати відповідь щодо зарахування банком в рахунок погашення кредитної заборгованості сплачених відповідачкою відповідних сум за період з травня 2014 по грудень 2014., сплата яких нею підтверджена наданими суду квитанціями. Однак, представник Банку ні разу у засідання апеляційного суду не з*явився, будучи позивачем по справі з визначеним законом обов*язком доводити позовні вимоги, - ухвали суду грубо проігнорував, жодної відповіді та належного розрахунку - не надав. А тому, за умови, коли факт наявності кредитної заборгованості встановлений та не оспорюється, однак визначитись з реальною сумою кредитної заборгованості - з врахуванням наданих відповідачкою доказів про сплату певних сум, за відсутності від сторін клопотань щодо призначення відповідної експертизи, а з боку банку належного розрахунку, - не має можливості, - апеляційний суд приходить до висновку про необхідність врахування та часткового задоволення доводів апелянта щодо необґрунтовано нарахованого розміру пені та про можливість зменшення суми штрафної санкції з 140 591,70 грн.. до 2 000 у гривні, оскільки банком залишились неспростованими доводи відповідачки, що наведені нею в апеляції суми, банком не були враховані як виплачені, а тому на них неправомірно нарахована пеня. В той же час, твердження апелянта про необхідність повної відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафної санкції, не можна визнати обґрунтованим, оскільки Банк мав підстави для нарахування пені з огляду доведення наявної кредитної заборгованості. Із зазначених підстав рішення підлягає зміні. Посилання у скарзі на ненадання відповідачці на підпис графіку платежів, не ознайомлення її з ним та з сукупною вартістю кредиту - не може бути прийнято до уваги, оскільки протирічить наявним у справі письмовим доказам. Твердження, що під час укладання кредитного договору відповідачка була введена в оману, обмежена в необхідній інформації; що існують підстави для визнання кредитного договору недійсним, - є голослівними, оскільки у встановленому законом порядку цей договір не був оспорений, є дійсним. Питання щодо валютних ризиків є загальновідомим, а тому визнаються необґрунтованими доводи скарги про незазначення у договорі вартості кредиту з врахуванням коливання курсу гривні по відношенню до долару та про фактичну зміну умов договору в зв*язку з таким коливанням. Не підлягає задоволенню прохання про застосування строків позовної давності, оскільки у разі, коли б відповідачка , змінивши у 2007році адресу мешкання? повідомила про це, як того вимагає закон, свого кредитора, - вона мала б змогу отримувати судові повістки та бути присутньою у засіданні районного суду і заявити своєчасно таке клопотання. Однак з підстав невиконання саме нею вимог закону була позбавлена можливості у передбаченому законом порядку, а саме, у суді 1-ї інстанції- надати відповідну письмову заяву.

Outcome: partial