Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник зазначив, що згідно кредитного договору №MKLWGA00000026 від 3 квітня 2006 року відповідачці [PERSON] було надано кредит в розмірі 9482,11 Доларів США, зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 5 квітня 2010 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. В порушення укладених умов кредитного договору №MKLWGA00000026 від 3 квітня 2006 року відповідачка [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 13 березня 2020 року її заборгованість перед банком становить 11595,76 доларів США, з яких 248,90 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 1833,92 доларів США - сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 236,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 9276,34 доларів США - заборгованість по пені. Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 11595,76 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 299750,40 гривень заборгованості за кредитним договором №MKLWGA00000026 від 3 квітня 2006 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної даності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору №MKLWGA00000026 від 3 квітня 2006 року відповідачці [PERSON] було надано кредит в розмірі 9482,11 доларів США зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 5 квітня 2010 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно довідки Солотвинським ТВБВ 10 ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 березня 2010 року за №2905 заборгованості у [PERSON] згідно кредитної угоди №MKLWGA00000026 від 3 квітня 2006 року станом на 25 березня 2010 року перед КБ «Приватбанк» не має. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж по кредитному договору №MKLWGA00000026 від 3 квітня 2006 року відповідачка [PERSON] здійснювала 16 березня 2010 року в сумі 274 гривні 65 копійок. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій наполягала на застосуванні спливу позовної давності. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлений загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до ст. 258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом ст.261 ч.1 та ч.5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно ст..266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» пропущено строк звернення до суду з позовом щодо стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором №MKLWGA00000026 від 3 квітня 2006 року, суд вважає, що в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв`язку із спливом строку позовної даності. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Outcome: dismissed