Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 08.11.2013 року у розмірі 32 768 грн. 95 коп. та судові витрати у розмірі 1 921 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву від 08.11.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 07.04.2019 року становить 32 768 грн. 95 коп. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що з позовними вимогами згоден частково. Відзив на позов не подав. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.11.2013 року відповідачем було подано анкету-заяву до АТ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З заяви вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений і згодний з умовами надання банківських послуг, а також з пам`яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг /а.с. 9/. Відповідно до укладеного договору від 08.11.2013 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач прийняв на себе зобов`язання: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором - відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку - відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зніму за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. [PERSON] умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 07.04.2019 року становить 32 768 грн. 95 коп., яка складається з наступного: -заборгованість за тілом кредиту - 10 153 грн. 75 коп.; -заборгованість за простроченим тілом кредиту - 8 228 грн. 88 коп.; -заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; -заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 12 116 грн. 92 коп.; -заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 232 грн. 78 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. - штраф (фіксована частина); -1 536 грн. 62 грн. - штраф (процентна складова). Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується розрахунками заборгованості /а.с. 5, 6-8/. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 08.11.2013 року, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 10 153 грн. 75 коп.; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 8 228 грн. 88 коп.; заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 12 116 грн. 92 коп.; заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 232 грн. 78 коп., а всього - 30 732 грн. 33 коп. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача суми штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 536 грн. 62 коп. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 08.11.2013 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення з відповідача штрафів у загальному розмірі 2 036 грн. 62 коп. (500 грн. - фіксована частина + 1 536 грн. 62 коп. - процентна складова) - задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 1 921 грн. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial