Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 12338,02 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, і відповідачкою 03 липня 2009 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 17 березня 2020 року перед позивачем виникла заборгованість за кредитом, відсотками, пенею та штрафами, яка склала загальну суму 12338,02 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року постановлено про проведення заочного розгляду цивільної справи за позовною заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином, однак до суду не з`явилася, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала, а також не подавала відзив на позовну заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 43, 45, 46, 47-48) та [PERSON] (а.с. 42) відповідно до ЗАЯВИ та Умов та Правил надання банківських послуг 03 липня 2009 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач передав кредит відповідачці у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до заяви відповідачка згодна з тим, що разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами зазначена заява складає між відповідачкою та Банком договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, про що також зазначено у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до зазначеної заяви відповідачка зобов`язалася дотримуватись умов та правил надання банківських послуг (а.с. 32-37). Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг позичальниця зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальниця зобов`язалася виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6. договору при порушенні відповідачкою строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених наявним договором більш ніж на 120 днів, позичальниця зобов`язалася сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 9.12. Умов надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 17 березня 2020 рокуз урахуванням заборгованості за кредитом, відсотками, пенею та штрафами склала загальну суму12338,02 грн. (а.с. 5-11, 12-20, 21). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язані видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак, відповідачка всупереч вимог чинного законодавства та Умов та правил надання банківських послуг належним чином свої зобов`язання з повернення чергової частки кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконала та не здійснювала повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, правильність яких перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 17 березня 2020 рокустановить12338,02 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 4918,56 грн., заборгованість за відсотками - 1964,85 грн., заборгованість за пенею - 4390,89 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 563,72 грн. (а.с. 5-11, 12-20, 21). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафу, суд прийшов до наступного висновку. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З аналізу вищевказаних вимог закону і правової позиції Верховного Суду України вбачається, що законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідачки штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Враховуючи, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки штрафу, беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки пені. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідачки заборгованості на загальну суму 11274,30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4918,56 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1964,85 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 4390,89 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов в цій частині обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою; в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Загальна сума заявлених позовних вимог складала 12338,02 грн., судовий збір сплачений в сумі 2102,00 грн. (а.с. 1). Рішенням суду задоволено позовні вимоги у розмірі 11274,30 грн., що становить 91,38% від суми заявлених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (2102,00 грн.*91,38%), що становить 1918,98 грн. На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial