Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

АТ «МЕГАБАНК» в особі представника - Дребот І.А. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість в розмірі 19527,74 грн., а також - судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14.03.2018 року між ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є АТ «МЕГАБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір №22-713-850-2-18-Г, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 16816,14 гривень до 12.03.2021 року зі платою 15% річних.Оскільки з 01.05.2018 року відповідач зобов`язання щодо щомісячної сплати заборгованості належним чином не виконує, станом на 01.06.2019 року наявна заборгованість у розмірі 19527,74 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 11955,35 гривень; несплачених відсотків за період з 01.01.2019 року по 31.05.2019 року включно в розмірі 5,13 гривень; штрафу в розмірі 7567,26 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 30 серпня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ч.6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК Українита шляхом розміщення відповідного повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст.281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 березня 2018 року між ПАТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №22-713-850-2-18-Г, відповідно до п.п 2.2., 2.3., 2.4.2.9. якого банк надав кредит у розмірі 16816,14 гривень зі сплатою 15% річних зі сплатою щомісячного платежу у розмірі 1006,66 гривень та строком повернення до 12 березня 2021 року. В той же день [PERSON] отримав кошти у розмірі 16816,14 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки №ТR.1747082.2759.46. З виписки по кредитному договору вбачається, що [PERSON] свої обов`язки по поверненню кредитних коштів належним чином не виконував. Відповідно до п.4.4. Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, Позивач обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини Сторін за цим Договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту Позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород Відповідач сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору - 45 відсотків від суми кредиту. Відповідно до виписок по кредитному договору станом на 01 червня 2019 року наявна заборгованість у розмірі 19527,74 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 11955,35 гривень; несплачених відсотків за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року включно в розмірі 5,13 гривень; штрафу в розмірі 7567,26 гривень. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно дост. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, оскільки внаслідок неналежного виконання зобов`язань, [PERSON] порушив обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, позовні вимоги ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені позивачем, в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved