Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

В березні 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] у зв`язку з її лікуванням у розмірі 24467,5 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала з 17 серпня 2002р. у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюб дитина сторін проживає разом з позивачкою. 06 жовтня 2020р. у дитини сторін було діагностовано хворобу колінного суглоба, яка вимагала оперативного лікування, у зв`язку з чим, [INFO] дитина сторін була прооперована. Курс лікування та подальшої реабілітації дитини сторін склав 48935,0 грн., які були сплачені позивачкою одноособово. В свою чергу, відповідач в досудовому порядку не бажає відшкодувати позивачці половину понесених нею додаткових витрат на спільну дитину сторін, у зв`язку з чим, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву, в якій сторона просила суд здійснювати розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та сторона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2002р., який було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2012р. по цивільній справі № 2610/3152/2012 (а.с. 6-8). В шлюбі у сторін, [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 9). Судовий наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020р. по цивільній справі № 761/36753/20 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх спільної доньки у розмірі 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2020р. до досягнення дитиною повноліття (а.с. 30). Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка, посилалася на те, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участі у додаткових витратах на дитину. Судом встановлено, що 06 жовтня 2020р. спільній доньці сторін [PERSON] було діагностовано розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба та рекомендовано оперативне лікування (а.с. 18). З матеріалів справи вбачається, що з метою лікування дитини сторін позивачкою було укладено договір № 478/12 про надання платних медичних послуг від 18 грудня 2020р., спільній дитині сторін було проведено лікування, шляхом оперативного втручання та в подальшому реабілітація (а.с. 19-27), при цьому стороною позивача було витрачено на лікування доньки загалом 48935,0 грн. За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з абз. 2 принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Стаття 27 Конвенції про права дитини, передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Держава на законодавчому рівні визначила необхідність вжиття вичерпних заходів спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Зокрема, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За правовим аналізом вказаної норми закону, визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. В свою чергу, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позові вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволення, слід стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] у зв`язку з її лікуванням у розмірі 24467,5 грн. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Outcome: approved