Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь грошові кошти в загальному розмірі 18218,24 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 29.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Кредитним договором, яким в тому числі передбачено право банку змінювати розмір кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 17.07.2019 року складає 18218,24 грн., з яких: 7996,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3591,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4537,24 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 843,73 грн - штраф (процентна складова). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, в позовній заяві, а також в клопотанні просив суд розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивачем відповідно до анкети-заяви позичальника [PERSON] від 29.07.2013 року, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, які складають Договір про надання банківських послуг, було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору. Пунктом 1.1.3.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміну Тарифів, умов обслуговування рахунків та кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору належним чином не виконав, станом на 17.07.2019 року згідно розрахунків позивача розмір його заборгованості складає 18218,24 грн., з яких: 7996,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3591,12 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4537,24 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 843,73 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в загальному розмірі 11587,27 грн. (7996,15 грн. плюс 3591,12 грн.). Крім того суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також той факт, що сплата штрафу прямо передбачена тарифами банку, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення штрафів, а саме фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової в розмірі 579,36 грн. (5 % від 11587,27 грн.) . Вирішуючи питання щодо обґрунтованості іншої частини позовних вимог, а саме вимог про стягнення пені, суд керується таким. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором протирічить положенням, закріпленим у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4537,24 грн. та пені в розмірі 750,00 грн., нарахованої за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. Враховуючи наведене, суд відмовляє у позовних вимогах про стягнення пені. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial