Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 69659,41 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 04.10.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобов'язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідачем зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість в сумі 69659,41 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2840,16 гривень, заборгованості по процентах в сумі 58925,94 гривень, заборгованості за пенею в сумі 4100,00 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 3293,31 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 04.10.2013 року АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом на суму 3000,00 гривень в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту (а.с. 8). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг позичальник дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку (а.с. 26). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, передбачено, що останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна») (а.с. 9, 29). Взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту відповідач порушив і станом на 28.02.2018 року відповідно до розрахунку позивача створив заборгованість в сумі 69659,41 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2840,16 гривень, заборгованості по процентах в сумі 58925,94 гривень, заборгованості за пенею в сумі 4100,00 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 3293,31 гривень. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] строк дії кредитної карти закінчився у липні 2016 року. (а.с. 59). Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та правилами надання банківських послуг, та розрахунком сум заборгованості, наданими позивачем (а.с. 8, 9, 10-33, 48-49). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.31) у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 гривень, Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених Тарифів, тобто вказаним договором передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг (а.с.29) при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Тобто, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії. Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором оскільки не здійснював обов'язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості, а також застосування відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді неустойки, разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача в частині визначення розміру відсотків за користування кредитом виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування відповідає строку дії картки та відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.59) строк дії кредитної карти закінчився у липні 2016тановлений. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти шляхом внесення обов'язкового щомісячного платежу. Починаючи з 01.08.2016 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання, але такі вимоги позивачем не заявляються. З розрахунку позивача вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані з 16.12.2013 року по 28.02.2018 року в той час як строк кредитування, що відповідає строку дії картки, сплив 31.07.2016 року. В період з 01.08.2016 року по 28.02.2018 року позивачем нараховано 45664,15 грн. відсотків, що не відповідає вимогам закону та договору, а тому сума відсотків до стягнення підлягає зменшенню на 45664,15 грн. і становить 13261,79 грн. (58925,94грн. - 45664,15 грн. = 13261,79 грн.). Не відповідає вимогам закону й вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов'язання у виді одночасного стягнення штрафу та пені оскільки це має ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення. При цьому необхідно врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року про застосування статті 61 Конституції України щодо застосування подвійної цивільно-правової відповідальності (пені та штрафу), відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині стягнення штрафу у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 3293,31 гривень (процентна складова) належить відмовити. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок по виплаті пені за порушення строків виконання кредитного договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2840,16 гривень, проценти за користування кредитом у розмірі 13261,79 гривень та 4100,00 гривень пені, а всього стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 20201,95 гривень у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором та понесені витрати позивачем у справі по сплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень, а всього стягнути 21963,95 гривень. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial