Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач або ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 22 січня 2010 року у розмірі 109585,94 грн. та судові витрати у сумі 1 762 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 січня 2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконала зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2018 року за нею утворилась заборгованість у сумі 228324,64 грн. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 109585,94 грн., яка складається з 5533,29 грн. - заборгованість за кредитом та 104052,65 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 22 січня 2010 року по 31 жовтня 2017 року, також, позивач просить стягнути на його користь суму судового збору в розмірі 1 762 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, до судового засідання не з'явилась, і від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзиву на позов. Згідно ст. 280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 509 ЦК України передбачено, що в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно отримала кредит, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 22 січня 2010 року, в розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] користувалась кредитними коштами, однак не в повному обсязі і не своєчасно сплачувала кредит, а тому станом на 30 вересня 2018 року у неї виникла заборгованість у розмірі 228324,64 грн., та складається з наступного: 5533,29 грн. заборгованість за кредитом; 218043,03 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4748,32 грн. заборгованість за пенею та комісією. Проте, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 109585,94 грн., яка складається з заборгованості за кредиту в розмірі 5533,29 грн. та заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 22 січня 2010 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 109585,94 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд погоджується з даним розрахунком, оскільки він підтверджений належними та допустимими доказами, та не спростований відповідачем. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно не виконала зобов'язання за договором від 22 січня 2010 року, а тому вимоги АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 109585,94 грн., яка складається з заборгованості за кредиту в розмірі 5533,29 грн. та заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 22 січня 2010 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 109585,94 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, у сумі 1762 грн.

Outcome: approved