Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В березні 2016 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Національної академії медичних наук України, з участю державної установи «Інституту очних хвороб і тканинної терапії імені [PERSON] Національної академії наук України», як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору до [PERSON] про стягнення витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння. В обґрунтування позову прокурор вказав, що вироком Деражнянського районного суду від 05.08.2015 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України відносно потерпілого [PERSON], внаслідок чого останній знаходився на стаціонарному лікуванні у відділені відновлювально-реконструктивної мікрохірургії посттравматичної патології ока в період з 04.09.2014 по 12.09.2014, тобто 8 ліжко-днів, в звязку з чим витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого склали 1809 грн. 84 коп. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із викладених в ньому підстав. Відповідач позов визнав повністю і пояснив, що ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування його позовних вимог дійсно мають місце, а позов є обґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що вироком Деражнянського районного суду від 05.08.2015 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та засуджено до 4 років 3 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, за те, що 14.08.2014 біля 01 год. 30 хв. він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння на перехресті вулиць Центральної та Гоголя в с. Зяньківці Деражнянського району, під час сварки, яка переросла в бійку на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та [PERSON], наніс удари рукою в обличчя, умисно заподіявши [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження. Згідно довідки Державної Установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» від 03.06.2015 № 03-112, потерпілий від вказаного злочину [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділені відновлювально-реконструктивної мікрохірургії посттравматичної патології ока в період з 04.09.2014 по 12.09.2014, тобто 8 ліжко-днів, тому витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого склали 1809 грн. 84 коп. Вищенаведене підтверджується матеріалами кримінального провадження №12014240130000247 від 15.08.2014 року, відповідною довідкою Державної Установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», копією вироку Деражнянського районного суду від 05.08.2015 року відносно [PERSON], тощо. У відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Розясненнями, що містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі Порядок). Водночас, згідно із п.4 вказаного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури Хмельницької області, в інтересах держави в особі Національної академії медичних наук України до [PERSON] є обґрунтованим, тому вказана в позові сума витрат на лікування потерпілого [PERSON] від злочину в розмірі 1\~809 грн. 84 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved