Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В березні 2018 року позивачка [PERSON] через представника за довіреністю [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, вказавши, що 21.05.2011 року помер її батько [PERSON], після його смерті залишилося спадкове майно, яким є право на земельну частку (пай), розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі у тваринництві». Позивачка є спадкоємицею до майна померлого [PERSON] за законом, проте при зверненні її до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Враховуючи наведене, позивачка просила визнати\~за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності,\~в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав та в судове засідання не з'явився. Разом із цим, представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності,\~в якій вимоги позову визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у\~ разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що 21.05.2011 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 159685, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. До складу спадкового майна [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай), розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі у тваринництві», що належало [PERSON] відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 922460, виданого на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації № 237 від 24.12.2001 року та зареєстрованого 11.04.2002 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 83. Проте, як зясовано судом, вказаний сертифікат був втрачений, з приводу чого позивачкою було розміщено оголошення у газеті «Вісник Деражнянщини». Позивачка є спадкоємицею першої черги до майна померлого [PERSON] за законом, що підтверджується свідоцтвом про її народження. З метою оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу [PERSON], проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса № 1359/01-16 від 20.11.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що залишилася після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на таке спадкове майно. Із цього ж повідомлення нотаріуса вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Наведені обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з позовом про визнання за нею, у відповідності до ст. 392 ЦК України, права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] Вирішуючи доведеність обставин для визнання за позивачкою права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON], на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, судом враховується наступне. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з розясненнями, наведеними в пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку,суди мають виходити з того, що з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 05.03.2009 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з положеннями статей 22, 23 чинного на час відкриття спадщини Земельного кодексу в редакції Закону України від 18 грудня 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як встановлено судом із наявних в матеріалах справи письмових доказів, зокрема, із довідки відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 249/137-17 від 15.09.2017 року та копії записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Деражнянською районною державною адміністрацією Хмельницької області, на імя [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 922460, який було зареєстровано у вказаній Книзі 11.04.2002 року за № 83. Разом із тим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що взамін вищевказаного сертифіката на імя [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, позивачкою не подано. Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що у [PERSON], як у спадкодавця, право власності на земельну ділянку не виникло, у звязку з чим підстави для визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відсутні.\~\~\~\~ З огляду на наведене, суд вважає безпідставним і посилання позивачки на ст. 392 ЦК України, як на одну з підстав звернення до суду, оскільки виходячи зі змісту наведеної норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Разом із цим, суд при вирішенні даного спору застосовує положення статей 1216-1218 Цивільного кодексу України, згідно з яким спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, позивачка є єдиною спадкоємницею до майна померлого [PERSON] Право останнього на земельну частку (пай), розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі у тваринництві», відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 922460 підтверджується вищенаведеними письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування права на спадкове майно [PERSON], який помер 21.05.2011 року, яким є право на земельну частку (пай) розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №922460, зареєстрованого за №83. На підставі викладеного та

Outcome: partial