Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

В березні 2021 року представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 32126, 25 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 26.12.2016 року о 14 год. 20 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Cherry», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Honda», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів [PERSON] за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було. Потерпіла особа - власник автомобіля марки «Honda», державний номерний знак « [NUMBER] » звернулася до МТСУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило виплату потерпілій стороні. Відповідно до Звіту № б/н встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого автомобілю марки «Honda», державний номерний знак « [NUMBER] » становить 1450, 83 євро. Згідно до додатку до наказу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу (без ПДВ) становить 916,79 євро, що станом на дату ДТП за курсом НБУ становить 32126, 25 грн. Посилаючись на положення ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальної власників наземних транспортних засобів» позивач просить суд стягнути його на свою користь в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2021 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи на 21 квітня 2021 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлявся судом належним чином. 21 квітня 2021 року на електронну адресу суду представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повісти та розміщення оголошення про виклик в судове засідання на сайті Судової влади України. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Представник третьої особи в судове зсідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 26.12.2016 року о 14 год. 20 хв. по вул. Микільсько-Ботанічна, 14/7 в м. Києві, [PERSON] керуючи транспортним засобом «Cherry», державний номерний знак [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Паньківська, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Honda», державний номерний знак « [NUMBER] », який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців. (а.с. 5). З відповіді ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» № 585-у від 13 квітня 2017 року вбачається, що 26 грудня 2016 року ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» отримало від [PERSON] та [PERSON] повідомлення про настання ДТП. Разом із повідомленням останнім було надано бланк Полісу ОСЦПВ № АІ/4523909. Працівникам ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» було встановлено, що бланку Полісу на момент настання ДТП не був реалізованим. Крім того, було встановлено що на бланку Полісу знаходиться відбиток печатки, який не належить ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», у зв`язку із відсутністю на ній індивідуальних ідентифікуючих ознак та було виявлено багато невідповідностей щодо заповнення даного бланку Полісу. Таким чином, транспортний засіб «Cherry», державний номерний знак [NUMBER] не був забезпечений транспортним засобом за Полісом ОСЦПВ № АІ/4523909, а цивільно-правова відповідальність водія не була застрахована, а тому правових підстав для виплати страхового відшкодування у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» не має. (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чинного на дату пригоди. 27 червня 2017 року потерпілий власник транспортного засобу «Honda», державний номерний знак « [NUMBER] » [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, завданої в результаті ДТП, що сталася 26 грудня 2016 року. (а.с. 11). Згідно звіту № б/н встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Honda», державний номерний знак « [NUMBER] » становить 1450,83 евро. Відповідно до додатку до наказу вартість відновлювального ремонту з урахуванням коєфіцієнту фізичного зносу (без ПДВ) склало 916,79 євро, що за курсом НБУ станом на дату ДТП - 32 126, 25 грн. Відповідно до наказу № 4020 від 27 квітня 2018 року та відповідно до платіжного доручення № 2493 від 18 травня 2018 року МТСБУ сплатило на користь [PERSON] відшкодування заподіяної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 916 євро 79 центів, що еквівалентно 32126, 25 грн. Між сторонами виник спір стосовно стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Пунктом 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідачем не надано доказів того, що він відноситься до осіб визначених у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідно до підпункту «а» підпункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність МТСБУ заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення 32126,25 грн. виплаченого страхового відшкодування, а тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача в силу ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. (а.с.1).

Outcome: approved