Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.10.2007 року в загальному розмірі 60344,86 грн. та судових витрат у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 29.10.2007 р. між ним та відповідачем по справі було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви приєднання, який складається із самої заяви та, запропонованих АТ КБ «Приватбанк», «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті. Відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 28.02.2018 р. утворилася заборгованість в сумі 60344,86 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 5159,20 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 49545,16 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2528,84 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 2861,66 грн. Представник позивача, відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача надав відзив на позов, відповідно до якого відповідач визнав обставини щодо наявності укладеного між ним та позивачем кредитного договору. Позовні вимоги визнав в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5159,20 грн. Проти вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитними коштами в розмірі 49545,16 грн. заперечив, посилаючись на необґрунтованість розрахунку позивача, незаконність підвищення процентної ставки позивачем в односторонньому порядку; просить застосувати строк позовної давності. Таким чином, заборгованість за процентами визнає в сумі 4708,50 грн., яка обрахована ним за формулою 5159, 20 * 30% / 360 * 1095, де 1095 - кількість днів в межах загального строку позовної давності за період з 22.03.2015 року по 21.03.2018 року. Крім того, вважає необґрунтованим нарахування позивачем пені та штрафів, посилаючись на те, що проживає на території проведення антитерористичної операції. Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість здійснювалось до 04.2014 року за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N - поточне тіло кредиту, M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; З 04.2014 року нарахування процентів здійснюється за формулою: - нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1 - застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2 - підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів; - нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), M - процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів за які здійснюється нарахування, Z - сума нарахованих процентів. Позивач також вказав на те, що зміна процентної ставки відбувалась відповідно до умов договору, які закріплені в п. 5.3, 6.4 Умов та правил надавання банківських послуг, та змінена процента ставка застосовується лише до витрат, які були здійсненні після її підвищення. Розрахунок відповідача вважає необґрунтованим, оскільки здійснений не під час судово-бухгалтерської експертизи. Вважає, що позов подано в межах строку позовної давності, оскільки його перебіг переривався вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. Щодо нарахуванні штрафів та пені позивач запевняє, що після отримання банком достовірної інформації про місце проживання відповідача виконає вимоги, передбачені ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.10.2007 р. [PERSON] приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг ЗАТ КБ «ПриватБанк», ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяву. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. замінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк»). Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір №б/н від 29.10.2007 року на умовах, викладених в заяві про надання кредитної картки, згідно з якою відповідач отримав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії, сума кредитного ліміту 1000,00 грн. з базовою процентною ставкою - 1,9 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік), щомісячна комісія - 1 %, штраф при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, в зв'язку з чим банк вимушений звертатися до суду, складає 250 грн. + 5 % від суми позову. Крім того, 29 жовтня 2007 року відповідач ознайомився з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та погодився з умовами, викладеними у ній, підписавши її. У довідці зазначено, що базова процентна ставка складає - 3,0 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік), щомісячна комісія відсутня. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з 01 січня 2013 року було зменшено процентну ставку до 30 % річних. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача визнається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 28.02.2018 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 60344,86 грн., яка складається з: - 5159,20 грн. - заборгованість за кредитом, - 49545,16 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, - 2528,84 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 250 грн. - фіксована частина, - 2861,66 грн. - процентна складова. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що сторонами визнано суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 5159,20 грн. Проте позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з наступних підстав. Відповідно до п. 5.3. розділу І «Умов та Правил надання банківських послуг», наданих позивачем як частину кредитного договору, банк має право здійснювати зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, а саме у виписці по картрахунку відповідно до п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту), банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно з п. 4.9 обов'язком банку є не менше одного разу на місяць способом вказаним в заяві , надавати держателю виписки про стан картрахунків та про виконані за попередній місяць операції по картрахункам. При підключені держателя до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключені клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. У відповідності до п. 5.5 розділу ІІ «Правил користування платіжною картою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 5.5.1 передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами. Проте посилання позивача на те, що підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та користування ним кредитною карткою свідчить про наявність згоди відповідача на зміну процентів за користування кредиту в односторонньому порядку, є необґрунтованим, оскільки він суперечить правовій позиції Верховного Суду України по справі №22-2320цс16 від 22 березня 2017 року, відповідно до якої Умови надання банківських послуг застосовуються при наявності підпису позичальника, який відсутній на «Умовах та Правилах надання банківських послуг», наданих позивачем як частину кредитного договору, укладеного з відповідачем. Крім того формула, запроваджена банком з 04.2014 року, суперечить умовам договору, а також ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до якої проценти на неустойку не нараховуються. Крім того, позивачем залишилось не доведеним факт повідомлення та узгодження з відповідачем запровадження іншого порядку (формули) нарахування поточних та прострочених процентів. В зв'язку з тим, що судом встановлена необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, та жодна із сторін не скористалась своїм правом самостійно подати до суду висновок експерта або заявити клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, суд дійшов висновку про те, що розмір процентів за користування кредитом, має вираховуватися, виходячи з формули, яка діяла на час укладання договору та до 04.2014 року, виходячи з наступного. З розрахунку заборгованості вбачається, що з 24.03.2015 року заборгованість відповідача за кредитом набула статусу сталої та становила 5159,20 грн. Станом на 24.03.2015 року заборгованість відповідача за процентами складала 182,20 грн. До одностороннього збільшення позивачем процентної ставки банком нараховувалися, а клієнтом сплачувалися проценти, розмір яких складав 30,00 % річних. Застосовуючи формулу N*M/365*Y=Z, яку запроваджено банком для розрахунку процентів поточної та простроченої заборгованості, та яка діяла до 04.2014 року, отримуємо розрахунок відсотків за період з 25.03.2015 року по 28.02.2018 року включно, що складає 1072 днів, а саме: 5159,20*30,00% / 365*1072=4545,75, де 5159,20 - тіло кредиту (в грн.), 30,00 % - процентна ставка, 365 - кількість днів у році, 1072 - кількість днів за які здійснюється нарахування, 4545,75 - сума нарахованих процентів (в грн.). А за підсумком сума заборгованості за процентами складає 4727 грн. 95 коп., що утворена шляхом додавання вищевказаних доданків (відсотків за період з 25.03.2015 року по 28.02.2018 року включно та заборгованості за відсотками станом на 24.03.2015). Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією суд вважає необґрунтованими за наступних підстав. В умовах вказаного кредитного договору відсутнє визначення, склад та розмір комісії. Крім того, в своїх розрахунках позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, ототожнюючи їх з неустойкою (пенею). Посилання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею та штрафом є необґрунтованими, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 -УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є с. Іллінівка (Ілліча) Костянтинівського району Донецької області. Село Іллінівка (Ілліча) Костянтинівського району Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] станом на 28.02.2018 р. має заборгованість за кредитним договором в розмірі 9887 грн. 15 коп.: - 5159 грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом, - 4727 грн. 95 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.10.2007 року станом на 28 лютого 2018 року, яка включає: 44817 грн. 21 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2528 грн. 84 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 3111 грн. 66 коп. - заборгованість за штрафами, а всього 50457 гривень 71 копійок, задоволенню не підлягають. Посилання відповідача про застосування строку позовної давності до боргового зобов'язання є необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 1 статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.(ч. 3 ст. 264 ЦК України). З розрахунку заборгованості, а також відомостей про рух коштів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що останній платіж, здійснений відповідачем особисто на погашення заборгованості, датовано 28 березня 2016 року. А отже, строк позовної давності було перервано та його перебіг почався знову. В зв'язку з чим позов було подано в межах строку позовної давності. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 288,69 грн.

Outcome: partial