overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, указуючи, що відповідач у справі, [PERSON], колишня дружина його сина, [PERSON] Шлюб між ними розірвано 04.02.2016 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська . Він, позивач, на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 04.04.1988 року виконкомом Індустріальної районної ради народних депутатів, є власником будинку № 112 по вул. Кривоноса в місті Дніпропетровську. Після реєстрації шлюбу з його, позивача , сином, відповідач 23.09.2009 року була зареєстрована за указаною . Але жодного дня в указаному будинку не проживала,особистих речей її немає. Тому позивач, посилаючись на вимоги статей 319, 391, 405 ЦК України, просив визнати відповідача такою , що втратила право користування жилим приміщенням за адресою : м. Дніпропетровськ, вул. Кривоноса, 112. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з*явилася, про розгляд справи повідомлена телефонограмою ( а.с. 20). Відповідно до статті 224 ЦПК України суд за згодою позивача та представника позивача розглядає справу на підставі наявних доказів, заочно. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 04.04.1988 року виконкомом Індустріальної районної ради народних депутатів, є власником будинку № 112 по вул. Кривоноса в місті Дніпропетровську ( а.с. 7). Відповідач , [PERSON]М,.- колишня дружина сина позивача, [PERSON], шлюб між якими розірвано 04.02.2016 року , зареєстрована у спірному домоволодінні з 23.04.2009 року , але фактично за указаною адресою ніколи не проживала,особистих речей її у будинку немає. Зазначене підтверджується копіює домової книги; копіями актів про не проживання відповідача за адресою : будинок № 112 по вул. Кривоноса в місті Дніпропетровську з дня її реєстрації, тобто з 23.04.2009 року, і відсутності її особистих речей за цією ж адресою; копією рішення суду про розірвання шлюбу; довідкою квартального ( а.с.8-16). Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою : [INFO] , є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за указаною адресою . Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 18 квітня 2012 року у Стовбино-Долинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 1 - розірвати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що від шлюбу вони з відповідачкою мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх. Вказав, що не підтримує з дружиною шлюбних відносин з квітня 2015 року. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що 18 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) уклали шлюб у Стовбино-Долинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 1. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2015 року, шлюб носить формальний характер. З урахуванням вказаних позивачем обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити його (чоловіка) інтересам, що має істотне значення. В силу ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем 08.02.2007 року був укладений кредитний договір № SAMDN40000011428187, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит у сумі 74382.19 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Свої зобовязання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобовязання в обговорений термін не виконав і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 818548.96 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився. Заперечень на позов не надав. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір № SAMDN40000011428187 від 08.02.2007 року про відкриття картрахунку з оформленням платіжної картки «авто розстрочка» . Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 10.03.2016 р. складає 818548.96 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач будучи зобовязаним щомісячно вносити платежі по договору, припинив виконувати взяті на себе зобовязання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 12278.23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобовязання в обговорений термін не виконав і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 22970.08 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився. Заперечень на позов не надав. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 31.12.2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку який складався з Заяви (анкети) позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою . Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 29.02.2016 р. складає 22970.08 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач будучи зобовязаним щомісячно вносити платежі по договору , припинив виконувати взяті на себе зобовязання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобовязання в обговорений термін не виконала і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим за нею виникла заборгованість у розмірі 25147.38 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилась. Заперечень на позов не надала. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 15.06.2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку який складався з Заяви (анкети) позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою . Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 17.01.2016 р. складає 25147.38 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідачка будучи зобовязаною щомісячно вносити платежі по договору, припинила виконувати взяті на себе зобовязання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що він знаходиться з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2004 року. Від даного шлюбу мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а діти залишаться проживати разом з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2004 року, шлюб був зареєстрований Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до договору про користування електричною енергією ПАТ «Київобленерго» постачає [PERSON] електричну енергію. Порушуючи свої зобов'язання згідно правил, відповідач проводив оплату нерегулярно і не в повному обсязі, в результаті чого, наразі перед позивачем виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 15485,30 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і просить задовільнити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що [PERSON] з позивачем договір не укладала, його не підписувала, крім того, [PERSON] будинком в [ADDRESS] протягом 2014-2015 років не користувалась, оскільки з восени 2013 року власником даного будинку є [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Відповідно до наданого договору №200909814 (а.с.5-6) договір укладався між ПАТ «АЕС Київобленерго» та [PERSON] 21 лютого 2013 року. Доказів про те, що [PERSON] не підписувала даний договір суду не надано. Позов подано ПАТ «Київобленерго». Доказів про те , що ПАТ «Київобленерго» є правонаступником ПАТ «АЕС Київобленерго», також суду не надано. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 жовтня 2013 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7) встановлено, що заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію виникла в травні 2015 року, коли власником будинку вже не була відповідачка [PERSON], а інша особа. Крім того, розрахунок заборгованості за спожиту електроенергію нічим не підтверджений. В відповідності до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд приходить до висновку про те, що оскільки суду не надано доказів з боку позивача про порушення договірних зобов»язань , які виникли між позивачем та відповідачкою, про те, що заборгованість за спожиту електроенергію виникла з її вини, а за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідачки є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати за ним право на спадкове майно. Позивач посилається на те, що 06.07.2015 року померла його дружина [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) розміром 5,28 га, без визначення цієї частки в натурі, яка розташована на території Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Позивач проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, здійснював за нею догляд, після смерті провів обряд поховання, взявши на себе всі витрати по його проведенню. На звернення позивача [PERSON] до нотаріальної контори, отримати свідоцтво про право на земельну ділянку не представилось можливим, в зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] позивач не був зареєстрованим з нею та за відсутності у спадкоємця необхідних документів. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 06.07.2015 року померла [PERSON],\~що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 321941 від 07.07.2015 року (а.с.5). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 5,28 га, без визначення цієї частки в натурі, яка розташована на території Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай)\~\~ серія ВН № 0221615, виданим на підставі розпорядження Хмільницької державної адміністрації від 23.10.1996 р. № 260. (а.с.7) Позивач [PERSON] до дня смерті спадкодавця [PERSON], проживав з нею без реєстрації, постійно опікував її та здійснював за нею догляд, тобто прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. (а.с.10) Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України,\~ право власності набувається на підставах незаборонених законом.\~ Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину після померлої, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки факт належності правовстановлюючого документу та спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем підтверджується матеріалами справи, позивач підтримує позовні вимоги, відповідач їх визнав повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.\~ На підставі\~ ст.ст. 328, 1216 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 15.06.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 306. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Просив розірвати шлюб, оскільки з відповідачкою однією сім'єю не проживають, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, згодна на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved