Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування після смерті батька матері [PERSON], яка померла [INFO] року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2788 га, кадастровий номер [NUMBER] та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1848 га, кадастровий номер [NUMBER], що належали останній згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданих після її смерті. Вони являються її спадкоємцями по закону в рівних частках. З приводу заявленого спадкового права, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що право власності зареєстроване за померлою після її смерті. Представник позивачів - адвокат [PERSON] подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила розглянути справу без їхньої участі. Представник відповідача - Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району також подав до суду заяву, якою визнав позов, просив розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Згідно матеріалів спадкової справи № 491/2017, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 11 серпня 2017 року до майна померлої [INFO] року [PERSON], позивачі, як діти, являються спадкоємцями першої черги в рівних частках до майна померлої. Попередньо оформляли спадкові права на інше спадкове майно. Спадкодавцю [PERSON] земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2788 га, кадастровий номер [NUMBER] належала на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6804117142016 від 11.12.2016 року, право власності зареєстроване згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 84651378 від 10 квітня 2017 року; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1848 га, кадастровий номер [NUMBER] належала на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6804116462016 від 10.12.2016 року, право власності зареєстроване згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85108206 від 14 квітня 2017 року. Листами від 06.03.2018 за № № 629/02-14, 630/02-14, 631/02-14 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на заявлені земельні ділянки у зв'язку з тим, що право власності зареєстроване після смерті спадкодавця. Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази, кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] набула право на заявлені земельні ділянки, приймаючи до уваги те, що позивачі являються спадкоємцями в рівних частках по закону та прийняли спадщину, однак не можуть оформити право власності на заявлене спадкове майно у зв'язку з реєстрацією права власності за спадкодавцем після його смерті, тому позовні вимоги про визнання права власності на заявлене спадкове майно підлягає задоволенню.

Outcome: approved