Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про звільнення її від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки на користь відповідача, мотивуючи тим, що дитина з січня 2014 року проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні. Крім того, просила звільнити її від сплати заборгованості по аліментам з 01.02.2014 року з вищевказаних підстав. В судовому засіданні позивач дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просила задовольнити її вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що донька пішла жити до матері на деякий час, повернеться жити до нього, крім того, позивач має заборгованість перед ним. Зазначив, що позивач без його відома виписала дитину з будинку. В подальшому відповідач в судове засідання не прибув - про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, внаслідок чого, суд визнав його неявку неповажною та прийшов до висновку про необхідність закінчення розгляду справи у його відсутність. Допитана в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням відповідача [PERSON] неповнолітня [PERSON] (повних 16 років) суду показала, що вона після розірвання шлюбу між батьками проживала разом з батьком, але приблизно наприкінці січня 2014 року переїхала жити до мами. Це її остаточне рішення, вона більше жити з батьком не бажає, на що є причини, які вона не бажає повідомляти суду. Мати її повністю утримує, вона з вересня 2013 року навчається у ліцеї Донецька при Донецькому національному університеті. Суд заслухав пояснення сторін у справі, свідка [PERSON], встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджено свідоцтвом [NUMBER] (арк. справи 7). Згідно рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (арк. справи 8). З січня 2014 року неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а з 14 лютого 2014 року зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджено довідками ТОВ «Горняк-2005» № 01/290 від 27.02.2014 року, голови громадського комітету мікрорайону Бірюзова № 156 від 28.02.2014 року (арк. справи 9), показаннями самої неповнолітньої. Крім того, зазначений факт не оспорювався відповідачем у справі. Згідно відомостей паспорту неповнолітньої [PERSON], виданого Кіровським РВ у м. Донецьку ГУ ДМС України в Донецькій області 21.02.2014 року, остання з 14 лютого 2014 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 6). Суд не приймає до уваги відомості з домової книги за адресою: [ADDRESS], про відсутність відомостей про зняття з реєстраційного обліку [PERSON], оскільки ведення будинкових книг покладається на власника будинку, тобто відомості до такої книги вносяться за запитом власника будинку. Крім того, реєстрація особи за новою адресою можлива з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Крім того, за приписами ст. 13 вищевказаного закону вільний вибір місця проживання обмежується лише щодо осіб, які не досягли 14-річного віку, а неповнолітній [PERSON] 16 років виповнилося ще до переїзду до матері. Інших обмежень, передбачених законом відносно вибору місця проживання неповнолітньою [PERSON], не встановлено. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що з 01.02.2014 року неповнолітня [PERSON] постійно проживає з позивачем у справі. Позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 11 - договір купівлі продажу від 15.06.2000 р., зареєстрований в БТІ м. Донецька); позитивно характеризується за місцем проживання (арк. справи 10 - характеристика № 145 від 24.02.2014 р.), зареєстрована як фізична особа-підприємець (арк. справи 12), задекларований дохід за 2013 рік 28459 грн. (арк. справи 13-14). Суд не приймаються до уваги в якості доказів у справі надані сторонами постанови державних виконавців про накладення арешту на майно позивача та зняття такого арешту, оскільки предметом розгляду є заборгованість, яка утворилася з 02.2014 року, а арешт накладався станом на 09.12.2013 року (арк. справи 27-35). За приписами частини 3 статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою., що кореспондується ч. 2 ст. 29 ЦК України. Обмежень, встановлених законом для вибору неповнолітньою [PERSON] місця проживання разом з матір'ю не встановлено. Стягнення аліментів передбачено нормами Сімейного кодексу України, зокрема право на стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дитина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Діючими нормами Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби (статті 188 СК України). В той же час законодавцем не врегульовано питання сплати аліментів у разі зміни дитиною постійного місця проживання та зміни особи, яка її утримує. Враховуючи, що батько дитини з кінця січня 2014 року не утримує дитину через свідому зміну нею місця проживання, а з саме з цього часу дитина повністю знаходиться на утриманні матері, аліменти, які стягуються з останньої на користь відповідача втрачають цільове призначення. Фактично з січня 2014 року вже позивач у справі має право на стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Зазначене дає підстави суду вважати позовні вимоги обґрунтованими та звільнити позивача від сплати аліментів на користь відповідача на утримання їх доньки. Крім того, за приписами частини 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд вважає, що факт того, що дитина проживає з матір'ю є істотним, внаслідок чого суд приходить до висновку про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася з 01 лютого 2014 року до набрання цим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial