Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 06.03.2018. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав заву б/н від 06.03.2018, згідно з якою йому було видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 20.06.2019 становить 185779,05 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 185779,05 грн та сплачену суму судового збору в розмірі 2786,69 грн. Ухвалою суду від 16\~листопада\~2020\~року справу прийнято до провадження та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в спрощеному проваджені належним чином, направленням кореспонденції на адресу реєстрації, а саме [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС в Дніпропетровській області. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Ознайомившись із доводами позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно наданих позивачем виписки з карткового рахунку відповідача та довідки вбачається, що 01.09.2018 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок у АТ КБ «ПриватБанк». 06\~березня2018\~року [PERSON] було заповнено та підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої він погодилася з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Для користування кредитними коштами відповідачу було видано кредитні картки на яких йому встановлено кредитний ліміт з моменту підписання анкети-заяви, а саме: № [NUMBER] дата відкриття 05.10.2018 з терміном дії до 09/21. З копії виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що надані позивачем грошові кошти відповідач використовував на власні потреби (зняття готівки, придбання товарів, поповнення мобільного телефону, оплата за послугу «Миттєва розстрочка», оплата за сервіс «Оплата частинами» та інш.), шляхом здійснення відповідних операцій за допомогою банківських карток. Із розрахунку заборгованості та наданої виписки також вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Згідно з наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунком, у [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 20.06.2019 виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 185779,05 грн. Аналізуючи надані позивачем докази у підтвердження того, що між сторонами склалися кредитні правовідносини суд встановив наступне. Наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування, строків дії договору, відсоткової ставки, умов щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) тощо. Відповідно до частин 1 і 2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст.638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, суд вважає, що оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які маються у матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06.03.2018 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, та передбачили порядок і умови сплати пені за договором. При цьому, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Отже, підстави для сплати відповідачем відсотків, які нараховані позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не узгоджених із відповідачем\~відсутні. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку. Із матеріалів справи вбачається, що у анкеті-заяві від 06.03.2018 наявні відомості про отримання кредитної картки «Універсальна», без визначення кредитного ліміту, процентів. Із виписки про рух коштів та види транзакцій за кредитною карткою [PERSON] № [NUMBER] , виданої після підписання заяви-анкети, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки, оплати товарів, послуг, а також частково повертав використані ним кредитні кошти. Як убачається із наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06.03.2021 та виписки про рух коштів станом на 20.06.2019 за кредитною карткою відповідача № [NUMBER] , за період із 16.10.2018 по 20.06.2019 здійснювався рух коштів та відповідачем було знято готівки на загальну суму 135313,93 грн., а погашено заборгованість на загальну суму 65173,05 грн. Таким чином, залишок суми заборгованості за указаний період складає 70140,88 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн., оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволено, а саме на 38 %, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1058,94 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed