Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

В березні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк») в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 2057-н від 30.10.2007 р. у загальному розмірі 571839,59 грн. (з яких: строкові проценти за користування кредитом за період з 01.02.2017 р. по 08.02.2017 р. 504,68 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 151916,48 грн.; пеня за прострочення основного боргу по кредиту за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 191364,32 грн.; пеня за прострочення процентів за користування кредитом за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 127895,13 грн.; інфляційні втрати від прострочених сум за кредитом за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 89615,93 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 10543,05 грн.), посилаючись на невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань за цим договором. Представник позивача [PERSON] просила розглянути справу за відсутності представника позивача та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Надіслана судом судова повістка відповідачу [PERSON] про виклик її до суду, на останню відому судові адресу її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для неї повідомлення пошти, що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та обовязками й ухиляється від явки до суду, чим створює штучну тяганину у справі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважаться таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом установлено, що згідно договору відновлювальної кредитної лінії № 2057-н від 30.10.2007 р. ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Ощадбанк», надав [PERSON] кредит в сумі 250000,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 15,5 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 30.10.2017 р. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2013 року у справі № 1522/8750/12, яке набрало законної сили 24 червня 2014 року, з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Ощадбанк» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2057-н від 30.10.2007 р. у загальному розмірі 244057,29 грн. та судові витрати в сумі 2547,87 грн. Проте відповідач не виконує вказане судове рішення. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань за згаданим кредитним договором, її заборгованість за цим договором станом на 08.02.2017 року склала у загальному розмірі 571839,59 грн. (з яких: строкові проценти за користування кредитом за період з 01.02.2017 р. по 08.02.2017 р. 504,68 грн.; прострочені проценти за користування кредитом 151916,48 грн.; пеня за прострочення основного боргу по кредиту за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 191364,32 грн.; пеня за прострочення процентів за користування кредитом за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 127895,13 грн.; інфляційні втрати від прострочених сум за кредитом за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 89615,93 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 08.02.2014 р. по 08.02.2017 р. 10543,05 грн.). При цьому, суд враховує, що відповідно до п. 7.8. укладеного між сторонами договору відновлювальної кредитної лінії № 2057-н від 30.10.2007 р., сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3-х років для всіх грошових зобовязань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 8577,59 грн., повязані із сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved