Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

В березні 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] , в якому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1149, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар?єю Ігорівною від 10 березня 2020 року щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості в сумі 22\~780,42 грн. відповідно до кредитного договору від 29.08.2008 за № Ск-1242-026020/8-2008, укладеного між позивачем та ПАТ «Родовід Банк». Посилається на те, що стягувачем не надані належні та допустимі докази безспірності заборгованості, ним не були надіслані вимога про усунення порушень, повідомлення про відступлення прав вимоги, а тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що повний розрахунок за кредитним договором з ПАТ «Родовід Банк» проведений нею ще в 2010 році. Зазначає також, що не отримувала ані постанову про відкриття виконавчого провадження, ані вимог приватного виконавця. 13.04.2021 від приватного нотаріуса Богмолової Д.І. надійшла завірена копія виконавчого напису № 1149 від 10.03.2020 та копії документів, на підставі яких вчинений виконавчий напис. В судове засідання представник позивача адвокат Коноваленко О.Ю. надав заяву про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача, в якій позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання представника не направив, відзив на позов не подав, про слухання справи повідомлений належний чином. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Д.І. в судове засідання не з?явилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв не надала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з?явився також, про слухання справи повідомлений належним чином, заяв не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 10.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Богмоловою Д.І. вчинено виконавчий напис № 1149 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» у загальній сумі 22\~780,42 грн. відповідно до кредитного договору від 29.08.2008 за № Ск-1242-026020/8-2008, укладеного між позивачем та ПАТ «Родовід банк». Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. 27.03.2020 відкрито виконавче провадження № 61661539 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 22\~780,42 грн. та винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 2\~278,04 грн. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 300,00 грн. Загальна сума до стягнення з позивача 25\~358,46 грн. 05.05.2020 у виконавчому провадженні № 61661539 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як вбачається із копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І., підставою вчинення виконавчого напису стали: заява представника ТОВ «Вердикт Капітал» Кузьомко В.М. про вчинення виконавчого напису, та додані до неї: виписка з особового рахунка № [NUMBER] ; довіреність представника; договір № 23 від 04.07.2019 про відступлення прав вимоги, укладений між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал»; договір № Ск-1242-026020/8-2008 від 29.08.2008 року про надання кредитних коштів, укладений між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] ; копія детального розпису сукупної вартості СК до кредитного договору № Ск-1242-026020/8-2008 від 29.08.2008 року; копію детального розпису сукупної вартості максимального розміру кредиту, наданого у формі КЛ за КР до договору № Ск-1242-026020/8-2008 від 29.08.2008 року; копію інформаційного листа про орієнтовну вартість кредиту; реєстр відправки рекомендованих відправлень, наданий ТОВ «Вердикт Капітал» та АТ «Укрпошта» від 25.02.2020. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису - 28.04.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 10.03.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved