Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом та в обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що [INFO] року помер її батько, який до дня смерті був зареєстрований та проживав разом з нею та її родиною за адресою [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлому на підставі п. 1.9 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.07.2007 року №564/13 «Про оформлення права власності громадян на виплачені кооперативні квартири (делеговані повноваження) » та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.07.2007 року, проте відповідно до довідки ЧКОБТІ від 16.09.2014 року №1743, право власності на вказану квартиру не зареєстровано. Вказувала на те, що вона звернулась в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте постановою приватного нотаріуса Лірниченко Н.М. від 03.03.2015 року №72/02-31/02-14/26-2014, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом у зв'язку з тим, що нотаріусу не надано документів про державну реєстрацію права власності на квартиру, яка успадковується. Вважає, що відповідно до законодавства існуючого на момент виплати її батьком пайових внесків на спірну квартиру та набуття ним права власності на зазначене майно, державна реєстрація права власності не була обов'язкову та у зв'язку з відсутністю відповідного документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на вказане майно у неї відсутня можливість реалізувати свої права на прийняття спадщини як єдиного спадкоємця після смерті батька. На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] з відповідними технічними характеристиками в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа слухалась у відсутності представника відповідача, який не з'явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі. Вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу, відповідно до якої позивачем було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а/с 12, 13). Відповідно до довідки ЖБК №12 від 05.03.2015 року, позивач разом з батьком та членами своєї сім'ї проживали за адресою [ADDRESS] (а/с 10). Судом встановлено, що відповідно до п. 1.9 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.07.2007 року №564/13, у зв'язку із виплатою членом ЖБК №12 [PERSON] вартості квартири [ADDRESS] вирішено оформити його право власності на вказану квартиру та на підставі вказаного рішення [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру (а/с 14,15). Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю.. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], остання складається з 2-х кімнат житловою площею 27, 90 кв.м., у тому числі перша кімната 17,00 кв.м., друга кімната 10,90 кв.м., кухні площею 5,80 кв.м., ванної кімнати площею 2,80 кв.м., вбиральні площею 1,00 кв.м., коридору площею 4,80 кв.м., комори площею 2,20 кв.м. балкону площею 2,90/0,90 кв.м., а всього загальною площею 46,40\\44,40 кв.м. (а/с 16-20). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року (а/с 11). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається зі змісту постанови приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Лірниченко Н.М. від 03.03.2015 року №72/02-31/02-14/26-2014, позивач вчасно звернулась в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини, є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], проте у зв'язку з відсутністю відомостей про державну реєстрацію права власності спадкодавця на спірну квартиру, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно (а/с 24). Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. У п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю. Отже, враховуючи те, що право власності на квартиру у члена житлово-будівельного кооперативу виникає у зв'язку із внесенням пайового внеску за неї, що відповідає вимогам ст. 384 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, квартира у житлово-будівельному кооперативі входить до складу спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про кооперацію» право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved