Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 5 серпня 2014 року, яка утворилася станом на 25 грудня 2018 року, в розмірі 12 392 грн 70 коп, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 5 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 500 грн 00 коп у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. При укладенні договору [PERSON] була ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. За умовами кредитного договору відповідач брала на себе зобов»язання погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, а також сплачувати комісії. Однак свої зобов»язання за договором від 5 серпня 2014 року [PERSON] не виконала, у зв»язку з чим станом на 25 грудня 2018 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 12 392 грн 70 коп, яка включає в себе: заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 4 049 грн 08 коп, пеню в розмірі 7 277 грн 30 коп та штрафи в розмірі 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 566 грн 32 коп (процентна складова). Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився. Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. (а.с. 34) надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У вказаній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася, в той час як вона належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 48), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 5 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого у подальшому стало АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 29-30) та [PERSON] був укладений кредитний договір (а.с. 8). Відповідачу за її анкетою-заявою від 5 серпня 2014 року був наданий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500 грн 00 коп (а.с. 5-7). За умовами кредитного договору базова процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 30 % на рік (2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5, 10). При укладенні кредитного договору [PERSON] зазначила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 8). Позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок, видав їй картку та ПІН-код до неї. Кошти за договором від 5 серпня 2014 року були перераховані на картковий рахунок [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свої зобов»язання за кредитним договором від 5 серпня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» виконало. Пунктом 2.1.1.5.5. п. 2.1.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 6 березня 2010 року № СП-2010-256 (далі Умов та правил надання банківських послуг), передбачено, що особа, яка отримала кошти в кредит, зобов»язана погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 20). За умовами кредитного договору [PERSON] брала на себе зобов»язання щомісяця до 25 числа місяця, що слідує за звітним, з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 5 серпня 2014 року, вносити обов»язковий платіж в розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн 00 коп та не більше залишку заборгованості (а.с. 10). Однак взяті на себе за кредитним договором від 5 серпня 2014 року зобов»язання відповідач не виконувала належним чином. Останній платіж був внесений нею 20 грудня 2017 року (а.с. 7). Станом на 25 грудня 2018 року за [PERSON] утворилася заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 4 049 грн 08 коп (а.с. 5-7). Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п.п. 2.1.1.12.6.1. п. 2.1.1.12 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов»язань за борговими зобов»язаннями на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів (а.с. 10, 22) Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 п. 2.1.1.7 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених вказаним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити штраф, розмір якого встановлений тарифами договору: 500 грн фіксована складова та 5 % від ціни позову. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни (а.с. 20). [PERSON] була нарахована пеня в розмірі 7 277 грн 30 коп, а також нарахований штраф в розмірі 500 грн 00 коп (фіксована сума) та 566 грн 32 коп (процентна складова) (а.с. 3). В той же час суд враховує, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором, свідчить про недотримання наведеного положення Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «ПриватБанк» надало суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору. Разом з тим за це ж саме порушення банком нараховані пеня і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Тому позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в частині стягнення пені не підлягає задоволенню. З урахування наведеного підлягає зменшенню також сума штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов»язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, яка визначена в розмірі 500 грн 00 коп + 5 % від суми позову (п. 2.1.1.7.6 п. 2.1.1.7 Умов та правил надання банківських послуг). Отже процентна складова штрафу буде становити 202 грн 45 коп ( 4049 грн 08 коп х 5% ). Загальна сума штрафу, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача буде становити 702 грн 45 коп (500 грн 00 коп - фіксована частина + 202 грн 45 коп - процентна складова). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 5 серпня 2014 року, яка утворилася станом на 25 грудня 2018 року, в розмірі 4 751 грн 53 коп (4 049 грн 08 коп - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами + 702 грн 45 коп - штрафи). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 729 грн 98 коп (1 921 грн 00 коп - сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду х 38 % - відсоток, на якій задоволені позовні вимоги ).

Outcome: partial