Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що у відповідності до кредитного договору № б/н від 18.01.2011 р., який складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг і правил користування платіжною карткою, відповідачці [PERSON] надано кредит у сумі 4500 грв., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Отримавши гроші [PERSON] взяті на себе обов'язки по кредитному договору у повній мірі не виконала, не забезпечила повернення одержаного кредиту та не сплатила відсотки. Станом на 30.06.2018 р. за нею рахується заборгованість у сумі 111148.98 грв., яка складається із заборгованості по кредиту у сумі 4429.97 грв. та заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 18.01.2011 грв. по 30.03.2018 грв. у сумі 106719.01 грв. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Просить розглядати справу в його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася і не повідомила суду причини неявки про дату, час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18.01.2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається з заяви позичальниці, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, на підставі якого відповідачка отримала кредит у розмірі 300 грв. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, і зобов'язалася сплачувати за користування ним по 3 % в місяць. Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти 27.09.2013 р. було збільшено кредитний ліміт на 4500 грв. Взяті на себе зобов'язання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки передбачені договором відповідачка не виконала. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 30.06.2018 р. за нею рахується заборгованість у сумі 111148.98 грв., яка складається із заборгованості по кредиту у сумі 4429.97 грв. та заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 18.01.2011 грв. по 30.03.2018 грв. у сумі 106719.01 грв. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 111148.98 грв. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з неї також слід стягнути на користь банку судовий збір у сумі 1762 грв. Тому,

Outcome: approved