Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В березні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом до відповідача ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. (далі по тексту - третя особа 1), Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - третя особа 2) в якому просив суд: визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9105 від 02 серпня 2015р., вчинений третьою особою 1 таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» і Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Зазначив, що третя особа 1 не звернув увагу на те, що банк мав поінформувати позичальника про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису і у випадку відсутності заперечень зі сторони позичальника стосовно розміру заборгованості зазначена сума набуває статусу безспірної. На момент вчинення виконавчого напису, в провадженні суду перебував позов ПАТ «Альфа - Банк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні облікові документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». До судового засідання, сторона позивача клопотала перед судом, про розгляд справи у свою відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та просить суд його задовольнити. Відповідач, треті особи 1, 2, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, заперечення на позов не подавались, поважності причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність представників відповідача, третіх осіб 1, 2 на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, і не оспорювалося сторонами, що 27 грудня 2007р. між сторонами був укладений кредитний договір № 700002899 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 35353,54 дол. США, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього - графіком погашення кредиту. 23 січня 2009р. між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору, згідно якого сторонами було змінено п. 2.3. Розділу № 1 кредитного договору, а саме дата остаточного повернення кредиту - 28 грудня 2019р. Згідно п. 6 кредитного договору відповідач має право вимагати від відповідача достроково виконання зобов'язань за кредитним договором. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 02 серпня 2015р. третьою особою 1 та зареєстрованому в реєстрі за №9105 запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість, що виникла по кредитному договору за період з 28 жовтня 2014р. по 25 червня 2015р. у розмірі 514797,96 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 475934,28 грн.; заборгованості по відсоткам - 34863,68 грн., витрат стягувача на вчинення виконавчого напису. Положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, документами, які підтверджують безспірність заборгованості мають бути не розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості складені банком, які є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, а первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. Як встановлено судом, 17 липня 2015р. ПАТ «Альфа - банк» звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором у сумі 510797,96 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 22473,03 дол. США, що за курсом НБУ складає 475934,28 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1646,22 дол. США, що за курсом НБУ складає 34863,68 грн., ухвалою зазначеного суду від 05 серпня 2015р. відкрито провадження. Заочним рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 вересня 2015р. по справі № 220/1001/15-ц, провадження № 2/220/429/15 вищезазначений позов ПАТ «Альфа - банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 лютого 2017р. зазначене вище заочне рішення суду від 17 вересня 2015р. скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Так, стягувач звертаючись до третьої особи 1 з заявою про вчинення виконавчого напису від 02 серпня 2015р. не повідомив третю особу 1, про наявний в суді спір між сторонами. Крім того, як вбачається з витребуваних судом у третьої особи 1 матеріалів, наданих відповідачем третій особі 1 для вчинення виконавчого напису, на виконання п. 6 кредитного договору відповідач 01 липня 2015р. надіслав на адресу позивача вимогу про усунення порушень, шляхом дострокового виконання останнім умов кредитного договору щодо сплати суми заборгованості. З наданих суду матеріалів не вбачається, що така вимога була отримана боржником (позивачем), і відповідно настав строк виконання зобов'язань. Протягом всього часу судового розгляду відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі була безспірною. Разом з тим, стороною позивача надано суду докази того, що на дату вчинення виконавчого напису між сторонами існував спір з приводу заборгованості за кредитним договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,0 грн.

Outcome: approved