Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом про зобов'язання зняти з реєстрації та вчинення відповідних дій до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Черкаського районного сектору Управління Державної Міграційної служби в Черкаській області, виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району, Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації. Свої позовні вимоги банк мотивував тим, що відповідно до кредитного договору № 354411/3705/0292-5 від 05 серпня 2005 року [PERSON] був наданий кредит в розмірі 16000 доларів США. Кредитним договором № 354411/3705/0275-8 від 30 травня 2008 року [PERSON] наданий кредит в розмірі 28300 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредитних коштів 05 серпня 2005 року та 30 травня 2008 року було укладено договори іпотеки № 354411/3705/0292-5і та № 354411/3705/0275-8і з [PERSON] Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами (А-I): загальною площею 103,5 кв.м, житловою - 56.9 кв.м., має підсобні приміщення: літню кухню-сарай (Б), сарай (В), погріб (Г), огорожу (1-3), сарай (б), гараж (Д), сарай (Е), вбиральня (Ж), колодязь (I), що знаходиться по [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності. Рішенням Черкаського районного суду від 01.09.2011 року задоволено позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], звернуто стягнення на вказане домоволодіння та виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що зареєстровані [ADDRESS] та знято цих осіб з обліку за цією адресою. Рішенням Черкаського районного суду від 24.09.2013 року неповнолітній [PERSON] виселений з домоволодіння по [ADDRESS], виконавчий комітет Свидівоцької сільської ради Черкаського району зобов'язано зняти з реєстраційного обліку громадян, що зареєстровані у житловому будинку за вказаною адресою. Вказані рішення суду не виконані, оскільки в рішенні суду не ідентифікавані дані осіб, яких необхідно зняти з обліку, що зареєстровані в житловому будинку по [ADDRESS]. В зв'язку з даними обставинами банк змушений звернутися до суду з позовом про зобов'язання виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області та Черкаського районного сектору УДМС в Черкаській області зняти з обліку громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані у житловому будинку по [ADDRESS]. Зобов'язати Службу у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації надати йому дозвіл на реалізацію домоволодіння за адресою [ADDRESS] де зареєстровані неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в котрій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача - Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в судове засідання не з'явився, але від сільської ради надійшла письмова заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі її представника. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник Черкаського районного сектору Управління Державної Міграційної служби в Черкаській області в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення неодноразово повідомлялися належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду вважаючи, що відповідачі не виконують в добровільному порядку рішення суду, чим порушують його інтереси і права, тому інтереси позивача підлягають до судового захисту. Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду від 01 вересня 2011 року задоволено позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], яким звернуто стягнення на домоволодіння та виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що зареєстровані [ADDRESS] та знято цих осіб з обліку за цією адресою. Рішенням Черкаського районного суду від 24 вересня 2013 року неповнолітній [PERSON] виселений з домоволодіння по [ADDRESS] та виконавчий комітет Свидівоцької сільської ради Черкаського району зобов'язано зняти його з реєстраційного обліку громадян, що зареєстровані у житловому будинку за вказаною адресою. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового Кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України, статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення його мешканців. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Щодо вимоги позивача про зобов'язання Служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області надати Черкаській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» дозвіл на реалізацію домоволодіння за адресою [ADDRESS] де зареєстровані неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає, що в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити, оскільки дане питання необхідно вирішувати у порядку адміністративного судочинства. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення і з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 243, 60 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: partial