Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 грудня 2016 року перебуває сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від кого в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. З січня 2018 року сторони почали проживати окремо, з огляду на розбіжність поглядів на сімейне життя. Дитина проживає разом із позивачем. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не приймає участі у вихованні сина. Також зазначає, що відповідач працює , нікому аліментів не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. Також зазначила, що на даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості працювати і отримувати заробітну платню. На підставі викладеного просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, посилаючись на ч.2 ст.84 СК України, просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 2500 грн. В частині позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача аліментів на її утримання просив відмовити, оскільки відповідач позбавлений фінансової можливості сплачувати додатково аліменти на утримання позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є частково необґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03 грудня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №358051, виданого 03 грудня 2016 року Індустріальним районним у м.Дніпропетровську ВДРАЦС головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від вищезазначеного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №639062, виданого 07 червня 2017 року Індустріальним районним у м.Дніпропетровську ВДРАЦС головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. З січня 2018 року сторони проживають окремо. При цьому дитина залишилась проживати разом із позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини. Доказів участі відповідача у матеріальному утриманні дитини в судовому засіданні надано не було. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами досягнуто не було, суд вважає, що позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, є працездатним, може надавати допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2500,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 березня 2018 року. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. В силу п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні відповідачем зазначено, що він отримує заробітну плату у розмірі 3740,00 грн. Вищезазначена обставина підтверджується довідкою ТОВ ПРЕМ'ЄР від 26 квітня 2018 року №7-к. Таким чином, після відрахування із заробітної плати відповідача аліментів на дитину у розмірі 2500,00 грн., в останнього залишається 1240 грн., що підтверджує факт відсутності можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу. На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність можливості у відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає. Оскільки в силу ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial