Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі також - Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - Відповідач) про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.12.2005 у розмірі 12047,26 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 05.12.2005 між ним та Відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, який складається із самої заяви, а також запропонованих позивачем «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.06.2021 утворилась заборгованість в сумі 12047,26 грн., яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 1844,07 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 10203,19 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за наявності одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2005 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (з 14.06.2018 змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] підписана Заява на видачу та обслуговування кредитної карти, в якій зазначено, що Відповідач погодився з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами, становить договір про надання банківських послуг. З копії заяви від 05.12.2005 вбачається, що за кредитною картою «Товари у розстрочку» кредитний ліміт складає 2970,00 грн., базова процентна ставка за користування кредитом становить 3 % в місяць. Строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії карти. Згідно довідки Позивача, Відповідачу була видана кредитна карта № [NUMBER] , дата відкриття 05.12.2005, термін дії - вересень 2008 року. Згідно з довідкою «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н)», позичальнику був встановлений кредитний ліміт на кредитну вищезазначену картку: 05.12.2005 на суму 2970,00 грн., в подальшому ліміт неодноразово змінювався: 21.05.2008 - 1900,00 грн., 24.05.2008 - 1900,00 грн., 16.12.2008 - 2600,00 грн., 06.04.2009 - 1900 грн., 15.05.2009 - 1850,00 грн., 06.04.2020, 07.04.2020 - 0,00 грн. До позовної заяви Позивачем доданий розрахунок заборгованості за Договором б/н від 05.12.2005, з якого вбачається, що станом на 14.06.2021 року Позивачем визначена заборгованість в сумі 12047,26 грн., яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 1844,07 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 10203,19 грн. З виписки по особовому рахунку Відповідача вбачається, що останній у період з грудня 2005 року по вересень 2008 користувався кредитними коштами за кредитною карткою № [NUMBER] , погашення заборгованості Відповідачем з лютого 2008 року не здійснювалось. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На виконання вищенаведеної норми, позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, з яких вбачається заборгованість за кредитним договором, яка виникла у відповідача перед банком, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або незгоди з розрахунком суми заборгованості до суду не надано. Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд вважає, що з Відповідача на користь Позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, зокрема, за тілом кредиту у розмірі 1844,07 грн. Що стосується заборгованості по процентам, вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначалося вище, Відповідачу була видана кредитна картка № [NUMBER] (термін дії - вересень 2008 року), та якою Відповідач користувався шляхом зняття готівки, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після вересня 2008 року (закінчення строку кредитної картки (строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. З розрахунку заборгованості за Договором б/н від 05.12.2005 вбачається, що станом на 30.09.2008, розмір нарахованих відсотків становить 642,04 грн., а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 2486,11 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту- 1844,07 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 642,04 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 468,44 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial