Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

В березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: [PERSON] про визнання розпорядження протиправним. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 1996 року працював в КНУ імені Тараса Шевченка на посаді техніка І категорії та на посаді чергового слюсаря 6 розряду на 0,5 ставки сантехнічної служби ІМВ. Станом на день звернення позивача із позовом, він звільнений з роботи. Позивач зазначав, що 14.08.2014 року пожежно-технічною комісією у складі заступника директора з АГР [PERSON] , командира ДПД [PERSON] , інженера з пожежної безпеки [PERSON] КНУ ім. Т. Шевченка проведено протипожежне обстеження Інституту міжнародних відносин, складено акт та встановлено протипожежні заходи, які необхідно виконати: звільнити підвальне приміщення теплопункту від легкозаймистих паперових та інших горючих матеріалів. Контроль за виконання протипожежних заходів покладено на заступника директора [PERSON] 18 серпня 2014 року складено акт про те, що позивачу, як техніку 1 категорії сантехнічної служби та черговому слюсарю VI розряду [PERSON] повідомлено про виявлене порушення за результатами перевірки пожежно-технічного обстеження ІМВ, що сталося з їх вини (самовільно зайняли приміщення цокольного поверху блоку A-З теплопункту навчального корпусу ІМВ. Дане приміщення було обгороджено металевою сіткою, яку вони облаштували легкозаймистими матеріалами), та зобов`язано усунути недоліки до кінця робочого дня. [PERSON] та [PERSON] категорично відмовились виконувати роботи по усуненню порушень, вказаних в акті обстеження. Надати пояснення з приводу невиконання вимог щодо усунення недоліків пожежено-технічного обстеження відмовилися. Позивач зазначав, що в акті обстеження говориться про підвальне приміщення теплопункту. В акті від 14.08.2014 року не має жодних згадок про блок А-3, цокольний поверх, про будь-які сітки та яке-небудь облаштування. Говориться про недопущення зберігання легкозаймистих горючих матеріалів в підвальному приміщенні. Тому викликає подив зазначення в акті від 18.08.2014 року про цокольний поверх блоку А-3 теплопункту навчального корпусу ІМВ. Директор ІМВ [PERSON] своєю доповідною запискою спростував інформацію, викладену в акті від 18.08.2014, оскільки стверджував, що завдання по усуненню недоліків було покладено лише на техніка 1 кат. [PERSON] . Тобто [PERSON] вимагала від [PERSON] самотужки виконувати роботи з легкозаймистими матеріалами в приміщенні цокольного поверху блоку А-3 теплопункту навчального корпусу ІМВ, які не мали жодного відношення до усунення недоліків вказаних в акті від 14.08.2014 року, що підтверджується актом від 19.08.2014 в якому йде мова про те, що самовільно зайняте [PERSON] та [PERSON] приміщення цокольного поверху блоку А-3 теплопункту навчального корпусу ІМВ, на вимогу [PERSON] , від легкозаймистих матеріалів не прибрано. 22 серпня 2014 року було складено акт в присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] було запропоновано надати пояснення з причин невиконання ним розпорядження [PERSON] щодо усунення порушень техніки пожежної безпеки, яке він мав виконати на попередній зміні, як під час основного робочого часу так і за сумісництвом. Згідно табелю обліку робочого часу за серпень 2014 року, попередня зміна у техніка 1 кат. [PERSON] була 19.08.2014 року і тривала 8 годин, 6 з яких нічний час. Тобто згідно акту від 22.08.2014 року [PERSON] , при свідках, в усній формі, вимагала від техніка 1 кат. [PERSON] виконувати роботи підвищеної небезпеки наодинці в нічний час. Позивач звертав увагу суду на те, що Наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 року № 15 визначено, що робота з легкозаймистими речовинами є роботою з підвищеною небезпекою, а тому для виконання таких робіт необхідно оформлення наряду-допуску, а до самостійного виконання робіт підвищеної небезпеки допускаються особи які пройшли медкомісію та визнані придатними для виконання робіт з підвищеною небезпекою, які пройшли навчання і перевірку знань і мають посвідчення на право проведення робіт з підвищеною небезпекою, які отримали цільовий інструктаж на робочому місці з безпеки проведення робіт з підвищеною небезпекою. Позивач зазначав, що наряд-допуск йому не оформлювався та за 18 років праці в КНУ медичну комісію не проводили жодного разу, тобто у позивача був відсутній висновок про його придатність до виконання робіт з підвищеною небезпекою; цільовий інструктаж не проводився. Як черговому слюсарю [PERSON] , жодного будь-якого інструктажу, не проводили взагалі за весь час роботи, що є порушенням ст. 153 КЗпП України. Також відсутній документ, який би встановлював конкретний день та час виконання розпорядження [PERSON] . Також позивач зазначав, що він гадки не має про свій режим роботи (початок робочого дня, кінець робочого дня, наявність чи відсутність обідньої перерви), коли у нього основний робочий час. У 2014 році у позивача особисто, згідно табелів обліку робочого часу кожен місяць змінювалась кількість робочих годин основного робочого часу за добу від 11 до 16, але цю інформацію від позивача приховували. Тобто вимагали працювати по 24 години, а обліковували менший час. Звернення до профспілки КНУ не допомогли. Офіційні запити голови профспілки [PERSON] № 47 від 20.07.2016 року та його заступника [PERSON] № 51 від 03.08.2016 року, щодо режиму роботи позивача та до ректора КНУ [PERSON] були останніми проігноровані. Факт відсутності обізнаності позивача та інших працівників сантехнічної служби ІМВ з режимом роботи, зафіксовано Головним управлінням держпраці Київській області при перевірці КНУ. Всупереч ст. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) працівників сантехнічної служби ІМВ, не передбачався правилами внутрішнього трудового розпорядку КНУ і графіками змінності, у відповідності з законодавством. Тобто в сантехнічній службі ІМВ у 2014 році був відсутній режим роботи. На виконання припису № 26-202/1370-1090, 21.10.2016 року з`явився режим роботи працівників сантехнічної служби ІМВ який не відповідає режиму роботи сантехнічної служби ІМВ у 2014 році та суперечить Правилам внутрішнього розпорядку КНУ, якими в КНУ встановлюється 5-ти денний робочий тиждень, а в разі виробничої потреби за погодженням с профспілкою для окремих підрозділів може встановлюватись 6-ти денний робочий тиждень. Вказане також є порушенням Колективного Договору, яким тривалість роботи не може перевищувати 40 годин на тиждень; А також є порушенням ст.ст. 50, 53, 54, 57, 58, 59, 65, 66 КЗпП України. Посилаючись на викладене позивач просив суд визнати усні розпорядження Київського національного університету імені Тараса Шевченка, оголошені заступником директора з АГР [PERSON] , про усунення позивачем [PERSON] порушень за результатами перевірки пожежно-технічного обстеження Інституту міжнародних відносин протиправними та такими, що порушують колективний договір КНУ ім.Т. Шевченка; правила внутрішнього розпорядку КНУ ім.Т. Шевченка; КЗпП України; вимоги Пожежної безпеки; вимоги Охорони праці. Визнати режим роботи працівників сантехнічної служби корпусу ІМВ КНУ ім. Тараса Шевченка в редакції 21.10.2016 року протиправним та таким, що порушує колективний договір КНУ ім.Т. Шевченка; правила внутрішнього розпорядку КНУ ім.Т. Шевченка; КЗпП України. Ухвалою суду від 11.04.2019 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.05.2019 року. 21.05.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що Пожежно-технічною комісією Київського національного університету у складі: заступника директора з АГР [PERSON] , командира ДПД [PERSON] , інженера з пожежної безпеки [PERSON] у період з 14.08.2014 року проведено протипожежне обстеження Інституту міжнародних відносин (ІМВ) Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Внаслідок проведеного обстеження комісія встановила протипожежні заходи, які необхідно виконати: звільнити підвальне приміщення теплопункту від легкозаймистих паперових та інших горючих матеріалів. Контроль за виконанням протипожежних заходів було покладено на заступника директора [PERSON] . З метою оперативного усунення виявлених недоліків та попередження їх у майбутньому, розпорядженням директора Інституту міжнародних відносин університету від 15.08.2014 року було створено комісію для проведення службового розслідування, з`ясування причин порушення правил пожежної безпеки та встановлення винних осіб. Згідно висновку комісії від 18.08.2014 року, встановлено, що захаращення теплопункту легкозаймистими матеріалами та електроприладами сталося з вини [PERSON] та [PERSON] . В даному приміщенні знаходилися також їх особисті речі та електроприлади, що порушує правила протипожежної безпеки. Крім того, планом обслуговування обладнання та проведення планово- попереджувальних ремонтів працівниками сантехслужби [PERSON] був визначений відповідальним за «Догляд за закріпленою територією. Прибирання приміщень сантехслужби кімната чергових, кімната слюсарна, кімната диспетчерська. З утриманням правил пожежної безпеки» в теплопункті навчального корпусу під час роботи його зміни. Враховуючи те, що заступник директора ІМВ з АГР [PERSON] (копія посадової інструкції додається) є безпосереднім керівником працівників сантехнічної служби ІМВ та позивача зокрема, тому вона дала усне розпорядження [PERSON] та [PERSON] прибрати з приміщення теплопункту захаращення та особисті речі. Враховуючи те, що робочий час позивача за посадою чергового слюсаря 6 розряду триває до 22.00 год., він мав змогу до цього часу 18 серпня 2014 року виконати вимогу керівника. Проте зранку 19 серпня [PERSON] та іншими співробітниками інституту було виявлено, що протипожежні заходи не вжиті, а недоліки [PERSON] залишилися не усуненими, що і зафіксовано в акті, складеному ними. Наступної зміни позивача, його керівник в присутності інших співробітників вимагала пояснень такої поведінки, надати які [PERSON] знову відмовився, що також зафіксовано в акті від 22.08.2014 року. Згідно функціональних обов`язків як техніка 1 кат. так і чергового слюсаря 6 розр. позивач мав знати та виконувати правила пожежної безпеки, а також Правила внутрішнього розпорядку університету. Пунктами 1-2 обов`язків працівників КНУ «Правил внутрішнього розпорядку» передбачено, що працівник зобов`язаний дотримуватися дисципліни праці, тобто: своєчасно і точно виконувати розпорядження керівництва, виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями. Отже, не виконавши розпорядження керівника щодо усунення допущених з його вини порушень правил пожежної безпеки, позивач порушив свої функціональні обов`язки та Правила внутрішнього розпорядку університету. При цьому усна вимога [PERSON] до позивача прибрати з приміщення теплопункту вчинені ним захаращення та його особисті речі є цілком законною та обґрунтованою. Твердження [PERSON] про те, що його не було ознайомлено з режимом роботи також не відповідає дійсності. З річним навантаженням та графіком роботи позивача було ознайомлено належним чином. 26.06.2019 року від позивача надішли письмові пояснення по справі. В судових засіданнях оголошували перерви з метою витребування доказів за клопотанням учасників справи, а також забезпечення явки свідків в судове засідання. Ухвалою суду від 02.10.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті на 28.11.2019 року. В подальшому розгляд справи відкладався за клопотаннями учасників справи та необхідністю забезпечення явки свідків в судове засідання. В судовому засіданні 03.08.2021 року позивач позовні вимоги підтримав та просив суд про їх задоволення. В судовому засіданні 03.08.2021 року представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Третя особа заперечувала проти задоволення позову. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] зазначив, що він особисто бачив захаращене приміщення теплопункту речами. Також вказував, що інструктаж з пожежної безпеки проводився із усіма працівниками, проте [PERSON] відмовився розписуватись в журналі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він підписав акт щодо виявлення причин порушень пожежно-технічного стану приміщень Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка. Вказане захаращення приміщень сталось з вини [PERSON] та [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що в задоволенні позову слід відмовити з наступник підстав. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви [PERSON] від 11 липня 2005 року та відповідно до Витягу з наказу № 08-722-04 ректора КНУ ім. Тараса Шевченка від 14 липня 2005 року його, слюсаря по ремонту теплопунктів 6 розряду сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин, було прийнято з 11 липня 2005 року, на умовах сумісництва, на посаду чергового слюсаря 6 розряду (0,5 ст.) сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин. Відповідно до Витягу з наказу № 08-478-04 ректора КНУ ім. Тараса Шевченка від 17 квітня 2006 року [PERSON] з 17 квітня 2006 року було переведено на посаду техніка 1 категорії сантехнічної служби Інституту міжнародних відносин. 14 серпня 2014 року комісією у складі заступника директора з АГР [PERSON] , командира ДПД [PERSON] , інженера з пожежної безпеки [PERSON] було проведено протипожежне обстеження Інституту міжнародних відносин та визначено протипожежні заходи, які необхідно виконати, зокрема, звільнити підвальне приміщення теплопункту від легкозаймистих паперових та інших горючих матеріалів, термін виконання зазначено «негайно», контроль за виконанням протипожежних заходів покладено на заступника директора [PERSON] , інженера з пожежної безпеки [PERSON] , що зафіксовано в Акті про здійснення пожежно-технічного обстеження від 15 серпня 2014 року. Розпорядженням директора Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка № 048-148 від 15 серпня 2014 року про усунення недоліків пожежно-технічного стану з метою оперативного усунення недоліків, виявлених у результаті пожежно-технічного обстеження (акт перевірки від 15 серпня 2014 року) та недопущення їх у майбутньому зобов`язано створити комісію у складі начальника зміни [PERSON] , інженера 1 кат. [PERSON] , інженера 1 кат. [PERSON] , провести комісії до 18 серпня 2014 року службове розслідування та для вжиття відповідних заходів подати висновки щодо виявлення причин порушень пожежно-технічного стану приміщень Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка. З висновку роботи комісії від 18 серпня 2014 року вбачається, що на даний час територія теплопункту закріплена за зміною [PERSON] згідно затвердженого плану обслуговування та проведення планово-попереджувальних ремонтів працівниками сантехслужби, в теплопункті знаходились особисті речі [PERSON] та [PERSON] (електроплитка, чайник, одяг, розгалужувач на три розетки з саморобним пристроєм, що порушує правила протипожежної безпеки, велосипед та інше). Теплопункт належить до сантехнічної служби, протипожежні заходи повинні дотримуватись всіма співробітниками даної служби. Враховуючи вищевикладене, комісія вважала, що винним в порушенні пожежно-технічного стану приміщення теплопункту Інституту міжнародних відносин є [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту від 18 серпня 2014 року, складеного в присутності директора АГР [PERSON] , начальника зміни [PERSON] , завідуючої господарством [PERSON] , завідуючої складом [PERSON] , техніку першої категорії [PERSON] та черговому слюсарю VІ розряду [PERSON] було повідомлено про виявлене порушення за результатами перевірки пожежно-технічного обстеження Інституту міжнародних відносин, що сталося з їх вини (самовільно зайняли приміщення цокольного поверху блоку А-3 теплопункту начального корпусу Інституту міжнародних відносин, огороджене металевою сіткою, яку вони облаштували легкозаймистими матеріалами: ДВП, паперовий картон тощо), та зобов`язано їх усунути недоліки до кінця робочого дня. Вказаним актом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] категорично відмовились виконувати роботи по усуненню порушень, вказаних в акті обстеження. Надати пояснення з приводу невиконання вимог щодо усунення недоліків пожежно-технічного обстеження відмовились. З акту від 19 серпня 2014 року, складеного у присутності директора АГР [PERSON] , начальника зміни [PERSON] , завідуючої господарством [PERSON] , завідуючої складом [PERSON] , убачається, що приміщення цокольного поверху блоку А-3 теплопункту начального корпусу Інституту міжнародних відносин від легкозаймистих матеріалах не придбано та недоліки, виявлені перевіркою пожежно-технічного обстеження Інституту міжнародних відносин на вимогу [PERSON] вказаними працівниками не усунуто. Згідно акту від 22 серпня 2014 року, складеного у присутності тих же осіб, [PERSON] було запропоновано надати пояснення причин невиконання ним розпорядження керівника щодо усунення порушень техніки пожежної безпеки, яке він мав виконати напередодні зміни як під час основного робочого часу, так і за сумісництвом, [PERSON] надати пояснення з приводу невиконання вимог щодо усунення вказаних недоліків відмовився. Відповідно до наказу від 03 листопада 2014 року № 08-1610/04 [PERSON] звільнено із займаної посади техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин з 07 листопада 2014 року за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов`язків, згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Згідно з пунктом 2.6 функціональних обов`язків техніка І категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин КНУ ім. Тараса Шевченка [PERSON] , затверджених проректором з АГР КНУ ім. Тараса Шевченка [PERSON] 13 березня 2013 року, працівник зобов`язаний знати та суворо дотримуватись правил пожежної безпеки. Працівник повинен знати і виконувати правила техніки безпеки та правила пожежної безпеки, вміти користуватись вогнегасниками та надавати першу допомогу при травмуванні (пункт 4 цих обов`язків). На підставі пункту 1, 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку, працівник зобов`язаний чесно і добросовісно виконувати навчальний режим, вимоги статуту, колективного договору та Правил внутрішнього розпорядку, дотримуватись дисципліни праці, зокрема, своєчасно і точно виконувати розпорядження керівництва, своєчасно приходити на роботу та інше. Судом встановлено, що позивач оскаржив своє звільнення в судовому порядку. Разом із тим, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24.01.2017 року у справі № 761/36608/14-ц в задоволенні позову було відмовлено та визнано звільнення [PERSON] законним. Вказане рішення було залишено без змін постановою Верховного Суду від 14.08.2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судами у справі № 761/36608/14-ц встановлено, що в порушення положень [PERSON] відмовився виконувати вказівку свого керівника щодо приведення приміщення теплопункту у належний протипожежний стан, про що були складені відповідні акти 18 та 19 серпня 2014 року. Наведене підтверджується і в даній справі, а тому позовні вимоги в частині визнання усних розпоряджень Київського національного університету імені Тараса Шевченка, оголошені заступником директора з АГР Давиденко А.Я., про усунення позивачем [PERSON] порушень за результатами перевірки пожежно-технічного обстеження Інституту міжнародних відносин протиправними та такими, що порушують колективний договір КНУ ім.Т. Шевченка; правила внутрішнього розпорядку КНУ ім.Т. Шевченка; КЗпП України; вимоги Пожежної безпеки; вимоги Охорони праці - задоволенню на підлягають. Стосовно вимог позивача про визнання режиму роботи працівників сантехнічної служби корпусу ІМВ КНУ ім. Тараса Шевченка в редакції 21.10.2016 року протиправним та таким, що порушує колективний договір КНУ ім.Т. Шевченка; правила внутрішнього розпорядку КНУ ім.Т. Шевченка; КЗпП України, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами, що позивача відповідно до наказу від 03 листопада 2014 року № 08-1610/04 [PERSON] звільнено із займаної посади техніка 1 категорії сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин з 07 листопада 2014 року за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов`язків, згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України. 21.10.2016 року відповідачем було затверджено Графік роботи сантехнічної служби корпусу Інституту міжнародних відносин та встановлено режим роботи змінний, одна доба роботи; три доби відпочинку. При цьому, позивач просить визнати протиправним режим роботи працівників сантехнічної служби корпусу ІМВ КНУ ім. Тараса Шевченка в редакції 21.10.2016 року. Таким чином, позивачем не доведено, яким чином порушуються його права вказаним режимом роботи, якщо станом на їх редакцію 21.10.2016 року він не працював на займаній посаді та на нього цей режим роботи не розповсюджується. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні та у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed