Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.04.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 30.09.2018 року має заборгованість в розмірі 357973,90грн., яка складається з наступного: 7981,85грн. - заборгованість за кредитом; 344305,06грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5686,99грн. - заборгованість за пенею та комісією. В той же час, позивач вказує на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А тому, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 113520,22грн., яка складається з наступного: 7981,85грн. - заборгованість за кредитом; 105538,37грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16.04.2013 року по 30.05.2017 року. Оскільки відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання за договором кредиту не виконала, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 113520,22грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.04.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Одночасно суд констатує, що із підписанням заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» відповідачка погодилася із п.1.1.3.2.3 зазначених Умов, згідно якого розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позивальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позивальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погасити заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 0 від суми позову. Із ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується розміром заборгованості відображеного в наявному в матеріалах справи Розрахунку заборгованості. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що [PERSON] взятого на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом 30.09.2018 року має заборгованість в розмірі 357973,90грн., яка складається з наступного: 7981,85грн. - заборгованість за кредитом; 344305,06грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5686,99грн. - заборгованість за пенею та комісією. В той же час, позивач зазначає про те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Таким чином, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому заборгованість до стягнення з вимог позивача становить 113520,22грн., яка складається з наступного: 7981,85грн. - заборгованість за кредитом; 105538,37грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16.04.2013 року по 30.05.2017 року. Однак, суд приходить до переконання, що позовна вимога в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в період з 16.04.2013 року по 30.05.2017 року підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. За загальним правилом, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України), договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 536 ч. 2, ст. 626, ст. 628 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України). Беручи до уваги особливості кредитування шляхом видачі кредитної (платіжної) картки зі встановленим кредитним лімітом та із обмеженням (визначенням) у часі строку дії картки, строком повернення кредиту і, відповідно строком договору є останній день стоку дії кредитної, що відповідає і змісту правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постановах від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13, від 19.03.2014 № 6-14цс14 і № 6-20цс14, від 18.06.2014 у справі № 6-61цс14, від 17.09.2014 у справі № 6-95цс14, від 22.10.2014 у справі № 6-127цс14. Так, з наявної в матеріалах справи Довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на підставі укладеного Кредитного договору №б/н від 16.04.2013 року із [PERSON] останній було видано кредитну картку [NUMBER] терміном дії до 09/16, тобто вересня 2016 року. Відомості щодо пролонгації терміну дії картки у суду відсутні. Таким чином, суд констатує, що термін дії Кредитного договору №б/н від 16.04.2013 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] закінчився у вересня 2016 року. Правовідносини між сторонами є цивільно - правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Так, згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Суд констатує, що закінчення терміну дії договору, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконанням належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення процентів на підставі Кредитного договору (30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом) підлягає частковому задоволенню в частині заборгованості станом на день закінчення терміну дії кредитної картки. Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором №б/н від 16.04.2013 року вбачається, що загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) станом на 31.05.2016 року становить 43988,12грн. Спосіб захисту порушеного права обирає позивач. Право кредитора на пред'явлення вимоги щодо стягнення боргу не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов'язку пред'явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення позову повністю або в обґрунтованій і доведеній частині. Правова підстава для нарахування та стягнення процентів поза межами строку дії договору, оскільки щодо цього пред'явлено і вмотивовано позов, перевіряється судом безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення чи інші доводи. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість, яка підлягає стягненню із [PERSON] за невиконання умов вказаного Кредитного договору становить 51969,97грн., яка складається з наступного: 7981,85грн. - заборгованість за кредитом; 43988,12грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16.04.2013 року по 31.05.2016 року. У відповідності до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов'язання, що виявилося у неповернення кредитних коштів та несплаті процентів за їх користування, що стало наслідком звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав та інтересів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню сума кредитної заборгованості 51969,97грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial