Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Банк звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що 11 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит в сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] [PERSON] \~помер.\~Спадкоємцем померлого\~ [PERSON] \~є [PERSON] ,\~яка прийняла\~спадщину після\~його смерті.\~Так як\~спадкодавець [PERSON] \~порушив взяті\~на себе\~зобов`язання за\~кредитним договором,\~у нього\~виникла заборгованість\~станом на\~дату смерті\~в сумі\~9140\~грн.\~24\~коп.- заборгованості за кредитом. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати. У позовній заяві представник позивача також просив розглянути справу за його відсутності і проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.70-72,107,108). Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав йому грошові кошти в сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.19). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 6 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області, [PERSON] помер [INFO] у м.Путивль Сумської області (а.с.27). З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 11\~серпня 2006\~року складає\~9140\~грн.\~24\~коп.-\~заборгованості за\~кредитом (а.с.8-18,51-63). За зверненням кредитора стосовно боржника [PERSON] , померлого 3 червня [INFO] , Путивльською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу та надано інформацію, що спадкоємці останнього до нотаріальної контори не зверталися (а.с.30). 19 вересня 2019 року представником позивача було направлено відповідачу лист-претензію про сплату спадкоємцем [PERSON] , заборгованості позичальника (спадкодавця) [PERSON] , який помер [INFO] , яка станом на день смерті складає 9140 грн. 24 коп. відповідно до кредитного договору № б/н від 11 серпня 2006 року, укладеного між позивачем та [PERSON] (а.с.31). Згідно зі ст.ст.\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.5 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до\~статті 1296 ЦК України\~є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Згідно з ч.3\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилом\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2\~ст.1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Разом з цим, відповідно до ч.1\~ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що після [PERSON] відповідач прийняла спадщину та залишилося будь-яке спадкове майно, у процесі розгляду справи позивачем не заявлялося жодних клопотань про витребування вказаної інформації. Крім того, як вбачається з листа Путивлсьької районної державної нотаріальної контори №41/02-14 від 21 січня 2019 року спадкова справа №20/2015 після смерті [PERSON] заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк», і станом на 21 січня 2019 року довести до відома спадкоємців про претензію ПАТ КБ «Приватбанк» неможливо у зв`язку з тим, що до Путивльської районної державної нотаріальної контори вони не зверталися (а.с.30). Позивач не підтвердив суду неможливість надати докази щодо наявності у померлого спадкового майна. Зокрема, позивачем не надано доказів звернення до нотаріуса, яким заведено спадкову справу, із заявою про витребування відповідної інформації з державних установ щодо реєстрації за померлим [PERSON] нерухомого або рухомого майна. З відповідним клопотанням про витребування доказів відповідно до\~ст.84 ЦПК України\~позивач до суду також не звернувся. Збирання ж доказів у цивільних справах відповідно до ч.2\~ст.13 ЦПК України\~не є обов?язком суду, і відповідно до ч.7\~ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог, а тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст.526,527,530,611,1049,1218,1281,1282 ЦК України,

Outcome: dismissed