Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання дійсним договору дарування грошових коштів, визнання права власності на майно. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 16.12.2005 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір дарування грошових коштів на суму 176 750,00 грн., відповідно до якого він як обдарований набув у власність вищенаведену суму коштів. Позивач зауважує, що відповідач ухилилась від нотаріального посвідчення договору, що є необхідним відповідно до положень ст. 719 ЦК України, а тому просить на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України визнати договір дарування дійсним. Крім того, зазначає, що за подаровану грошову суму ним придбано в період шлюбу майно - квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на вказані обставини, просить визнати право особистої приватної власності на спірну квартиру. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав. Відповідач [PERSON] в задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідач позов не визнала, просити відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала заяву про можливість слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення учасників, [PERSON], яка надала пояснення як свідок, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.2005 року позивач [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 25.07.2002 року. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.11.2013 року шлюб розірвано. Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів, що підтверджують фактичне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору застави. Представником позивача не надано відомостей про обставини укладення договору, а також про дії учасників, що пов»язуються із наміром або ухиленням від посвідчення договору нотаріусом. Судом запропоновано надати сторонам строк для можливості здійснити нотаріальне посвідчення договору. Сторони від вказаної можливості ухилились. Оцінюючи докази за внутрішнім переконанням, суд звертає увагу, що [PERSON] та [PERSON] є близькими родичами, крім того, вимога про визнання договору дійсним не заявлялась до виникнення спору між подружжям про поділ майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За положеннями п.3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суду не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що в період шлюбу між сторонами спірне майно - квартира [ADDRESS], придбана за особисті кошти одного з подружжя. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed