Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

В березні 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною вище заявою яка 24.04.2019 року була уточнена в частині написання прізвища заявника. Заява обґрунтована тим, що з метою оформлення регресних виплат він звернувся до Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (надалі - Фонд) . Однак, представником Фонду заявнику було повідомлено про неможливість призначення відповідного виду соціальної допомоги, оскільки в Акті № 9 про нещасний випадок на виробництві зазначеного його по батькові як « [PERSON] », в той час, як згідно паспорту громадянина України, на сторінці де дані заявника викладені російською мовою, його по батькові зазначене як « [PERSON] ». Таким чином, у зв`язку з викладеними обставинами [PERSON] в заяві ставиться питання про встановлення факту належності саме йому Акту № 9 про нещасний випадок на виробництві, в якому його по батькові російською мовою зазначене як « [PERSON] ». В судове засідання заявник не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні вимог. Представник заінтересованої особи Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення вимог. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно паспорту громадянина України, копію якого було оглянуто в судовому засіданні, Прізвище, ім`я та по батькові заявника по справі українською мовою зазначене як « [PERSON] ». На сторінці вказаного вище паспорту, де відомості зазначені російською мовою, відповідно, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначені як « [PERSON] » (а.с. 16). Однак, як убачається з копії Акту № 9 про нещасний випадок на виробництві від 25.01.2001 року, виданого на ім`я (російською мовою) [PERSON] (а.с. 9-10), по батькові заявника в цьому Акті зазначено як « [PERSON] ». З огляду на викладене суд зазначає таке: Згідно зі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, відповідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підтвердження факту належності саме заявнику Акту № 9 від 25.01.2001 року, ним надано копію виписки з амбулаторної карти та копію направлення на ВТЕК, з яких убачається, що нещасний випадок на виробництві стався саме з заявником, прізвище, імя та по батькові якого у вказаних медичних документах російською мовою зазначене як « [PERSON] ». Отже, аналізуючи наведені вище норми, суд доходить висновку про належність заявнику [PERSON] Акту № 9, виданого на ім`я [PERSON] (прізвище, ім`я, та по батькові зазначено російською мовою). Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON] , Акту № 9, виданого на ім`я [PERSON] (прізвище, ім`я, та по батькові зазначено російською мовою). Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved