Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 11482,13 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 17.11.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12665,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов`язалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково тільки тіло кредиту у розмірі 5129,74 грн, в іншій частині позову просила відмовити. Дослідивши пояснення відповідача, матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Ст.ст.204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Проте, згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено з матеріалів справи, 17.11.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (далі - Генеральна угода), метою якої було створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов`язань по кредитному договору № KG05FP13771641 від 11.08.2013 року, № SAMDN40000010384543 від 07.12.2006 року, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до п.1.1 Генеральної угоди, сторони узгодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту, а саме: проценти на 0,00 грн., комісію на 0,00 грн., пеню на 117,24 грн., штраф на 853,98 грн. Відповідно до п.2.1. Генеральної угоди, Банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 12665,4 грн., на строк 36 місяця, з 17.11.2015 року по 30.11.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 12665,4 грн. в обмін за зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, та вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, згідно зі ст.ст. 212,611,651 ЦК України, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1324,53 грн. Відповідач підтвердила свою згоду, підписав Генеральну угоду від 17.11.2015 року разом з запропонованими Банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним і Банком Кредитний договір. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення умов Генеральної угоди, відповідач зобов`язання належним чином не виконував. Згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 13.08.2019 року заборгованість відповідача за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) №б/н від 17.11.2015 року склала 11482,13 грн., яка складається: тіло кредиту - 5129,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1345,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3693,24 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1313,88 грн. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 17.11.2015 року в сумі 7788,89 грн., яка складається із: 5129,74 грн. - заборгованість за кредитом, 1345,27 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 1313,88 грн. - штраф, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що Банком нарахована заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3693,24 грн. Проте, Умовами і правилами надання банківських послуг та підписаною сторонами угодою про реструктуризацію заборгованості не передбачено можливості нарахування на суму заборгованості, яка реструктуризована банком, пені і комісії. Згідно п.2.1.1.12.8 Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/Памяткою Клієнта/ Довідкою про умови кредитування, Тарифами банка, проте позивачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б обґрунтованість розмірів нарахованої суми комісії, а також не надано доказів призначення такої комісії, тобто, за які саме послуги вона має бути сплачена. Згідно правової позиції ВС України у справ і№ 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1,статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що в стягненні з [PERSON] нарахованої суми пені та комісії слід відмовити, оскільки умовами і правилами надання банківських послуг та підписаною сторонами угодою про реструктуризацію заборгованості не передбачено можливості нарахування на суму заборгованості, яка реструктуризована банком, пені і комісії. Зважаючи на вищевикладене, стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 17.11.2015 року в сумі 7788,89 грн., яка складається із: 5129,74 грн. - заборгованість за кредитом, 1345,27 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 1313,88 грн. - штраф, відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial