Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS]. Спадщину після її смерті прийняв її чоловік - [PERSON], який мав право на обов'язкову частку та вона, як спадкоємець за заповітом. Тобто, [PERSON] після смерті своєї дружини успадкував обов'язкову долю, що складає 2/3 частки спадкового майна, тобто 1/6 частку домоволодіння, а вона як спадкоємець по заповіту успадкувала 1/3 частку домоволодіння. [INFO] року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на 2/3 частки спадкового домоволодіння. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Щербинецької сільської ради Новоселицького району в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Щербинецької сільської ради Новоселицького району від 20 грудня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб, а саме подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1970 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Щербинецькій сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ст. 535 ЦК УРСР право на обов'язкову частку в спадщині мають неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні подружжя, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Згідно заповіту, який був складений 15 червня 1999 року та посвідчений секретарем Щербинецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачці все своє майно. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29 червня 1958 року вбачається, що [PERSON] була дружиною [PERSON], у зв'язку із чим, останній мав обов'язкову долю у спадщині в порядку ст. 535 ЦК УРСР як непрацездатний подружжя спадкодавці. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом на 1/3 частку домоволодіння своєчасно прийняла позивачка [PERSON], оскільки протягом шестимісного терміну з часу відкриття спадщини вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується наявною у спадковій справі довідкою Щербинецької сільської ради № 787 від 23 жовтня 2007 року. Спадщину на обов'язкову долю після смерті [PERSON], яка складала 1/6 частку домоволодіння прийняв непрацездатний чоловік спадкодавці [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Щербинецької сільської ради Новоселицького району № 659 від 20 грудня 2016 року. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 2/3 частку вказаного домоволодіння, яка складається з 1/2 частки домоволодіння, яка належала йому як члену колишнього колгоспного двору та 1/6 частки яку він успадкував як обов'язкову долі у спадщині після смерті своєї дружини [PERSON]. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 15 червня 1999 року та посвідчений секретарем Щербинецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачці [PERSON] все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у зв'язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], спадщину після їх смерті прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 535, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved