Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій після уточнення просить суд звернути примусове стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку кадастровий номер 6322082001:00:000:0507, загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для задоволення вимог за кредитним договором №ML-701/018/2008 від 21.01.2008 в розмірі 12 320, 29 доларів США; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки за договором іпотеки №РML-701/018/2008 від 21.01.2008, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. В обгрунтування позову вказує, що 21.01.2008 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №ML-701/018/2008. У відповідності до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 12 800 доларів США на придбання нерухомого майна. В забезпечення виконання кредитного договору № ML-701/018/2008 від 21.01.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РML-701/018/2008 від 21.01.2008, згідно якого в іпотеку банку передано земельну ділянку, загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачу стало відомо про смерть позичальника. Банк у визначені законодавством строки, звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із претензією до спадкоємців померлого. На підставі претензії банку нотаріусом відкрито спадкову справу. Відповідно до листа Десятої Харківської державної нотаріальної контори, до нотаріуса зі спадкоємців ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Разом з [PERSON] на момент його смерті проживали [PERSON] та [PERSON] . Земельну ділянку, яка є предметом іпотеки, [PERSON] було придбано, коли він перебував у шлюбі з [PERSON] . На купівлю вказаної земельної ділянки 21.01.2008 [PERSON] надала нотаріально посвідчені заяву та згоду. За таких обставин, дружині померлого належить до Ѕ земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю подружжя. 21.03.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова по цій справі було замінено первісного відповідача - [PERSON] належними відповідачами - [PERSON] та [PERSON] 15.08.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова було залучено співвідповідачем [PERSON] . Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включається до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України АТ «ОТП банк» заявив вимоги до спадкоємців. Згідно до п.п. 4.4. ст. 4 Договору іпотеку вартість предмету іпотеки визначено сторонами в розмірі 16 000 доларів США. Станом на 14.11.2017 року заборгованість боржника перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-701/018/2008 від 21.01.2008 становить 12 320, 29 доларів США, яка складається з: -8 517, 03 доларів США - заборгованість по сплаті кредиту; -3 803,26 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Тож вартість предмету іпотеки, визначена сторонами, перевищує суму боргу, що заявлена до стягнення. Відповідачі є спадкоємцями померлого [PERSON] , тож мають нести відповідальність за кредитними зобов`язаннями [PERSON] перед банком. Просить суд звернути примусове стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку кадастровий номер 6322082001:00:000:0507, загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для задоволення вимог за кредитним договором №ML-701/018/2008 від 21.01.2008 в розмірі 12 320, 29 доларів США; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки за договором іпотеки №РML-701/018/2008 від 21.01.2008, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. Представником відповідача [PERSON]. надано суду відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. 22.04.2014 дружина [PERSON] - [PERSON] звернулась до АТ «ОТП Банк» з заявою від 18.04.2014, в якій повідомила про смерть свого чоловіка та просила не нараховувати відсотки та тіло кредиту. Про те, що позивач знав про смерть [PERSON] , також свідчить відповідь Десятої Харківської державної нотаріальної контори №277/02-14 від 01.02.2018. Вказана відповідь також підтверджує, що ніхто зі спадкоємців не прийняв спадщину. Починаючи з 18.04.2014 і до 01.012.2017 (день пред`явлення позову) банк не пред`явив свої вимоги до жодного зі спадкоємців [PERSON] . Відповідь КП «ЖИЛКОМСЕРВІС» від 20.02.2018 про те, що [PERSON] був зареєстрований на день смерті разом зі співвідповідачами не має правового значення для справи та не є належним доказом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Інститут місця реєстрації є інститутом адміністративного права і служить допоміжним механізмом для реалізації прав та обов`язків особи у відносинах із державою. Інститут місця проживання є інститутом цивільного права, що підтверджується положеннями ЦК України. Загальновідомим є факт того, що місце реєстрації особи та місце її проживання можуть не співпадати в силу, різної правової природи цих інститутів. Інститут реєстрації місця проживання жодного значення для встановлення зміни або припинення цивільних прав та обов`язків особи у контексті цивільно-правових відносин, до яких належать і правовідносини пов`язані зі спадщиною та спадкуванням, не має. Отже місце реєстрації та місце проживання [PERSON] на момент відкриття спадщини - різні речі. Так ч. 3 ст. 1268 ЦК України містить саме поняття цивільного інституту - місця проживання. Зазначає, що позивач не пред`явив вимогу до спадкоємців у встановлений строк, не зазначає у позові про вартість майна, одержаного у спадщину та не додає належні та допустимі докази. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав вказаних у ньому. Представник відповідача та відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.01.2008 між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №ML-701/018/2008, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 12 800 доларів США на придбання нерухомого майна з обов`язком виплачувати необхідні платежі, передбачені умовами договору. (т. 1 а.с. 7-11) В цей же день укладено договір іпотеки №PML-701/018/2008, згідно умов якого іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку земельну ділянку, загальною площею 0,150 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 49 - 52) 18 квітня 2014 року до Десятої Харківської державної нотаріальної контори кредитор ПАТ «ОТП Банк» звернувся з вимогою (претензією) до спадкоємців [PERSON] (т.1 а.с. 48) Заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не надходило; свідоцтв про право на спадщину не видавалося. (т. 1 а.с. 202) Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218, 1268, 1281, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно даних КП «Жилкомсервіс», [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 49) Разом з ним зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49, т. 1) - батьки померлого, що не оспорюється відповідачами. Заявляючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , Банк звертається до батьків та дружини боржника, зазначаючи, що всі вони прийняли спадщину. Між тим, на час смерті [PERSON] він був зареєстрований разом з батьками; дружина проживала за іншою адресою. При цьому до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався ніхто. Тобто, боржник мав одне постійне місце проживання. Позов до [PERSON] - дружини померлого - з будь-яких інших підстав, окрім як до спадкоємця, заявлено не було. З тексту позовної заяви вбачається, що відповідачі відповідають у рівних частках. Крім того, Банком визначена заборгованість у сумі 12 320, 29 доларів США, з яких 8 517, 03 - заборгованість по сплаті кредиту, 3 803, 26 - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості по відсоткам заборгованість нарахована за період з 22.04.2014 року по 13.11.2017 року. (т. 1 а.с. 20 зв.б.) При цьому, [PERSON] помер [INFO] . Банком не зазначені підстави нарахування відсотків за користування кредитом після смерті боржника, а тому підстав для врахування цієї суми не вбачається. Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці відповідають по боргах спадкодавця в межах суми отриманої спадщини. Позивачем не надано доказів щодо вартості спадкового майна. Банк посилається на те, що в договорі іпотеки вже визначена вартість земельної ділянки - предмету іпотеки - у сумі 16 000 доларів США. Між тим, договір іпотеки укладався 21.01.2008 року; вартість земельної ділянки на той час сторони визначили у сумі 80 800 гривень, що на час укладення договору становить 16 000 доларів США. (п. 4.4 договору, т. 1 а.с. 50) Вартість спадкового майна позивачем не визначена; будь-яких клопотань з цього приводу позивачем заявлено не було. Крім того, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на вимоги Закону України «Про іпотеку». Але Закон України «Про іпотеку» не регулює правовідносини між кредитодавцем та спадкоємцями. Відповідальність спадкоємців врегульована ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, і звернення стягнення на предмет іпотеки цими вимогами закону не передбачена. За таких обставин позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed