Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі позивач, Банк) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед Банком складала 7 995,05 грн. Як зазначено у позові, відповідач є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На думку Банку, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7 995,05 грн, судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 03.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Також, позивачем надано клопотання про огляд веб-сайту АТ КБ «Приватбанк», вказане клопотання судом залишено без задоволення, так як роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Крім того, позивачем надано клопотання про витребування доказів, в якому Банк просить витребувати довідку про склад сім`ї померлого та копію спадкової справи, для встановлення всіх спадкоємців у справі. Вказане клопотання залишено судом без задоволення з огляду на довідку Жашківської нотаріальної контори, в якої зазначено, що станом на 26.03.2020 року (тобто після спливу 14 місяців після смерті позичальника) заяви від інших спадкоємців, ніж Банк, про прийняття спадщини не надходили, інформація щодо спадкового майна відсутня. У судове засідання відповідач не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою з повідомленням «Укрпошти», яке приєднано до матеріалів справи. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без його участі не надходили. Ч.2 ст. 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобоми здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. До позовної заяви надана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.08.2017 року [PERSON] (арк. с. 14). Із вказаної анкети-заяви неможливо встановити який саме кредит отримав позичальник, на яких умовах та на яку картку. Суд звертає увагу, що із документів, наданих Банком, взагалі неможливо встановити факт отримання [PERSON] будь-яких коштів. Відсутні дані щодо банківських платіжних карт, які були у користуванні позичальника. Розрахунок заборгованості за договором виготовлений у спосіб, який унеможливлює його ідентифікацію та перевірку (арк. с. 8). У свою чергу, у виписці за договором містться відомості щодо, щонайменше, двох карт. Договір, на який посилається банк (б/н від 08.08.2017), в матеріалах справи відсутній. Як зазначено у позові, [INFO] позичальник, [PERSON] , помер. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед Банком складала 7 995,05 грн. Факт смерті позичальника підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого додана до позовної заяви (арк. с. 72). Як вбачається з матеріалів справи, Банк направив претензію кредитора до Жашківської державної нотаріальної контори (арк. с. 75). Відповідно до відповіді нотаріальної контори - заяви від інших спадкоємців, ніж Банк, про прийняття спадщини не надходили, інформація щодо спадкового майна відсутня (арк. с. 76). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України щодо договірних правовідносин та спадкування. А правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки позичальник [PERSON] помер, то відповідати перед позивачем на підставі статей 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна одержаного у спадщину, а в даному випадку відсутні спадкоємці які прийняли спадщину, чи звернулися за відкриттям спадщини, майно, одержане у спадщину, відсутнє, а отже відсутні правові підстави задоволення позову. Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На підтвердження даної обставини Банк посилається на копії паспортів позичальника (арк. с. 67-69) та [PERSON] (арк. с. 70-71), де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Однак, сам факт реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців вступив у спадщину та що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість, не зважаючи на те, що інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, згідно з положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є відкритою та загальнодоступною. Із відповіді Жашківської державної нотаріальної контори вбачається, що саме на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 72/2020. За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2 102 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed