Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі-Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 22.09.2010, посилаючись на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На обґрунтування позову вказано, що позивач надав кредит згідно з умовами договору, а відповідач не виконала свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 31.05.2018 заборгувала Банку 83446,35 грн. Також позивач просив стягнути понесені судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 43). Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач, належно повідомлений про розгляд справи, не подав відзив та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі наданих позивачем доказів суд встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до заяви [PERSON] виявила бажання отримати кредитну картку, зобов'язалася виконувати вимоги правил надання банківських послуг та підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.10-33). Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач не виконала зобов'язання за кредитним договором і станом на 31.05.2018 року її заборгованість перед Банком становить 83446,35 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 2227,44; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 72969,08 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3800,00 грн.; заборгованість по штрафам відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина) та 3949,83 грн. (процентна складова) (а.с. 6-9). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За змістом вказаної норми закону пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У відповідності до вимог ч.6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить застосувати до боржникаподвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин правові підстави до стягнення штрафу у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 3949 грн. 83 коп. - штраф (процентна складова), відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором від 22 вересня 2010 року, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 78 996 грн. 52 коп. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що згідно з укладеним між сторонами кредитним договором відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту і позов підлягає частковому задоволенню, оскільки порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобов'язанням. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: partial