Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.12.2014 року в сумі 14969,95 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1 762 грн. Відповідно до позовної заяви [PERSON] згідно укладеного договору № б/н від 12.12.2014 року, отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договірні зобовязання боржник належним чином не виконав. Станом на 21.06.2018 року відповідач має заборгованість 14969,95 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але в клопотанні до суду прохав розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі і не заперечував проти винесення заочного рішення. (а.с. 4). Відповідач в судове засідання не зявився, надіслана йому\~судова повістка\~повернута. Відповідно\~до довідки Укрпошти «Рекомендований лист повернуто,за закінченням встановленого строку зберігання ». Як вбачається з адресної довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління Державної Міграційної Служби в Кіровоградській області відповідач зареєстрований за адресою [INFO] з 27.08.2013 року, куди і були направленні повістки. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223\~ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.280\~ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.12.2014 року АТ КБ «Приватбанк» за заявою [PERSON] надано кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 21.06.2018 року відповідач має заборгованість 14 969,95 грн., яка складається з наступного: 3553,87 грн. тіло кредиту; 1961,20 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8265,83 грн. нараховано пені; 500 грн. штраф (фіксована частина); 689,05 грн. штраф (процентна складова). (а.с. 5). Відповідно до ч.\~1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Враховуючи викладене в задоволенні позову в частині стягнення штрафу слід відмовити. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530, 625\~ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобовязаний виконати свій обовязок; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 1049\~частиною 1\~ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Банком було виконано в повному обсязі свої зобовязання перед відповідачем. В той час як відповідачем зобовязання належним чином не виконано. \~ \~ \~ \~ Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобовязань за договором, але враховуючи вимоги статті 549 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 13\~780,90 грн., яка складається з наступного 3553,87 грн. тіло кредиту; 1961,20 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 8265,83 грн. нараховано пені. Згідно ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 762 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial