Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

В березні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. В попереднє судове засідання позивачка надала уточнену позовну заяву, в якій вона зазначила в якості співвідповідача по справі Головне управління держгеокадастру у Запорізькій області. Однак, представником Головного держгеокадастру у Запорізькій області в попередньому судовому засіданні 26.06.2018 року було задоволено клопотання про виключення їх із складу співвідповідачів та залученні в якості третьої особи. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки ( кадастровий № [NUMBER]) площею 3,3800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Іще при житті, а саме, 24.04.2010 року спадкодавець склав заповіт, в якому він зробив заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно він заповідав позивачці. Спадщину, відкриту після смерті [PERSON] позивачка прийняла, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв'язку з чим була відкрита спадкова справа, однак у зв'язку з тим, що право власності на спадковий житловий будинок не було зареєстровано за спадкодавцем, а на спадкову земельну ділянку у спадкоємиці відсутній оригінал правоустановчого документу, а саме, державного акту на право приватної власності на землю, тому нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видавши Постанову про відмову в вчинені нотаріальних дій. На підставі вищевикладеного позивачка була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку ( кадастровий № [NUMBER]) площею 3,3800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Представник позивачки за договором про надання правової допомоги - адвокат [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала уточнені позовні вимоги [PERSON] та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області уточнені позовні вимоги не визнає лише на тій підставі, що, на його думку, сільська рада не є належними відповідачем по справі, просить суд в позові відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи - Головного управління держгеокадастру у Запорізькій області заперечень на позовну заяву не має, просить суд постановити рішення на розсуд суду. Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяв або клопотань до суду не надавав. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими представником позивача, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.11.2017 року, виданого повторно Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до заповіту, оригінал якого знаходиться в матеріалах спадкової справи, 24.04.2010 року [PERSON] склав заповіт, в якому він зробів заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно він заповідав позивачці. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до наданої суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою спадкової справи № 58/2018 вбачається, що позивачка звернулася до нотаріальної контори в заявою про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до наданої суду постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною від 07.03.2018 р. вбачається, що [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю оригіналів правоустановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 пункту 4 та пункту 5 глави 10 « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що відповідно до даних погосподарської книги Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON], що підтверджується випискою, виданою Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як зазначено ц п. 5.2. Інструкції «про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Право власності [PERSON] на спадкову земельну ділянку ( кадастровий № [NUMBER]) площею 0,3800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та Витягом ДЗК № [NUMBER] від 07.12.2017 рік . Відповідно до Рішення №1 від 15.07. 2016 року Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області вирішено, що всі села Лисогірської сільської ради об'єднані в Біленьківську сільську раду територіальну громаду (об'єднану) Запорізького району Запорізької області з центром у селі Біленьке, тому на теперішній час спадкова земельна ділянка знаходиться на території Біленьківської сільської ради. Суд встановив, в зв'язку з тим, що до спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року ніхто крім позивачки не звертався, то відповідно до роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (інформаційний лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13) вбачається, що відповідачем у спадкових справах є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадках їх відсутності, як в даному випадку - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної, міської ради, в даному випадку - Біленьківська територіальна громада Запорізького району Запорізької області. Тому суд вважає, що заперечення представника Біленьківської сільської ради щодо неналежності сільської ради, як відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають діючому законодавству. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих стороною позивачки як докази та визнає, що позивачкою по справі обраний вірний спосіб захисту свого права, а тому вважає що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved