Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 17 листопада 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень, у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконала умов договору належним чином, у неї станом на 18 квітня 2019 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 32957,29 гривень, що відповідно до розрахунку складається з заборгованості за тілом кредита 11206,09 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредита 7310,04 гривень, нарахована пеня за прострочене зобов`язання 11681,97 гривень, нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень 713,60 гривень, штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 1545,59 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Представником позивача суду було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, а також 25 листопада 2020 року надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №SAMDN50000057959260 від 17 листопада 2011 року в розмірі 24986,25 гривень (з яких 18516,13 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6470,12 гривень заборгованість за простроченими відсотками), а також понесені позивачем судові витрати 1921,00 гривню. Представник відповідача, Міндюк В.Ю. в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відповідача, зменшені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованість в розмірі 24986,25 гривень визнають повністю. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку загального позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, відповідач з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 17 листопада 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень, у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п.1.1.1.63 договору короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відповідно до п.2.1.1.7.6 договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №6-1412цс16. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №SAMDN50000057959260 від 17 листопада 2011 року в розмірі 24986,25 гривень (з яких 18516,13 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6470,12 гривень заборгованість за простроченими відсотками), а також понесені позивачем судові витрати 1921,00 гривню. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1921,00 гривню.

Outcome: approved