Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

АТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї 1327,41 грн. кредитної заборгованості, в тому числі: 1072,44 грн. - боргу по тілу кредиту, 24,87 грн. - боргу за процентами, 230,10 грн. - боргу за комісіями, посилаючись на те, що відповідачка, отримавши згідно укладеного 19 січня 2008 року договору кредит на придбання певного майна в сумі 1250 грн. зі сплатою процентів у розмірі 12% річних та комісійної плати за ведення кредитної справи в розмірі 2,45% в місяць, свої кредитні зобов'язання згідно умов договору виконувала неналежним чином, що спричинило до виникнення вказаного боргу. АТ «Дельта Банк» своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалося, в поданій позовній заяві просить розглядати справу без їх представника, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав; не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні, оскільки кредит АТ «Дельта Банк» вона повністю повернула, але підтверджуючі документи в неї не збереглися; також зазначає, що банком пропущена позовна давність, про застосування якої вона заявляє. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.ст.526, 610, 625, 1050 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» (після зміни назви - АТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-24037-190108 про надання кредиту в сумі 1250 грн. на придбання майна (телевізора) на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення до 18 січня 2009 року зі сплатою процентів в розмірі 12% річних та комісії в розмірі 2,45% на місяць за ведення кредитної справи. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Дельта Банк» умови даного кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачу кредит в сумі 1250 грн. на придбання майна (телевізора), що підтверджується копією меморіального ордеру №2097204 від 21 січня 2008 року, в той час як [PERSON] умови зазначеного кредитного договору виконувала неналежним чином, тіло кредиту, проценти за користування кредитними ресурсами та комісію своєчасно не сплачувала (згідно розрахунку ціни позову останній платіж внесено 24 листопада 2008 року). Заборгованість [PERSON] перед АТ «Дельта Банк» станом на 10 лютого 2014 року складає 1327,41 грн., в тому числі: 1072,44 грн. - борг по тілу кредиту, 24,87 грн. - борг по сплаті процентів, 230,10 грн. - борг по комісії, що підтверджується наявними в справі банківськими розрахунково-платіжними документами; зазначений розрахунок заборгованості по кредитному договору не оспорювався відповідачкою і є вірним. [PERSON] всупереч положенням ст.60 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею умов кредитного договору. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, кредитні зобов'язання [PERSON] перед АТ «Дельта Банк» залишаються непогашеними. Разом з тим, ст.257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом положень ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Однією з ознак кредитного зобов'язання є його строковість. Пунктом 1.2 укладеного між сторонами договору передбачено кінцевий строк внесення позичальником кредитних платежів не пізніше ніж 18 січня 209 року. Тому, з урахуванням сплати [PERSON] останнього кредитного платежу 24 листопада 2008 року (згідно розрахунку), про що АТ «Дельта Банк» було достовірно відомо, перебіг позовної давності для установи банку почався з 19 січня 2009 року й закінчився 19 січня 2012 року. Питання про збільшення позовної давності, встановленої законом, сторони у відповідності до вимог ч.1 ст.259 ЦК України в договорі не вирішили. [PERSON] в судовому засіданні заявила клопотання про застосування до позовних вимог банку позовної давності. АТ «Дельта Банк» в своїй позовній заяві не ставить питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, посилаючись на положення ч.4 ст.631 ЦК України (закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору). Однак, дана цивільно-правова норма жодним чином не суперечить інституту «позовної давності» й не позбавляла права АТ «Дельта Банк» своєчасному зверненню до суду для захисту свого порушеного права з даним позовом в межах трирічного строку позовної давності. Таким чином, хоча кредитні зобов'язання [PERSON] перед АТ «Дельта Банк» і залишаються невиконаними, але сплив строк позовної давності для їх стягнення, й відповідачка в судовому засіданні заявила про застосування позовної давності, то в задоволенні позовних вимог установи банку слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed