Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

В березні 2017 р. ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що 17.03.2016 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримала кредит в розмірі 14 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. При цьому, відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 17.02.2017 р. утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «Альфа-Банк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 18 058 грн. 23 коп. , а також судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Вказував, що розмір заборгованості за кредитним договором, визначений позивачем, не відповідає дійсності, оскільки з рахунку відповідача невідомими особами, шляхом шахрайства, було знято понад 13 000,00 грн.. В зв'язку з цим, відповідач звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою, на підставі якої 11.06.2016 р. було відкрито кримінальне провадження № 12016150040003095. Відтак, оскільки банк не вчинив жодних дій щодо повернення коштів на рахунок відповідача безпосередньо після його звернення відразу після списання коштів, вважає, що вина відповідача у наявності заборгованості відсутня, відтак не має підстав для нарахування процентів та самого боргу. Дослідивши надані докази, вислухавши представників сторін, суд встановив наступне. 17.03.2016 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк» був укладений Кредитний Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 14 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 40 % річних, строком на 2 роки. Згідно умов Договору позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування та інші платежі за цим договором. Платежі з повернення кредиту, плати відсотків за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно рівними частинами у сумах та у терміни в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до умов Договору [PERSON] з договором був ознайомлений, ним договір підписаний. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, станом на 17.02.2017 р.,заборгованість відповідача складає 18 058 грн. 23 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 15 679 грн. 36 коп., прострочка по тілу кредиту - 2 369 грн. 37 коп. заборгованість за відсотками - 09 грн. 50 коп. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до п.3ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд не може прийняти до уваги твердження відповідача щодо неправомірності нарахування заборгованості та підстав позову через наступне. Дійсно з карткового рахунку відповідача було знято 11.06.2016 року 7075 грн. та 6065 грн. в рахунок оплати придбання товарів. Відразу після списання коштів, 11.06.2016 року, відповідачем було повідомлено на гарячу лінію позивача про зникнення з рахунку коштів ( Картку було заблоковано) та повідомлено Поліцію про шахрайські дії. В той же час, згідно пояснень позивача ( у заяві, адресованої до Банку 13.06.2016 року) та його представника у судовому засіданні вбачається, що кошти з рахунку було знято після розмови відповідача мобільним телефоном з невідомою особою із підтвердженням усіх реквізитів картки особисто. В наслідок вказаних обставин, враховуючи усі надані сторонами докази у сукупності, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що відповідач своїми діями сприяв втраті інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З огляду на вищенаведене, з урахуванням правової позиції ВСУ в справі № 6-71 цс 15, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved