Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМ-А» (далі - ТОВ «ЗЕМ-А») суму збитків в розмірі 86 400,00 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, між [PERSON] та ТОВ «ЗЕМ-А» 12 вересня 2013 року було укладено договір оренди № 4, згідно якого позивач передав відповідачу два автомобіля марки «ГАЗ», а відповідач зобов'язувався сплачувати орендну плату кожного місяця в розмірі 7 200,00 грн. за два автомобіля. Позивач стверджує, що він виконав свої зобов'язання у повному обсязі та передав відповідачу два автомобілі, однак відповідач починаючи з лютого 2015 року перестав виконувати взяті на себе зобов'язання по сплаті оренди, внаслідок чого станом на 29 лютого 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 86 400,00 грн., яку він і просить стягнути з відповідача. Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.18-20, 24, 29-30) Разом з тим, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.32) Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання свого представника не направив. Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Судовим розглядом встановлено, що 12 вересня 2013 року укладено договір оренди автомобіля № 4, згідно якого [PERSON] передав відповідачу в тимчасове користування два автомобілі: «ГАЗ 3302-415» та «ГАЗ 3302», які належать йому на праві власності, а відповідач зобов'язувався сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 7 200,00 грн. за місяць за два автомобілі (а.с. 4) Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Пунктом 5.2 Договору оренди автомобіля №4 було встановлено, що орендна плата сплачується орендодавцю готівкою на підставі підписаного сторонами акту оренди та рахується останньою датою місяця. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 2, 5 ст. 762 ЦК України) Як вбачається з представленого позивачем розрахунку відповідач свої зобов`язання зі сплати орендної плати не виконав, відтак станом на 29 лютого 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 86 400,00 грн. В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплачених ним судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved