Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, предмет і підстави якого в ході розгляду справи змінила та остаточно просила змінити статус нерухомого майна з квартири [ADDRESS] на житловий будинок садибного типу. В обґрунтування позову зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] складається з чотирьох квартир та перебуває у спільній власності, власником квартири під [ADDRESS] являється позивачка, власниками інших трьох квартир являються відповідачі по справі. Належна [PERSON] квартира відокремлена від інших квартир в будинку глухою стіною, має окремий вхід та розташована на окремій земельній ділянці, житловому приміщенню притаманні всі ознаки житлового будинку, у зв`язку з чим позивачка має бажання зміни статус належного їй майна на житловий будинок садибного типу. Однак, оскільки не всі співвласники будинку надають згоду на зміну статусу квартири, остання вимушена звертатись до суду та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі змінивши статус нерухомого майна. Позивачка [PERSON] , до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, надали заяви з проханням розглянути справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи Маріупольської міської ради - Кравченко О.О., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з`явилась, надала клопотання з проханням розгляду справи за її відсутності та прийняти рішення про задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з інвентарної справи на житловий будинок [ADDRESS] , він складається з чотирьох квартир та перебуває у спільній власності. Так, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 07.02.2020 року. Згідно технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна, що належить [PERSON] , нерухомість складається з житлового будинку А-1, а саме житлових кімнат 1-3, 1-4, нежитлової прибудови А1-1, а саме кухні 1-1, санвузлу 1-2, загальною площею 42,3 кв.м, житловою площею 32,7 кв.м. Власниками квартири [ADDRESS] , являються відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Власниками квартири [ADDRESS] , являються відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Власниками квартири [ADDRESS] , являються відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Згідно висновку від 14.05.2020 року, квартира [ADDRESS] має окремий вихід та за технічними ознаками може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна. За своїм фактичним використанням відповідає нормативному визначенню індивідуальний (садибний) житловий будинок - садиба. Нормами ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Статтею 380 ЦК України визначено поняття житлового будинку. Так житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Статтею 382 ЦК України визначено поняття квартири. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, головною відзнакою квартири і будинку є відособленість. Квартира розміщуються у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других об`єктів нерухомості, всі комунікації, розміщені у ньому, автономні. Інженерні системи квартири є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому весь будинок є неділимим, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні (труби, коридори, сходи). У будинку є відособлений вхід, у квартири тільки вхідні двері. Наявність земельної ділянки свідчить про те, що це будинок, оскільки квартири позбавлені земельних ділянок. Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у раз недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду. В пунктах п.п.2.4,2.6 Інструкції зазначено, що поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами, після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Враховуючи, що домоволодіння [ADDRESS] фактично розділено на чотири частини, право власності сторін оформлено на відповідні частки в квартирах, власники яких кожний окремо та самостійно користуються ними, виходячи зі згоди власників інших квартир, а також того, що квартира позивачки за своїм фактичним використанням відповідає нормативному визначенню індивідуальний (садибний) житловий будинок, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved