Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу як спадкоємців позичальника [PERSON] , який користувався банківськими послугами на підставі договору від 20.09.2013 року, за яким отримав кредит в розмірі 5300 грн., та вказаний борг після його смерті є непогашеним. 03.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та розпочате підготовче провадження, яке завершене 05.03.2020 р. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.09.2013 року до Банку звернувся Павлюченко Петро Свиридович із заявою про приєднання до послуг, що надаються АТ КБ «ПриватБанк» та отримав кредит в розмірі 5300 грн. у виді встановленої кредитної лінії. Однак умови договору порушував, у зв`язку з чим станом на дату смерті, зокрема 20.06.2015 року, мав заборгованість в сумі 5098, 85 грн., з яких: 2101,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2994, 12 грн. - пеня за прострочене зобов`язання. Посилаючись на те, що відповідачі є спадкоємцями після померлого [PERSON] , отже мають відповідати за його борговими зобов`язаннями, тому банк просить про стягнення цієї суми заборгованості з відповідачів. Представник позивача до суду не прибув. Разом із позовною заявою представником Банку було подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначено про надання всіх доказів, які вважає за необхідне для розгляду справи (а.с. 62). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули, відзиву на позовну заяву не надіслали, про дату, час та місце судового засідання повідомлені (а.с. 90, 95-97). За вказаного, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, судове засідання проведено за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась. Вирішуючи заявлені АТ КБ «ПриватБанк» вимоги, суд виходить з такого. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положеньстатті 1282 ЦК України. Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьоюстатті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертоїстатті 1281 ЦК Україникредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначенихстаттею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Зі змісту досліджених письмових доказів слідує, що між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» дійсно існували кредитні правовідносини з 20.09.2013 року (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 47). За даними розрахунку заборгованості (а.с.6) слідує про існування у позичальника [PERSON] станом на 31.05.2015 року заборгованості за тілом кредиту в сумі 4953,76 грн., за відсотками - 154,71 грн., всього: 5108,47 грн. З розрахунку заборгованості (а.с. 7-8), здійсненої станом на 05.09.2019 року, у період після 31.05.2015 року до жовтня 2015 року пеня [PERSON] не нараховувалась. Лише з жовтня 2015 року здійснювалось нарахування пені, тобто вже після смерті позичальника, а тому вимога про стягнення даної суми (2994,12 грн. пені) не відповідає положенням ст.ст.25, 608 ЦК України. В лютому 2019 року Банком направлено лист-претензію відповідачам, як спадкоємцям позичальника, з вимогою повернути борг (а.с. 51-52). З претензією кредитора Банк також звертався в січні 2019 року до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, яка повідомила про відсутність інформації щодо звернення спадкоємців за оформленням спадщини (а.с. 49-50). За даними цієї ж нотаріальної контори на запит суду повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась (а.с. 87). На час смерті [PERSON] із ним проживала його дружина [PERSON] (а.с. 46, 68). Стосовно [PERSON] , то зареєстроване місце проживання останньої не значиться (а.с. 69). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори Павлюченко Н.В. не подавала. Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Позивачем будь-яких доказів щодо спадкового майна, яке б належало спадкодавцю [PERSON] суду не надано та не заявлено клопотань щодо витребування даних про таке. Виходячи з засад цивільного процесуального закону, зокрема статею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідачі отримали у спадщину будь яке майно після смерті [PERSON] , а тому і не набули статусу спадкоємців. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошових коштів, зокрема заборгованості [PERSON] , відмовити.

Outcome: dismissed