Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 11.03.2008 року АТ КБ «Приватбанк» уклало із [PERSON] кредитний договір, за умовами якого відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий ліміт, який у подальшому збільшений до 6500 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на 20 травня 2020 року за нею створилася заборгованість на суму 15\~271 грн. 19 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11001,52 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4269,67 грн., яку банк просив стягнути з останньої, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи просив провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2020 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка [PERSON] будучі належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в т.ч. і через офіційний сайт судової влади, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, слід зазначити про наступне. Судом встановлено, що 11.03.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку». В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з підписом клієнта [PERSON] від 11.03.2008 року містяться її анкетні дані. Відповідно до частин 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У статті 634 ЦК України зазначено, що договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19). В анкеті-заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг також міститься інформація про розмір кредиту, порядок його погашення, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить її підпис в заяві, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів. Строк дії кредитного договору відповідно до Умов та правила надання банківських послуг встановлюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Отже, відповідно до заяви, позичальник тобто відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом щомісячно до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Розмір погашення заборгованості сторонами узгоджений у вигляді 7% від заборгованості. Базова процентна ставка складає 36% із розрахунку 360 днів у рік (а.с.25) Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, за розрахунком заборгованості наданого позивачем, вбачається що станом на 20 травня 2020 року за відповідачкою створилася заборгованість на суму 15\~271 грн. 19 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11001,52 грн. та заборгованості по відсоткам з користування кредитом 4269,67 Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Так як відповідачка [PERSON] не виконала умови кредитного договору, то допустила заборгованість за кредитом і сплатою процентів, у зв`язку із чим АТ КБ «ПриватБанк» вимагає від відповідачки повернути суму заборгованості по кредиту у розмірі 11001,52 грн. та сплатити відсотки за період з 11.03.2008 року по 20.05.2020 року. Відтак, оскільки відповідачка отримала кредитні кошти та у неї виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та строки, зазначені у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 11001,52 грн. підлягає задоволенню. Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 11.03.2008 року по 20.05.2020 року в сумі 4269,67 грн., то слід зважати на наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника проценті від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно п. 3.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (рік і місяць). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (зворот а.с.31). З наданої позивачем довідки вбачається, що на підставі укладеного кредитного договору між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою, остання 11.03.2008 року отримала кредитну картку яка перевипускалася 30.04.2014 року із терміном дії до 03/18 (а.с.24). Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 525 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18). Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що кредитна картка після березня 2018 року перевипускалася, з урахуванням вищевказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, з відповідачки слід стягувати проценти по спірному кредитному договору до 31.03.2018 року. З долученого\~до справи\~розрахунку заборгованості\~видно,\~що заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом станом\~на 31.03.2018\~року за\~відповідачкою відсутня\~ становить\~0\~(нуль)\~грн. (зворот а.с.12). Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1514,30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial