Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

В березні 2020 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області представник позивача [PERSON] - адвокат Косов Олександр Васильович звернувся з позовною заявою до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування свідоцтва на право власності на нерухоме майно. Позовну заяву, позивач мотивує тим, що [INFO] помер рідний дядько позивачки [PERSON] - [PERSON] , який ще за життя, а саме 28.07.2014 склав заповіт на ім`я позивачки на все належне йому майно. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів. В подальшому [PERSON] дізналася, що оформити право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,07 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та розміщений на ній самовільно побудований померлим [PERSON] житловий будинок, в неї немає можливості, оскільки на підставі незаконних рішень Борівської селищної ради Фастівського району Київської області та неправомірних дій та рішень Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління Київської області та Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, [PERSON] незаконно ввівши в оману померлого [PERSON] , оформив право власності на вищевказану земельну ділянку та на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, зареєстрував право власності на начебто ним збудований на вищевказаній земельній ділянці новий житловий будинок, при цьому попередньо змінивши адресу земельної ділянки без достатніх на то правових підстав. Так, протоколом засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради народних депутатів Фастівського району Київської області №4 від 17.04.1986 [PERSON] дозволено будівництво жилого будинку за типовим проектом, жилою площею 66,80 кв.м., загальною площею 103,14 кв.м. та зобов`язано оформити технічну документацію на будівництво жилих будинків в районному відділ архітектури. Крім того, цим же протоколом, [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва вказаного будинку . З метою приведення документів у відповідність чинному законодавству України, а також у зв`язку з дуже тяжким та поганим станом здоров`я, [PERSON] , 14.10.2013 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я [PERSON] , якою доручає останньому бути його представником в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, зокрема у Фастівській районній державній нотаріальній конторі та інших нотаріальних конторах Київської області, Фастівському МЕТІ та управлінні Держкомзему з питань приватизації земельної ділянки, яка розташована на території Борівської селищної ради. Для чого, надав [PERSON] ряд відповідних повноважень, в тому числі підписувати та отримувати документи, без права розпорядження майном. Рішенням Борівської селищної ради Фастівського району Київської області №5-3-31-6 від 12.12.2013, [PERSON] , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] . Протягом 2014 року, вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер: 3224955300:01:003:0664, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у власність для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд на ім`я [PERSON] на замовлення [PERSON] розроблений ФОП [PERSON] . Крім того, [PERSON] (та його представник по довіреності) в цей період також отримав необхідні дозволи та погодження, з метою затвердження вищевказаного проекту землеустрою, в тому числі документи, що підтверджують проведення державної реєстрації земельної ділянки, в системі Державного земельного кадастру України. За заявою [PERSON] від 07.04.2014, Рішенням №8-20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» видано Борівською селищною радою Фастівського району Київської області. Згідно п.1 вказаного Рішення, орган місцевого самоврядування вирішив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в [ADDRESS] в межах земель Борівської селищної ради. А згідно п. 2 вищевказаного Рішення, орган місцевого самоврядування вирішив передати у приватну власність земельну ділянку, розташовану за вищевказаною адресою, з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 площею 0,0700 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - [PERSON] , який взагалі жодного відношення до вищевказаної земельної ділянки ніколи не мав та не має,оскільки усі попередні рішення, проекти, висновки, погодження та дозволи, отримані щодо земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] - оформлені та видані на ім`я [PERSON] , [PERSON] натомість був всього лиш представником по довіреності [PERSON] . Позивач стверджує, що незаконне винесення вказаного рішення потягло за собою наступні незаконні дії щодо оформлення та реєстрації права власності на спірну земельну ділянку та житловий будинок, якими порушено вищевказані права [PERSON] , та на даний час права [PERSON] , як спадкоємиці прав померлого [PERSON] . Тому, що на підставі незаконного рішення, 28.04.2014 Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області незаконно, прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 12870141 від 06.05.2014, та видано відповідне Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 21316941) від 06.05.2014 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,07 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 3224955300:01:003:0664) та Витяг з ДРРПНМ (індексний номер 21316917) від 06.05.2014. 14 травня 2014 року, [PERSON] було подано заяву до Борівської селищної ради про зміну адреси земельної ділянки. Внаслідок чого, 29.05.2014 Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, на підставі ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», приймається Рішення №4/6 «Про присвоєння поштової адреси», яким згідно п.1 присвоєно поштову адресу [ADDRESS] , та належить [PERSON] . Після зміни адреси, державним реєстратором Кузьмінською І.М., без прийняття нового рішення щодо внесення змін до ДРРПНМ, проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, розташовану вже за новою адресою, а саме: [ADDRESS] . При цьому кадастровий номер зареєстрованої земельної ділянки під [ADDRESS] , повністю співпадає із кадастровим номером раніше зареєстрованої земельної ділянки під [ADDRESS] , з чого випливає що це один і той же об`єкт нерухомості. Дізнавшись про порушення своїх прав та інтересів позивачка [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] , Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, Фастівської РДА Київської області про визнання частково недійсним рішення, скасування свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 позов [PERSON] задоволено, визнаний недійсним п. 2рішення Борівської селищної ради від 15.04.2014 за № 8-20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0700 га за кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: [ADDRESS] ; визнане протиправним та скасоване свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014, індексний номер 21316941 ( [NUMBER] ); визнане протиправним та скасоване рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 06.05.2014, індексний номер 12870141 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, площею 0,0700 та з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: [ADDRESS] . Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 по справі №381/4645/17 дане рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018 р. залишено в силі. Тобто, [PERSON] не має жодних прав на земельну ділянку площею 0,0700 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з незаконністю їх отримання раніше, та оскільки за рішенням суду право на закінчення приватизації на земельну ділянку, розміщену за вищевказаною адресою, судом визнано за позивачкою [PERSON] . Проте, на підставі отриманих вищевказаних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, які в подальшому визнані судом протиправними та скасовані, [PERSON] подав до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, з нового будівництва 2-х поверхового житлового будинку з мансардою, за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстроване за № КС 062141700225 від 19.06.2014, де, зазначено, що земельна ділянка використовується для будівництва на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014 серії [NUMBER] , яке незаконно отримано [PERSON] при вищевказаних обставинах. В дане повідомлення, [PERSON] внесені недостовірні дані відносно безпосередньо проведення нового будівництва 2-х поверхового житлового будинку з мансардою на вищевказаній земельній ділянці, оскільки будівництво вказаного житлового будинку розпочато самовільно [PERSON] ще за життя до 2014 року, про що свідчать документи на придбання будівельних матеріалів, проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки. В подальшому, 10.03.2015 року на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19897847 від 11.03.2015 року, яке прийнято на підставі технічного паспорту № 103 від 10.03.2015 ТОВ «Територіальне БТІ» та дозволу на виконання будівельних робіт КС № 062141700225, виданого 02.06.2014 Департаментом ДАБІ у Київській області (в даному випадку Повідомлення), за [PERSON] зареєстровано право власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] . Тобто до декларації внесена недостовірна інформація. 26.06.2015 Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі вищевказаної Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувались на підставі повідомлення про початок їх виконання та рішення Виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області №4/6 «Про присвоєння поштової адреси» від 29.05.2014 видано [PERSON] свідоцтво про право власності № [NUMBER] на житловий будинок, загальною площею 278,4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області прийнято рішення індексний номер: 22430318 від 26.06.2015 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 278,4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що на теперішній час, [PERSON] не має жодних прав на земельну ділянку площею 0,0700 га з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 за адресою: [ADDRESS] , оскільки за рішенням суду Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014 визнано протиправним та скасовано, як неправомірно видане, а також враховуючи той факт, що право на закінчення приватизації на земельну ділянку, розміщену за вищевказаного адресою, судом підтверджено за позивачкою [PERSON] , яка у теперішній час не може використати дане рішення суду, у зв`язку з зареєстрованим неправомірно правом власності на об`єкти нерухомості на даній земельній ділянці за [PERSON] , дії Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Київській області та Департаменту державного архітектурно- будівельного контролю у Київській області з реєстрації вищевказаних Повідомлення про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, вбачається порушення прав та інтересів позивачки [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , як особи, яка має законі підстави для закінчення приватизації земельної ділянки та отримання її у власність та оформлення права власності на розташований на ній житловий будинок, який побудований [PERSON] , в зв`язку з чим остання змушена звернутися до суду з позовною заявою про скасування реєстрації Повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яка була проведена 19.06.2014 за № КС 062141700225, та Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, яка була проведена 26.05.2015 за № КС 142151460391. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 10.12.2021 до канцелярії суду відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні усіх позовних вимог [PERSON] до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] в позовній заяві зазначає, що будівництво будинку, який розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] здійснено не [PERSON] , а [PERSON] та даний факт підтверджує посиланням на документи про закупівлю будівельних матеріалів, проектом землеустрою та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Серед додатків до позову дійсно зазначені документи, що підтверджують купівлю будівельних матеріалів. Проте, в дійсності частина цих документів підтверджує сплату [PERSON] місцевого податку за період з 1989 по 2000 роки. В іншій частині доданих документів дійсно є копії квитанцій і накладних з найменуванням певних будівельних матеріалів. Але відсутнє прізвище особи, яка їх придбала, і адреса, за якою ці будівельні матеріали використовувались. Серед свідків, яких позивачка просить викликати до суду, є особи, особисто зацікавлені у вирішенні даної справи на користь позивачки: [PERSON] - мати позивачки; [PERSON] - чоловік позивачки. Також, відповідач зазначає, що крім будівництва стін та даху будинку він провів наступні будівельні роботи: вирив колодязь; провів воду у будинок; зробив в землі два резервуари для стічних вод. вставив вікна та двері; на першому поверсі встановив залізні ролети; в гараж встановив ролетні ворота; відремонтував дах; зробив внутрішні стіни та штукатурку; оформив та підвів електрику до ділянки; провів світло до будинку; здійснив внутрішню розводку світла, водопостачання та водовідведення; здійснив монтаж системи вентиляції повітря та відведення продуктів згоряння з підвалу та першого поверху; оформив та підключив газопостачання в будинок; збудував сходи на другий та третій поверхи; здійснив будівництво на третьому поверсі і утеплення даху; збудував паркан з боку вулиці з двома воротами та каліткою; виконав бетонування і укладення блоків та плит перед будинком та заїздом до гаражу. Здійснення [PERSON] вищезазначених робіт підтверджується договорами, накладними, розрахунковими документами, і фотографіями та показами свідків. Також, позивачка була проінформована про всі ці дії. Між позивачкою та [PERSON] на той час були нормальні відносини. [PERSON] їздив до неї в гості у м. Овідіополь, зустрічався з Позивачкою у її матері в м. Попільня. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначає, що за наявності усіх необхідних для цього документів відповідні органи і посадові особи виключно в межах вимог чинного законодавства України вчинили відповідні вищезазначені дії та рішення. Жодних підстав для відмови у вчиненні цих дій та рішень не було, а відтак і зараз відсутні підстави для їх скасування. До відзиву, представником відповідача [PERSON] долучено заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON] , оскільки відповідач вважає, що реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт відбулась 19.06.2014, а позов подано до суду 03.03.2020, тобто через 5 років і 8 місяців, при цьому позивач вважає, що про порушення своїх прав реєстрацією повідомлення про початок будівельних робіт, вона дізналась -10.03.2017 в процесі отримання відповіді на адвокатський запит (а.с.19 т.1). Отже позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду по усих заявлених позовних вимогах. 16.12.2020 до канцелярії суду від Державної архітектурно-будівельної інспекції України подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вони просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт за номером №КС062141700225 від 19.06.2014 та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання №КС142151460391 від 26.05.2015, посилаючись на те, що для реєстрації повідомлення про початок виконання, будівельних робіт замовником до органу, державного архітектурно-будівельного контролю подавався один примірник заповненого повідомлення за встановленою Порядком формою, заповнення такого повідомлення здійснювалося замовником самостійно. Подання жодних інших документів для здійснення реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт (окрім самого заповненого повідомлення встановленої форми) до органу державного архітектурно - будівельного контролю чинним на той час законодавством передбачено не було. Під час реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкту будівництва діяла редакція Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 16.05.2015 та редакції від 14.10.2014 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011. Так, у відповідності до п. 1 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції від 16.05.2015 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Із аналізу зазначеної вище правової норми вбачається, що для реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи, на якому виконувалися на підставі повідомлення про їх виконання замовником до органу державного архітектурно-будівельного контролю подавалися лише два примірники заповненої декларації за встановленою Порядком формою. Заповнення такої декларації здійснювалося замовником самостійно. Подання жодних інших документів для здійснення реєстрації такої декларації (окрім самої заповненої декларації встановленої форми) до органу державного архітектурно-будівельного контролю чинним на той час законодавством не передбачалося. А отже, після отримання Департаментом державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації він передав інформацію щодо зазначених документів до Державної архітектурно-будівельної інспекції України для внесення її до реєстру. Отже, під час реєстрації зазначеного вище повідомлення та декларації Департамент діяв лише на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Ухвалою судді від 10 грудня 2020 року продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів. 05.02.2021 до канцелярії суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вони просять в задоволенні позову відмовити так як Міністерство юстиції України вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а відповідно такими що не підлягають задоволенню у зв`язку із наступним. Щодо припинення надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень територіальними органами юстиції, то з 01 травня 2016 року припинено надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень територіальними органами юстиції. Так, реєстраційні справи у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ведення яких забезпечувалось Фастівським міськрайонним управлінням юстиції Київської області, передано відповідно до актів прийому-передачі до Фастівської районної державної адміністрації Київської області та Фастівської міської ради Київської області за місцезнаходженням нерухомого майна. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, а також просив суд застосувати до позовної заяви наслідки спливу строків позовної давності. Відповідач - Державна архітектурно-будівельна інспекція України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач - Міністерство юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання 29.07.2021 не з`явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав суду лист з проханням розглянути справу в їх відсутності. В судовому засіданні 31.05.2021 позов [PERSON] не визнав, суду пояснив, що відбулася зміна юридичної особи з Головного управління юстиції в Київській області на ЦМУЮ. Так як позивачем не заявлені вимоги до ЦМУЮ, то вони не є відповідачами по справі. Новостворене управління не може бути правонаступником, бо обов`язки ліквідованих установ припинились. Немає доказів, що ЦМУЮ порушило права позивача, так як ми здійснюємо наглядові функції, то не можемо внести зміни до державного реєстру. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, пояснення представника відповідача Міністерства юстиції України Довгань О.О., покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновків, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний дядько позивачки [PERSON] - [PERSON] , який ще за життя, а саме 28.07.2014 склав заповіт на ім`я позивачки на все належне йому майно. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів. За життя, спадкодавець [PERSON] , відповідно до протоколу засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради народних депутатів Фастівського району Київської області №4 від 17.04.1986 року, останньому було дозволено будівництво жилого будинку за типовим проектом, жилою площею 66,80 кв.м., загальною площею 103,14 кв.м. Також, гр. [PERSON] зобов`язано оформити технічну документацію на будівництво жилих будинків в районному відділ архітектури. цим же протоколом, гр. [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва вказаного будинку (п.5-26 Протоколу засідання виконавчого комітету Борівської селищної ради народних депутатів Фастівського району Київської області №4 від 17.04.1986 р.). На підставі вищевказаного дозволу на початок будівництва гр. [PERSON] почав на наданій йому для будівництва житлового будинку, земельній ділянці будівництво житлового будинку та частково побудував. Рішенням Борівської селищної ради Фастівського району Київської області №5-3-31-6 від 12.12.2013 (а.с.97 т.1), [PERSON] , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] . З метою приведення документів у відповідність чинному законодавству України, а також у зв`язку з дуже тяжким та поганим станом здоров`я, [PERSON] , 14.10.2013 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я [PERSON] (а.с.96 т.1), якою доручає останньому бути його представником в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування України, зокрема у Фастівській районній державній нотаріальній конторі та інших нотаріальних конторах Київської області, Фастівському МЕТІ та управлінні Держкомзему з питань приватизації земельної ділянки, яка розташована на території Борівської селищної ради. Для чого, надав [PERSON] ряд відповідних повноважень, в тому числі підписувати та отримувати документи, без права розпорядження майном. За заявою [PERSON] від 07.04.2014, Рішенням №8-20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» видано Борівською селищною радою Фастівського району Київської області. Згідно п.1 вказаного Рішення, орган місцевого самоврядування вирішив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в [ADDRESS] в межах земель Борівської селищної ради. 15.04.2014 Борівською селищною радою Фастівського району Київської області, за результатами розгляду вищевказаної заяви, приймається Рішення №8-20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» (а.с.146 т.1). При цьому прізвище особи, на користь якої затверджено проект, в назві рішення - не зазначено. А згідно п. 2 вищевказаного Рішення, орган місцевого самоврядування вирішив передати у приватну власність земельну ділянку, розташовану за вищевказаною адресою, з кадастровим номером 3224955300:01:003:0664 площею 0,0700 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - [PERSON] . [INFO] спадкодавець - [PERSON] помер. За життя, 28.07.2014 [PERSON] склав заповіт на ім`я позивачки на все належне йому майно. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, але нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів. В подальшому [PERSON] дізналася, що оформити право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,07 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та розміщений на ній самовільно побудований померлим [PERSON] житловий будинок, в неї немає можливості. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду застосування норми матеріального права, яка міститься у ч. 1 ст. 261 ЦК України, характеризується наступними особливостями: Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (самфакт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Як вбачається з матеріалів позову, позивач періодично зверталась до судів з позовами, пов`язаними із захистом зазначених вище своїх прав та інтересів. Проте, по жодній з позовних вимог позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернулась до суду з даним позовом своєчасно, з урахуванням наступних обставин. В першій позовній вимозі позивач просить суд визнати протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області щодо проведення реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 19.06.2014 року за № КС 062141700225, замовником у якій є [PERSON] та скасувати дану реєстрацію. Реєстрація цього повідомлення про початок виконання будівельних робіт відбулась 19.06.2014, Позов подано 03.03.2020 (через 5 років і 8 місяців). Позивачка стверджує, що про порушення своїх прав реєстрацією повідомлення про початок будівельних робіт вона дізналася 10.03.2017 в процесі отримання відповіді на адвокатський запитпредставника позивача з приводу того чи було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації чи інший документ, що підтверджує прийняття в експлуатації спірного житлового будинку (а.с.19 т.1). Натомість, згідно з вищезазначеними висновками Великої Палати Верховного Суду, пзивач повинна довести, що вона не могла дізнатися про реєстрацію Інспекцією ДАБК у Київській області до 03.03.2017 (три роки до дати подання позову 03.03.2020). При цьому, суд також звертає увагу, на той факт, що згідно з доданою до позовної заяви копією інформаційної довідки № 185099115 від 17.10.2019 (т. 1, а.с 152-158),інформація про реєстрацію права власності на незавершене будівництво за [PERSON] була внесена до реєстру 11.03.2015 (т. 1, а.с. 153). Відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є загальнодоступними, Позивач сама додала до позову інформацію з цього реєстру. Станом на 11.03.2015, [PERSON] вже помер ( [INFO] ) і позивач вже звернулась з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини (копія довідки - т. 1, а.с. 43). Таким чином, позивач не мала жодних об`єктивних перешкод для того, щоб, починаючи з 11.03.2015, у будь-який день дізнатись з реєстру про реєстрацію за [PERSON] незавершеного будівництва, після чого за допомогою адвоката подати адвокатський запит, аналогічний тому, який було подано 12.03.2017 (т.2, а.с. 49.)та, починаючи з 16.03.2015 (у п`ятиденний строк на надання відповіді на адвокатський запит), дізнатись про реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт 19.06.2014 року за № КО 062141700225. Позивачка мала необмежену можливість, починаючи з 16.03.2015, у будь-який день дізнатись про реєстрацію Інспекцією ДАБК у Київській області 19.06.2014 за № КС 062141700225 повідомлення про початок виконання будівельних робіт, замовником у яких є [PERSON] . З дня, коли Позивачка могла дізнатись про реєстрацію вищезазначеного повідомлення (16.03.2015), до дня подання позову (03.03.2020) пройшло 4 роки і 11 місяців. Позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того, що вона з об`єктивних та незалежних від неї причин не могла дізнатись про реєстрацію вищезазначеного повідомлення у період з 16.03.2015 (дата можливої відповіді на адвокатський запит) до 03.03.2017 (три роки до дати подання позову). Отже, строк позовної давності по першій позовній вимозі є пропущеним без поважних причин. В другій позовній вимозі позивач просить суд визнати протиправними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області щодо проведення реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, зареєстрованої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 26.05.2015 за № КС 142151460391, замовником у якій є [PERSON] та скасувати дану реєстрацію. Реєстрація цієї декларації відбулась 26.05.2015. Позов подано 03.03.2020 (через 4 роки і 9 місяців). У позовній заяві Позивачка жодним чином не пояснює причини пропуску трирічного строку позовної давності за цією вимогою. Згідно з вищезазначеними висновками Великої Палати Верховного Суду, позивач повинна довести, що вона не могла дізнатися про проведення 26.06.2015 реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта до 03.03.2017 (три роки до дати подання позову 03.03.2020). При цьому, суд на той факт, що згідно з доданою до позовної заяви копією інформаційної довідки № 185099115 від 17.10.2019 (т. 1, а.с 152-158), інформація про реєстрацію права власності за [PERSON] на будинок [ADDRESS] була внесена до реєстру 26.06.2015 (т. 1, а.с. 153). З дня, коли Позивачка могла дізнатись про проведення реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта (01.07.2015) до дня подання позову (03.03.2020) пройшло 4 роки 8 місяців. Позивач не надала жодних доказів на підтвердження того, що вона з об`єктивних та незалежних від неї причин не могла дізнатись про реєстрацію вищезазначеної декларації у період з 01.07.2015 (дата можливої відповіді на адвокатський запит) до 03.03.2017 (три роки до дати подання позову). Отже, строк позовної давності по другій позовній вимозі є пропущеним без поважних причин. В третій позовній вимозі позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19897847 від 11.03.2015 року, згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач визнає пропуск строку давності по цій позовній вимозі (т. 1, а.с. 20, абзац 3).Але стверджує, що цей строк було пропущено з поважних причин (заява - т. 1, а.с. 24-25). При цьому, позивач вважає поважними наступні причини пропущення строку: -09.09.2015 позивач подала до суду позовну заяву з вищевказаною вимогою (справа №381/3897/15-ц). -23.12.2015 ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області позов було залишено без розгляду. -В подальшому з цією ж вимогою позивачка зверталась до Одеського окружного адміністративного суду (справа №815/2739/17). -18.01.2018 позивач подала зміни до позовної заяви, згідно з якими з позовних вимог було виключено вимогу про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19897847 від 11.03.2015 року, так як розгляд даних вимог відповідно до існуючої практики суду касаційної інстанції не відноситься до компетенції адміністративних судів та повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства. -Для скасування вищезазначеного рішення державного реєстратора від 11.03.2015 в позивача не було достатніх підстав і лише з винесенням Постанови Верховного Суду у справі № 381/4645/17 такі підстави з`явилися та виникла можливість у подачі позовної заяви. Проте, повідомлені позивачем вищезазначені обставини не підтверджують поважність причин пропуску позовної давності для вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайойного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 19897847 від 11.03.2015 року у зв`язку з наступним. Згідно з доданою до позовної заяви копією інформаційної довідки № 185099115 від 17.10.2019 (т. 1, а.с 152-158), інформація про рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19897847 від 11.03.2015 року була внесена до реєстру 11.03.2015 (т. 1, а.с. 153). Отже, з 11.03.2015 позивач могла дізнатись про прийняття оскаржуваного рішення, а відтак, строк позовної давності за вимогою про визнання його протиправним і скасування почав свій перебіг від 11.03.2015 і закінчився 11.03.2018. В той час як позов, що є предметом цього розгляду, було подано 03.03.2020 (через 1 рік і 11 місяців після закінчення строку давності). При цьому, 09.09.2015 позивач звернулась до суду з тотожною позовною вимогою, за якою було відкрито провадження 11.09.2015 (копія ухвали - т. 1, а.с. 26-27). Суд звертає увагу, що залишення цього позову 23.12.2015 відбулось саме за заявою позивача (копія ухвали - т.1, а.с. 23). Отже, подавши тотожний позов у 2015 році, позивач мала можливість захищати свої інтереси у справі за тим позовом, але на свій власний розсуд залишила позов без розгляду. Згідно з доданою до позову ухвалою (т. 1, а.с. 29-30) до Одеського окружного адміністративного суду позивач заявила ту саму вимогу 29.05.2017 - через 2 роки і 2 місяці після початку строку давності (11.03.2015) і через 1 рік і 5 місяців після залишення цієї самої вимоги за заявою позивача без розгляду (23.12.2015). Жодних доказів на підтвердження поважності такого тривалого зволікання позивач не надала. Повторне залишення цієї вимоги без розгляду у зв`язку з її виключенням самою позивачкою з перелік позовних вимог також не свідчить про поважність причин пропущення строку давності. Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Як зазначалось вище, строк позовної давності для позовної вимоги про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 19897847 від 11.03.2015 закінчився 18.03.2018. Постанова Верховного Суду у справі № 381/4645/17, на яку посилається позивач, була прийнята 02.10.2019 - через 1 рік і 6 місяців після спливу позовної давності (18.03.2018) і вже жодним чином не може вплинути на перебіг цієї давності. Тому, на думку суду, твердження позивача, що без постанови від 02.10.2019 вона не мала можливості заявити вимогу про скасування рішення державного реєстратора від 11.03.2015, спростовуються тим, що така вимога була заявлена (за 4 роки і 1 місяць до прийняття постанови від 02.10.2019. Отже, строк позовної давності по позовній вимозі про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Фастівського міськрайойного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є пропущеним без поважних причин. В четвертій та п`ятій позовній вимогах позивач просить суд: скасувати видане Реєстраційною службою Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області на ім`я [PERSON] свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 26.06.2015 на житловий будинок загальною площею 278,4 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області індексний номер: 22430318 від 26.06.2015 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 278,4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності було видане 26.06.2015. Рішення державного реєстратора було прийнято 26.06.2015. Позов подано 03.03.2020 (через 4 роки і 8 місяців). Позивач повідомляє суд, що про порушення своїх прав свідоцтвом від 26.06.2015 та його реєстрацією їй стало відомо 11.09.2017 з надісланням до суду реєстраційної справи на виконання ухвали суду про забезпечення доказів по цивільній справі №381/1729/17. Позивач стверджує, що лише 11.09.2017 після ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи їй стало відомо про видачу і реєстрацію 26.06.2015 свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с. 20, другий абзац). Натомість, згідно з вищезазначеними висновками Великої Палати Верховного Суду, позивач повинна довести, що вона не могла дізнатися про видачу і реєстрацію вищезазначеного свідоцтва до 03.03.2017 (три роки до дати подання позову 03.03.2020). Суд, звертає увагу на той факт, що згідно з доданою до позовної заяви копією інформаційної довідки № 185099115 від 17.10.2019 (т. 1, а.с 152-158), інформація про реєстрацію права власності за [PERSON] на будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 26.06.2015 була внесена до реєстру 26.06.2015. У наданій позивачем інформаційній довідці в записі про право власності номер 8995304 (т. 1, а.с. 153) зазначено: Підстава виникнення права свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] . власності виданий 26.06.2015. видавник: Реєстраційна служба Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області. Відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є загальнодоступними, позивач особисто додала до позову інформацію з цього реєстру. Станом на 26.06.2015, [PERSON] вже помер ( [INFO] ) і позивач звернулась до нотаріальної контори 27.01.2015 (витяг з реєстру - т. 1 а.с. 44). Таким чином, позивач не мала жодних об`єктивних перешкод для того, щоб, починаючи з 26.06.2015, у будь-який день отримати з реєстру повну інформацію про реєстрацію 26.06.2015 за [PERSON] права власності на будинок на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 26.06.2015. Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк позовної давності за всіма позовними вимогами. По жодній з позовних вимог позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права у період до 03.03.2017 (за три роки до подання позову), і саме з цієї причини не звернулась до суду своєчасно. По жодній із заявлених позовних вимог позивач не надала доказів на підтвердження існування поважних причин пропущення позовної давності, а саме існування об`єктивних і незалежних від волі позивача перешкод для своєчасного заявления відповідних вимог. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, за відсутності поважних причин пропущення строку звернення до суду, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed