Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву б/н від 07.08.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, [PERSON] узяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості розмір якої станом на 19.09.2018 року складає 14037,37 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 321,72 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 4913,18 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 7895,87 грн., фіксована частина штрафу - 250,00 грн., процентна складова штрафу - 656,54, яку відповідач добровільно не погашає. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.08.2008 року на загальну суму 14037 грн 37 коп. та стягнути судові витрати. У судовому засіданні повноважний представник АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Резніченко Д.М. заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на обґрунтування вимог посилався на обставини, що викладені в позові та додав, що факт звернення позивача за банківськими послугами та укладання договору кредиту на умовах приєднання підтверджується підписаною останнім анкетою-заявою, своїм підписом позивач підтвердив, що погоджується з умовами надання банківських послуг і діючими тарифами, що розміщені на веб-сайті банку. Витягом за картковим рахунком підтверджується, що позивач користувався коштами кредитного ліміту та строк пред`явлення вимог до позивача не минув, оскільки як вбачається останній платіж ним був здійснений 24.11.2017 року на суму 200 грн., що також відповідає даним розрахунку, ціна позову за яким вирахувана правильно, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , який належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи в його відсутність. У відзиві на позовну заяву вимоги не визнає у повному обсязі, вважає безпідставними, на спростування вимог посилається на невідповідність укладання договору приєднання вимогам закону, на не можливість одночасного стягнення штрафів та пені як різновидів неустойки, що суд може застосувати позовну давність без відповідної заяви та при цьому посилається на судову практику, просив у позові відмовити повністю. Заслухав пояснення представника позивача, дослідив письмові пояснення сторін, надані докази по справі на обґрунтування та спростування вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються також у договорі - залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України слід вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Як убачається, на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копіюанкети-заяви, в якій зазначено, що відповідач погоджується з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 11 на звороті). Судом встановлено, що у наданій заяві [PERSON] виявляє бажання оформити на своє ім`я кредитну картку за типом «Універсальна» (55 днів пільгового періоду), базова процентна ставка 36%річних, зі встановленим кредитним лімітом 500 гривен. Згідно позначки уповноваженої особи банку на надання послуг рахунок на обслуговування кредитної картки відкритий 07.08.2008 року. У цій же заяві відповідач підтвердив факт отримання від 12.09.2008 року кредитної картки за номером [NUMBER] та ПІН -коду до неї, про що свідчить його підпис. Однак, зазначена вище заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору та випущеної кредитної картки, умов пролонгації та його дострокового розірвання, в анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні інші суттєві умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Суду також надана копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», якою передбачено, зокрема, комісію за кредитне обслуговування в розмірі одного відсотка на залишок заборгованості, непогашеної на протязі пільгового періоду; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за звітним; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, а також штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову. В якій передбачена та зазначена інша базова відсоткова ставка на залишок заборгованості 22,8% з розрахунку на 360 днів річних, ніж яка зазначена в заяві про наміри отримати кредитку з використанням її на встановлених умовах приєднання, тобто є суперечливими та остаточно не визначеними (а.с. 12). До позовної заяви долучені витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови, - які відповідачем також є не підписані (а.с. 13-27). На підтвердження свого позову банком надано розрахунки заборгованості за кредитним договором від 07.08.2008 року за період з 12.09.2008 року по 31.05.2015 року включно та за період з 01.06.2015 року по 19.09.2018 року включно, згідно яких, станом на 19.09.2018 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 14037,37 грн., з якої 321,72 грн - тіло кредиту, 4913,18 грн.- відсотки за користування кредитом, 7895,87 грн - пеня., 250,00 грн.- штраф (фіксована частина), 656,54 - штраф (процентна складова) (а.с. 6-10). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.08.2008 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, яка має бути, права та обов`язки клієнта (позичальника) та банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках їх нарахування. Таким чином, з огляду на викладене, надавши оцінку наданим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги, що банком не надано суду доказів укладення з відповідачем з дня відкриття рахунку від 07.08.2008 року у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту, фактичного розміру процентів за користування кредитом; враховуючи також ненадання позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, то суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано відповідних і достатніх письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору у належній формі та не доведено його умови. Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, у тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщуються на сайті - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні. Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується з правовою позицією та підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, а ті, які передбачались як складові договору приєднання, є не підписані та не затверджені сторонами, тобто не є прийняті. За таких обставин і без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, у строки та спосіб згідно встановленого порядку, сторони не мали обмежень в реалізації своїх прав та обов`язків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх порушених прав у судовому порядку - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 321,72 грн., які є тілом кредиту. Підстави застосування положень позовної давності відсутні. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з [PERSON] слід стягнути на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у вигляді сплаченого банком судового збору при подачі позову пропорційно задоволеним позовним вимогам (321,72 грн від 14037,37 грн складає 2,3%), що складає 1762,00 грн*2,3%=40,53 грн

Outcome: partial