Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.01.2017 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5921/2016, згідно якого банк видає позичальнику кредит у сумі 374 274, 26 грн на строк до 01.01.2024 року. Однак, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання. Станом на 04.07.2019 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 157 706,66 грн., з яких: 118849,18 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 21822,02 грн. - прострочені відсотки; 15 035,46 грн. - заборгованість за пенею, понесені банком судові витри у розмірі 2000 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі - 157 706,66 грн. та понесені судові витрати по справі у розмірі 2365,60 грн. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав з підстав, зазначених у заяві, просив його задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомих суду причинах, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток, а тому суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 554, 1054, 1048, 1049 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.01.2017 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5921/2016, згідно якого банк видає позичальнику кредит у сумі 374 274, 26 грн на строк до 01.01.2024 року ( а.с. 17-21). В якості забезпечення зобов`язань, які виникають із кредитного договору №5921/2016 від 04.01.2017 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 10.01.2017 року укладено Договір застави №60. Згідно даного договору предметом застави є автомобіль марки Renault Fluence, 2016 року випуску, р.н. [NUMBER] . 12 березня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 387, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки Renault, модель Fluence, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . 18.04.2018 року приватним виконавцем Маковецьким З.В. відкрито ВП № 56225971. 30.07.2018 року Предмет застави реалізовано, ВП № 56225971 завершено, але суми від реалізації майна недостатньо для погашення повної суми заборгованості за Кредитним договором № 5921/2016 від 04.01.2017 року. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до п. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 04.07.2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 155 706, 66 грн., з яких: 118 849, 18 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21 822, 02 грн. - заборгованість за відмотками, 15 035, 46 грн. - заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком (а. с. 5,6). Згідно умов договору, відповідач несе відповідальність перед банком за невиконання положень договору. Збитки завдані банку відповідачем внаслідок невиконання положень договору, підлягають негайному безумовному відшкодуванню відповідачем за першою вимогою банку. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється його належним виконанням. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми закону та фактичних дій відповідача по погашенню ним вказаного кредиту, вбачається, що відповідач не тільки прострочив взяті на себе договірні зобов`язання по договору, а й не виконав їх належним чином, а відтак зобов`язання відповідача по несплаті ним вказаного боргу не є припиненим. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно платіжного доручення позивач при зверненні з позовом до суду сплатив судовий збір у сумі 2 365, 60 грн (а.с. 1). Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 155 706,66 грн та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі - 2 365, 60 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 2000 грн, суд дійшов висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає у зв`язку із необґрунтованістю. Позивачем до позову не додано документального підтвердження визначеної суми (порядок її визначення та розрахунок). Відтак, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити відповідність визначеної позивачем суми її дійсному розміру. На підставі наведеного та

Outcome: partial