Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16 червня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у визначеному розмірі. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На час відкриття спадщини зобов`язання [PERSON] за кредитним договором з повернення кредитних коштів залишились не виконаними, станом на 10 жовтня 2018 року заборгованість становить 33 249,50 грн. 10 квітня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлена претензія кредитора до Скадовської державної нотаріальної контори, на підставі чого нотаріусом була заведена спадкова справа, однак із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Оскільки на час смерті [PERSON] , який був позичальником за кредитним договором, за адресою його проживання, на день смерті, зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відповідно до частини 3 статті 1268\~Цивільного кодексу\~України прийняли спадщину, до складу якої ввійшли кредитні зобов`язання спадкодавця, а тому 10 червня 2020 року на адресу спадкоємців позичальника направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості [PERSON] , яку залишено без відповіді. З наведених підстав у позовній заяві висловлено прохання про стягнення із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 249,50 грн. та судових витрат. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалами суду від 14 червня 2021 року по справі постановлено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано докази. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» явку представника в судове засідання не забезпечено, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомлялися про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту клопотання доданого до позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилися, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Статтею 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12\~ЦПК України). Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті складає між ним та Банком Договір, про що свідчить його підпис в копії анкети-заяви від 16 червня 2010 року. В заяві зазначено про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12 жовтня 2018 року (а.с. 53). На день смерті позичальника, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за місцем проживання позичальника за адресою: [ADDRESS] \~(а.с.\~47-52). Як вбачається із розрахунку станом на станом на 10 жовтня 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 16 червня 2010 року становить 33249,50 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 713,84 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1406,27 грн. та пені в розмірі 31129,39 грн. (а.с. 9-11). 10 квітня 2020 року позивачем направлена претензія кредитора до Скадовської державної нотаріальної контори, на яку отримано відповідь з якої вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 55, 56). 10 червня 2020 року відповідачам були направлені лист-претензія про погашення заборгованості померлого позичальника [PERSON] (а.с. 57-64). Відповідно до частини 1 статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до частини 2 статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із витребуваної судом спадкової справи №69/2020 вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК», свідоцтво про право на спадщину не видавалось, відомості про належність спадкодавцю майна відсутні. Отже відповідачі, як спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у спадкодавця [PERSON] майна на час його смерті. Через відсутність відомостей про наявність спадкового майна, отриманого спадкоємцями, суд позбавлений можливості визначити межі їх відповідальності перед кредитором та покладання на них обов`язку виконати боргові зобов`язання спадкодавця у межах вартості отриманого ними майна, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Outcome: dismissed