Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у квітні 2017 року розлучилися, проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча здоровий, працездатний та має можливість надавати таку допомогу. В зв`язку з цим просить стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON] в розмірі ј частки усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву котрою підтримала позовні вимоги за обставин зазначених в позові та просила їх задовольнити, розглянувши справу у її відсутності. Відповідач, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Відзиву, заперечень чи клопотань не заявляв. Ухвалою Старосинявського районного суду від 13 травня 2019 року постановлено розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторонимають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області 18 листопада 2009 року). Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2017 року розірвано шлюб між сторонами. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою і відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча здоровий, працездатний та має можливість надавати таку допомогу. За змістом ч. 8 ст.7, ч. 2 ст.150, ст.180 СК України, ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3 ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ч. 1ст. 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому аліменти на її утримання підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обов`язку по утриманню дитини та перекладання батьківського обов`язку по утриманню та вихованню дитини на позивачку, хоча зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку відповідач являється працездатним, інших аліментних зобов`язань немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує регулярної батьківської матеріальної допомоги. Згідно\~ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.\~141\~ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved