Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В березні 2014 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 вересня 2012 року за 5500 доларів США, що еквівалентно 45650 грн. купили автомобіль ВАЗ 11183 державний номерний знак [NUMBER] у відповідача [PERSON], який видав їм відповідну розписку. До цього [PERSON] теж на підставі довіреності, укладеної 16 липня 2010 року, придбав вказаний автомобіль у [PERSON] Договір купівлі-продажу між сторонами оформлений не був, у зв'язку з чим позивачі просять суд визнати угоду купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 11183 дійсною, визнати за ними право власності на вказаний автомобіль. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснив, що дійсно між ним та позивачами фактично відбулась угода купівлі-продажу автомобіля. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, направила суду заяву про розгляду справи в її відсутність, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась з невідомих суду підстав, повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власницею автомобіля ВАЗ 11183 державний номерний знак [NUMBER], який передала відповідачу [PERSON] за довіреністю від 16 липня 2010 року, уповноваживши його представляти її інтереси з питань розпорядження транспортним засобом. [PERSON] в свою чергу передав за довіреністю від 24 вересня 2012 року [PERSON] та [PERSON] автомобіль ВАЗ 11183 державний номерний знак [NUMBER], уповноваживши їх експлуатувати та розпоряджатись автомобілем. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі (п.3 ч.1ст.208 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України). За діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством угоди купівлі-продажу транспортних засобів мали здійснюватися у відповідності до вимог Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, які затверджені Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 228 від 31 липня 2002 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2002 року за № 681/6969. В матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу автомобіля, вчинений у письмовій формі, підписаний обома сторонами продавцем і покупцем, засвідчений підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, який би містив усі істотні умови, необхідні для чинності такого договору купівлі-продажу, перед відчуженням, передачею транспортний засіб, що перебував в експлуатації і зареєстрований в підрозділах ДАІ, повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ, як того вимагають норми ст. ст. 202, 203, 207, 208 п. 3, 328, 626, 638 ЦК України, п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся. Довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Видача довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано. До того ж позивач в супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав доказів на підтвердження ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення угоди, що є обов'язковою умовою для визнання правочину дійсним за правилами ст. 220 ЦК України.

Outcome: dismissed