Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] «про стягнення заборгованості». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 22.03.2011 між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Виходячи з того, що відповідач не виконує наладженим чином взяті за себе зобов`язання за договором №б/н, та ігнорує вимоги позивача щодо позасудового порядку вирішення питання, АТ КБ «ПриватБанк» вимушено звернутись до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за вказаним правочином, яка станом на 10.12.2018 становить 39 779,84 грн. та складається з: 23 087, 93 грн. - відсотки за користування кредитом; 14 321,44 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 870,47 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження. Відповідачем, на виконання приписів процесуального Закону, було надіслано відзив на позовну заяву доводи викладені в якому зводяться до безпідставності заявлених позовних вимог зважаючи на постанову ВП/ВС від 03.07.2019 прийняту за результатами розгляду справи №342/180/17. Позивачем, на виконання приписів процесуального Закону, було надіслано відповідь на відзив доводи викладені в якому зводяться до законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається наступне. 22.03.2011 [PERSON] було заповнено анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання Банківських послуг в ПриватБанку. Вказана заява не містить посилання на бажаний кредитний ліміт, узгодження умов нарахування відсотків та штрафів, крім того, вона також не містить посилання щодо обраного [PERSON] кредитного продукту. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем було надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до довідки наданої АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] має кредитні картки: [NUMBER] дата відкриття - 25.07.2017 термін дії - 03/16; [NUMBER] дата відкриття - 21.11.2013 термін дії - 05/17; [NUMBER] дата відкриття 26.06.2017 термін дії - 03/21. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 22.03.2011, заборгованість станом на 10.12.2018 становить 39 779,84 грн. та складається з: 23 087, 93 грн. - відсотки за користування кредитом; 14 321,44 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 870,47 грн. - штраф (процентна складова). Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1-2 статті 207 ЦК України визначено, зокрема, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги, що банком не надано суду доказів: укладення з відповідачем 22.03.2011 у простій письмовій формі кредитного договору; досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо: строку дії кредитного договору, розміру тіла кредиту, терміну повернення кредиту, розміру процентів за користування кредитом; та враховуючи ненадання позивачем Умов та Правила надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, - суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні. Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Щодо посилання позивача з приводу того, що відповідачем здійснювалося користування кредитним лімітом встановленим на картковий рахунок № [NUMBER] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відзиві на позовну заяву, позивачем зазначено, що на виконання умов кредитного договору б/н від 22.03.2011 банком було відкрито [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] ключем до якого є пластикова картка. Тобто, пластикова картка може змінювати свої ідентифікаційні ознаки зважаючи на можливість закінчення строку її дії, в той час як номер карткового рахунку залишається не змінним. Згідно з Довідкою наданою АТ КБ «ПриватБанк» Комаров А.В. має кредитні картки: 4149437725491235 дата відкриття - 25.07.2017 термін дії - 03/16; [NUMBER] дата відкриття - 21.11.2013 термін дії - 05/17; [NUMBER] дата відкриття 26.06.2017 термін дії - 03/21. З аналізу вказаної довідки у взаємозв`язку з інформацією викладеною позивачем у відповіді на відзив, вбачається, що значення у Довідці «номер картки» тотожне значенню «картковий рахунок». Виходячи з того, що анкета-заявка не містить посилання щодо номера карткового рахунку на який встановлюється кредитний ліміт за кредитним договором б/н від 22.03.2011, а Довідка надана АТ КБ «ПриватБанк» не містить посилання на картковий рахунок відкритий 22.03.2011, твердження позивача щодо погодження сторонами умов кредитного договору б/н від 22.03.2011 з огляду на рух коштів за вказаним рахунком що вбачається з виписки, не може бути прийнятим до уваги оскільки суперечить матеріалам справи. Крім того, надана позивачем виписка за картковим рахунком № [NUMBER] не може бути ідентифікована з кредитним договором №б/н від 22.03.2011, оскільки містить посилання на початок її функціонування 25.07.2012. На підстав вищевикладеного,

Outcome: dismissed