Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Боромлянська сільська рада Тростянецького району Сумської області звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір'ю-одиначкою малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON]. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 11.09.2015 дітей було відібрано у матері та батька без позбавлення батьківських прав та було стягнуто з відповідачів аліменти. У продовж року після цього рішення, з червня 2015 року по січень 2016 року [PERSON] на території сільської ради була відсутня. [PERSON] мешкав у своєї матері в с. Новгородське, ніде не працював та пиячив. У лютому 2016 року [PERSON] з'явилась у с. Новгородське, деякий час вони зі співмешканцем проживали там, а у липні стали мешкати у батьків [PERSON] в [ADDRESS]. З вересня відповідачі проживають по [ADDRESS], у будинку, який винаймають. За цей час [PERSON] притягалась до кримінальної відповідальності за крадіжку, [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі. З часу вилучення дітей із родини (травень 2015 року) батьки відвідували сина два рази, доньок - жодного разу. Телефоном з дітьми не спілкувалися, не цікавилися їх здоров'ям, навчанням та вихованням, не надавали матеріальної допомоги. Таким чином, поведінка відповідачів після відібрання дітей свідчить про свідоме нехтування батьківськими обов'язками, небажання виправити ситуацію на краще. На даний час [PERSON] є вагітною, але рекомендації медичних працівників не виконує. З огляду на вказані обставини, позивач просив суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 460 грн., щомісячно, на кожну дитину, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку; 3) позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON]; 4) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 460 грн., щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання з'явились, проти позову заперечували, посилаючись на те, що мають намір виховувати дітей. Протягом року вони не відвідували дітей, бо не знали де вони знаходяться. Представники служби у справах дітей Тростянецької РДА, Районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Тростянецької РДА та прокурор підтримали заявлені позовні вимоги. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в пунктах 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка - [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відносно перших двох дітей відомості про батька були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження - зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є відповідач - [PERSON] Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей та копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. (а.с.8-12) Розглядаючи питання доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав відносно вказаних дітей, суд бере до уваги наступне. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 11 вересня 2015 року зазначених малолітніх дітей було відібрано у відповідачів без позбавлення батьківських прав внаслідок невиконання останніми своїх батьківських обов'язків. Також, вказаним рішенням суду з батьків було стягнуто аліменти на утримання дітей. (а.с.67-70) Після вказаних обставин відповідачі, на переконання суду, не змінили своє ставлення у питанні виконання своїх батьківських обов'язків. Зокрема, як вбачається з акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї відповідачів від 28 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] не створили належні матеріально - побутові умови для проживання дітей. Відповідно до цього акту у будинку де проживають відповідачі ліжка для відпочинку дітей відсутні, постільна білизна, посуд для їх харчування також, продуктів харчування мало, дрова для опалення будинку відсутні, електроенергія від будинку відімкнена.(а.с.18) Суд бере до уваги те, що вказані умови дійсно є неналежними для виховання дітей, при цьому суд також звернув увагу на ту обставину, що у цих умовах проживає [PERSON], яка є вагітною та має народжувати дитину. Відповідач [PERSON], почав вживати заходів, щодо часткового поліпшення умов проживання лише у ході розгляду даної справи судом, зокрема до будинку було під'єднане електропостачання, встановлені ліжка для дітей, про що було відмічено в акті обстеження матеріально - побутових умов сім'ї. (а.с.74) Слід зазначити, що відсутність належних умов для проживання дітей в сім'ї відповідачів видається системним явищем, що вбачається з документів про здійснення соціального супроводу сім'ї у 2013-2014 роках, а тому вищевказане часткове покращення відповідачами умов проживання не може бути взяте до уваги судом під розгляду цієї справи. (а.с.76-109) Разом із тим, про ухилення відповідачів від своїх батьківських обов'язків свідчить та обставина, що відповідачі з часу відібрання у них дітей фактично не відвідували їх, не телефонували, не цікавились їх життям та станом здоров'я, ніякої матеріальної допомоги не надавали, про що свідчить інформація викладена у листі Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області від 15 серпня 2016 року № 04/658 та поясненнях матері-вихователя ДБСТ [PERSON]Б.(а.с.15,17) Вказане, на переконання суду, є свідченням того, що відповідачі навмисно ухиляються від обов'язку по вихованню дітей, оскільки не проявляли по відношенню до дітей щонайменшої батьківської турботи, хоча мали таку можливість. Посилання відповідачів на ту обставину, що їм не було відомо місце знаходження дітей, на переконання суду є вкрай непереконливими, оскільки відповідачами не було надано жодного доказу того, що вони звертались до компетентних органів держави з метою з'ясування вказаної інформації чи встановлення часу для побачень із дітьми. Також, відповідачами визнається той факт, що стягнуті з них за рішенням суду аліменти на утримання дітей вони жодного разу не сплачували, що свідчить про невиконання ними своїх обов'язків по утриманню дітей. Суд не може залишити поза увагою також ту обставину, що відповідачі протягом останніх двох років притягались до кримінальної відповідальності, про що свідчать копія вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 15 січня 2016 року відносно [PERSON] та інформаційною довідкою Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області від 21 листопада 2016 року. (а.с.71) Окрім того, в сім'ї відповідачів трапляються не поодинокі випадки насильства зі сторони [PERSON] над [PERSON], на що вказують копія постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 25 листопада 2016 року та ухвала Тростянецького районного суду Сумської області від 19 травня 2015 року.(а.с. 131-132) Також, у ході судового розгляду справи, представник позивача вказував на системне зловживання відповідачем [PERSON] алкогольними напоями. Відповідач [PERSON] не заперечував тієї обставини, що іноді дійсно може випити, проте заперечував факт зловживання алкогольними напоями. Оцінюючи вказані обставини, суд не може залишити поза увагою ту обставину, що з'явившись у судове засідання призначене на 28 листопада 2016 року відповідач [PERSON] виявляв явні ознаки алкогольного сп'яніння, не дочекавшись завершення судового засідання залишив залу судового засідання та на наступне судове засідання не з'явився без повідомлення суду про поважність причин неявки. Всі ці обставини на переконання суду вказують на легковажне та байдуже ставлення відповідача до питання позбавлення його батьківських прав. Приймаючи рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав, суд також бере до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків. Так, у ході судового розгляду справи судом було допитано як свідків завідувача фельдшерсько-акушерного пункту - [PERSON], директора Новгородської школи І-ІІІ ступенів [PERSON], колишнього депутата Боромлянської сільської ради - [PERSON], які також підтвердили ті обставини, що під час знаходження дітей у відповідачів останні ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, діти батьками належним чином матеріально не забезпечувались, за станом здоров'я не слідкували, умови проживання дітей були незадовільними, [PERSON] зловживав та продовжує зловживати алкогольними напоями. Як вбачається з матеріалів справи на час розгляду справи судом всі троє дітей знаходяться на вихованні матері-вихователя ДБСТ [PERSON], де отримують належне матеріальне забезпечення та де для них створені належні умови для виховання. У ході судового розгляду справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 171 СК України було прийняте рішення про заслуховування дитини - [PERSON], [INFO], яка може висловити свою думку при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Так, у ході судового розгляду справи під час опитування [PERSON] судом було встановлено, що дитина не бажає повертатись для проживання до [PERSON] та [PERSON], у відповідях на запитання суду дитина називає [PERSON] - матір'ю, дитина не пригадала нічого з часу проживання у сім'ї відповідачів, поряд із цим вказала на те, що їй та її братику і сестричці добре у сім'ї де вони на даний час проживають, вони всім забезпечені. Вказані обставини безумовно враховуються судом під час ухвалення цього рішення про задоволення позовних вимог. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд також бере до уваги висновок складений органом опіки - Боромлянською сільською радою від 23 вересня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей, згідно якого встановлено обставини неналежного піклування відповідачів про своїх дітей, про їх розвиток та здоров'я.(а.с.20) Вказані встановлені судом обставини, на переконання суду, є достатніми для обрання стосовно відповідачів такого крайнього заходу реагування як позбавлення батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи питання стягнення аліментів із відповідачів на користь їх малолітніх дітей уже було предметом судового розгляду та судом було ухвалене з цього питання відповідне рішення.(а.с.67-70) Позивач цієї обставини не врахував та повторно заявив вказані вимоги. Питання збільшення розміру аліментів позивач не порушує та доказів в обґрунтування такої вимоги суду надано не було. Враховуючи зазначене суд вважає позовні вимоги у цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У той же час з відповідачів підлягають стягненню судові витрати зі сплати суми судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial