Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним відчужуваний правочин, що вчинений [PERSON] на користь [PERSON] автомобіля марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, державний номер [NUMBER], визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, державний номер [NUMBER], за [PERSON] та зобовязати [PERSON] повернути автомобіль марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, державний номер [NUMBER], у власність первинного володільця [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2007 року, який на теперішній час розірваний. Під час шлюбу ними було придбано за кредитні кошти вищевказаний автомобіль. Договір № 0805-13010 на купівлю автотранспортного засобу був укладений між ДП «Ніко-Дпіпропстровськ» ТОВ «Ніко-Україна» та [PERSON] від 13.05.2008 року. Ціна вказаного автотранспортного засобу складала 100329, 00 грн. Погашення кредитних зобовязань (платежів) здійснювалося позивачем та відповідачкою за спільні кошти подружжя. Домовленості про поділ майна або шлюбний договір між ними відсутні. 07 липня 2012 року між відповідачкою та [PERSON] був укладений шлюб. Після розірвання шлюбу, скориставшись тим, що вказаний автомобіль був зареєстрований за нею, остання, в порушення норм Сімейного кодексу України, зняла автомобіль з обліку з метою його продажу. Нещодавно позивачу стало відомо, що спільний автомобіль був відчужений його колишньою дружиною в одноособовому порядку та був зареєстрований за новим власником матірю [PERSON] - [PERSON], без згоди на це позивача. Оскільки її діями було порушено вимоги ст. 65 Сімейного кодексу України та здійснено відчуження спільного майна без згоди іншого співвласника, позивач вважає таке відчуження недійсним, оскільки відчужений автомобіль належить їм на праві спільної сумісної власності і позивачу, як співвласнику належить 1/2 частина автомобіля. Тому, правочин вчинений без згоди на це позивача, з порушенням норм чинного законодавства, має бути визнаний недійсним. Пізніше позивач доповнив свої позовні вимоги та просив також визнати за ним право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, № кузова JMBSRCS3A8U009856, № двигуна 4G18JQ9461, державний номер [NUMBER]. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій вказав, що свої позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 25 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 288. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2011 року по справі № 2-1756/2011, яке набрало законної сили 07 червня 2011 року, шлюб між ними був розірваний (а.с.5). На теперішній час [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], в результаті чого змінила прізвище на «Щербина». За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбане майно, а саме: Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, № кузова JMBSRCS3A8U009856, № двигуна 4G18JQ9461, державний номер [NUMBER], на підставі укладеного між ДП «Ніко-Дпіпропстровськ» ТОВ «Ніко-Україна» та [PERSON] Договору № 0805-13010 від 13.05.2008 року (а.с.8-9), який був зареєстрований за відповідачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч. 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. На підставі вищевказаного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив поділити між ним та [PERSON] майно набуте ними під час шлюбу. З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що автомобіль марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, № кузова JMBSRCS3A8U009856, № двигуна 4G18JQ9461, державний номер [NUMBER], є спільною сумісною власністю подружжя позивача та [PERSON], оскільки був придбаний ними під час шлюбу. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, № кузова JMBSRCS3A8U009856, № двигуна 4G18JQ9461, державний номер [NUMBER]. При цьому, судом встановлено, що 19 квітня 2011 року [PERSON], без згоди позивача (співвласника), відчужила вищевказаний автомобіль на користь [PERSON], що підтверджується довідкою Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.07.2014 року за вих. № 14/4816 та додатками до неї (а.с.49-51). Проте, судом було встановлено, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 68 СК України, розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Позивач, як співвласник спірного автомобілю, своєї згоди на відчуження автомобіля не надавав. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В силу ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним визнати недійсним відчужуваний правочин, що вчинений [PERSON] на користь [PERSON], автомобіля марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, № кузова JMBSRCS3A8U009856, № двигуна 4G18JQ9461, державний номер [NUMBER], визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, № кузова JMBSRCS3A8U009856, № двигуна 4G18JQ9461, державний номер [NUMBER], за [PERSON] та зобовязати [PERSON] повернути автомобіль марки Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort АТ комплектації Е83, кольору Х42, № кузова JMBSRCS3A8U009856, № двигуна 4G18JQ9461, державний номер [NUMBER], у власність первинного володільця [PERSON]. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слідує стягнути в рівних частинах судовий збір в сумі 825 грн. 85 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved