Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

В березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначав, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 04.02.2013, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 09.01.2020 становить 12128,62 грн., та складається із: 5756,23 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1337,89 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 3980,76 грн. нарахованої пені, а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина) і 553,74 грн. (процентна складова). 12 березня 2020 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подав. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 лютого 2013 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 11). Підписуючи анкету-заяву, відповідач погодився, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як це слідує з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на офіційному сайті банку. [PERSON] зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав два розрахунки заборгованості, з яких слідує, що за Кредитним договором № б/н від 04.02.2013 станом на 28.05.2015 утворилась заборгованість на загальну суму 12128,62 грн., яка складається із: 5756,23 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 1337,89 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 3980,76 грн. нарахованої пені, а також штрафів: 1053,74 грн. (а. с. 5-10). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Факт використання [PERSON] кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, в якому відображений рух коштів, а саме: отримання, використання і часткове повернення кредитних коштів позичальником. Як встановлено судом, відповідач покладені на нього кредитним договором зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка складається з простроченого тіла кредиту в розмірі 5756,23 грн., та яка підлягає стягненню на користь банку. Щодо вимоги банку про стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам та неустойці, то судом встановлено наступне. Кредитний договір між сторонами спору був укладений шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов кредитування, тобто фактично був укладений договір приєднання. Відтак, оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу банківських послуг і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, зокрема, які стосуються процентів за користування кредитними коштами та відповідальності за невиконання умов договору. Проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві від 04.02.2013 процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В позові позивач ніяким чином не обґрунтовує нарахуванням процентів згідно ст. 625 ЦК України (за який період та ін.). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по пені і штрафам за несвоєчасну сплату кредиту. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як невід`ємну частину кредитного договору, яка містить умови щодо пільгового періоду користування кредитними коштами, процентну ставку, відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та інші умови. Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цьому документі розмірі і порядку нарахування. З огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17, у подібних правовідносинах неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання (щодо встановлення умов однією зі сторін договору у формулярах або інших стандартних формах), оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин у даній справі (04.02.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.03.2020). Таким чином, за відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відсутність підпису відповідача у Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також у Витяг з Тарифів обслуговування карт універсальна, які наявні в матеріалах справи, свідчить про те, що вони не належать до кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини неповернення позичальником отриманої суми кредитних коштів, а також, що визначений на підставі Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» та Витягу з Тарифів порядок нарахування та сплати процентів на неустойки не можна вважати частиною кредитного договору, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту 5756,23 грн. В іншій частині позовні вимоги суд визнає такими, що не підлягають задоволенню, в зв`язку з відсутністю належних доказів їх погодження сторонами. Суд, з огляду на часткове задоволення позову, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог. При подачі позову банком було сплачено 2102 грн. судового збору. Оскільки даним рішенням позов задовольняється частково та визначено до стягнення з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 5756,23 грн., то вимоги банку задоволено на 47 %. (5756,23*100/12128,62). Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 987,94 грн. (2102*47%/100). На підставі положень ст.ст. 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 533, 536, 554, 610, 612, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055,1056-1 ЦК України, суд,-

Outcome: partial