Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором № б/н від 23.11.2012 року у розмірі 30369,17 грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.11.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору позичальник [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість, що складається із заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за договором № б/н від 23.11.2012 року належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 31.12.2017 року має заборгованість у розмірі 30369, 17 грн. На підставі зазначеного АТ «Приватбанк» звернувся до суду з відповідним позовом. До суду надійшов відзив на позов від [PERSON] , з якого вбачається, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року у справі № 641/12274/14-ц, [PERSON] визнано недієздатною, та її [PERSON] призначено опікуном над рідною сестрою [PERSON] . [PERSON] просила застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечував проти доводів [PERSON] Представник АТ «Приватбанк» зазначив, що рішення про визнання недієздатною [PERSON] набрало законної сили вже після оформлення кредитного договору, а отже позичальник на момент отримання кредитних коштів був дієздатним. Згідно ст. 41 ЦК України, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною особою несе її опікун, а відтак, необхідно стягнути кошти з опікуна позичальника. Також позивач заперечував проти застосування до спірних відносин строків позовної давності. Ухвалою суду від 13.02.2019 року замінено [PERSON] належним відповідачем [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , та її представник [PERSON] . заперечували проти задоволення позову відповідно до наданого відзиву на позовну заяву. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, суд прийшов до наступного. Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.11.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, а саме зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 23.11.2012 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредит у розмірі 2100,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно по ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором наданих позивачем, [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.12.2017 року в неї перед АТ КБ «Приватбанк» утворилась заборгованість у розмірі 30369 гривень 17 коп., яка складається: 2095,683грн. - тіло кредиту; 26351,00 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1422,34 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2016 року (справа № 641/12274/14-ц) [PERSON] визнано недієздатною. Призначено [PERSON] опікуном та недієздатною. Рішення суду набрало законної сили 19.04.2016 року. Згідно з положеннями ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 ЦК України) Так, відповідно до ч. 1 ст. 1184 ЦК України, шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності. Оскільки з прийняттям судом рішення про визнання фізичної особи недієздатною пов`язується низка важливих правових наслідків (ст. 41 ЦК України), необхідно чітко встановити момент, з якого фізична особа є недієздатною. За загальним правилом, таким моментом є день набрання законної сили відповідним судовим рішенням, тобто день, наступний після дня закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Таким чином, [PERSON] є недієздатною з 19.04.2016 року, тобто дати набрання законної сили рішенням суду. Закон не визначає, які правові наслідки обумовлюються судовим рішенням, в якому визначається день, з якого фізична особа є недієздатною. Оскільки інше не випливає з норм ЦК України , можна зробити висновок про формальне поширення недієздатності на усі наслідки, визначені ст. 41 ЦК України. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що суд, на дату яку вже минула, не може встановити над особою опіку і призначити опікуна. Відтак, опікун за ч. 4 ст. 41 ЦК України може нести відповідальність за діяння свого підопічного лише з моменту набуття ним повноважень, тобто з моменту вступу в законну силу рішення суду про визнання особи недієздатною, в якому зазначається про призначення опікуна (ч. 1 ст. 40 ЦК України). Таким чином, [PERSON] може нести відповідальність, за шкоду, яку може заподіяти (заподіяла) [PERSON] , лише з 19.04.2016 року, тобто дати набрання законної сили рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року по цивільній справі № 641/12274/14-ц [PERSON] отримала кредит 23.11.2012 року, тобто на той час коли [PERSON] не була її законним представником, а тому остання не може відповідати за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за кредитним договором [PERSON] уперіод часу з 23.11.2012 року до 19.04.2016 року, оскільки не була законним представником і не була стороною правочину. [PERSON] не може бути належним відповідачем щодо позовних вимог з 23.11.2012 року до 12.04.2016 року з огляду на відсутність у неї на даний час дієздатності. Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в Постановах Верховного Суду. Опікун, який призначений пізніше, не несе відповідальність за дії вчинені підопічним до такого призначення. (Постанова ВС від 07.11.2018 року, справа № 204/7/15-ц, провадження № 61-12955св18) З положень ст. 41 ЦК України вбачається, що опікун несе відповідальність лише за шкоду завдану недієздатною особою. Кредитні правовідносини - відносини які випливають із договору, натомість заподіяння шкоди відноситься до деліктних правовідносин, наслідком яких деліктна відповідальність, яка за загальним правилом, настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З огляду на те, що [PERSON] була призначена опікуном пізніше 07.04.2016 року (рішення набрало законної сили 19.04.2016 року) ніж її підопічна [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір 23.11.2012 року, з урахуванням обов`язку опікуна нести відповідальність лише з часу призначення останнього та тільки за шкоду завдану недієздатною (деліктні відносини), враховуючи, що спірні правовідносини виникають з договору, та не є деліктними, виходячи з того, що позивачем позовні вимоги про відшкодування шкоди не заявлені ( підстави позову позивач не змінював , відповідну позовну заяву і заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для зміни підстав позову не надав) , беручи до уваги приписи ч.1 ст. 13 ЦПК України щодо меж судового розгляду - суд в задоволенні позовних вимог до [PERSON] - відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed