Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Борзнянська РДА, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на утримання сина щомісячно аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь закладу або особи, де буде виховуватися дитина. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідачка не проявляє до сина належної батьківської турботи, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, за час перебування дитини з жовтня 2018 року в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей мати не відвідувала сина, не телефонувала йому та не має наміру його забирати, в сім`ї між матір`ю та дитиною склалися складні конфліктні стосунки, не має порозуміння. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав; не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа Служба у справах дітей Борзнянської РДА була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась. На виконання положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27.02.1991р., ст.171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка самої дитини [PERSON] , який підтримав заявлений позов і пояснив, що мати ніякої уваги йому практично не приділяє, не цікавиться його життям, вихованням, дозвіллям, не спілкується, надаючи перевагу меншому брату та новому чоловіку. Стверджує, що втратив почуття любові до своєї біологічної матері, не хоче бути з нею і просить позбавити її батьківських прав щодо нього. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України) та фактичного проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, телефонограмою, але в судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала; в наданій у підготовче засідання заяві просить проводити розгляд справи без її участі, позов визнає. Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши думку дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] , як мати неповнолітнього сина [PERSON] , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по його вихованню, понад дев`ять місяців не піклується про сина, не приділяє йому ніякої уваги, не спілкується, не цікавиться умовами його проживання, здоров`ям, матеріально не забезпечує, що негативно впливає на розвиток дитини. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] (після повторного шлюбу прізвище відповідачки [PERSON] ), яка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] , а батьком - [PERSON] . З 12 жовтня 2018 року неповнолітній [PERSON] за особистим зверненням перебуває в Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. За даний період [PERSON] участі в вихованні сина не приймала, не спілкувалась з ним, не піклувалася про нього, не цікавилася його життям, не забезпечувала йому належних житлово-побутових умов, фізичного та духовного розвитку, дозвілля, медичного забезпечення, матеріально не утримувала, надаючи перевагу влаштуванню особистого життя та задоволенню власних потреб. 03 липня 2018 року відповідачка склала нотаріально посвідчену заяву про відмову від виховання та утримання, виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються копіями паспорту, свідоцтв про народження, про розірвання шлюбу, про шлюб, довідками Оленівської сільської ради №40 від 01.03.2019р., Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 24.04.2019р., інформацією Служби у справах дітей Генічеської РДА від 01.02.2019р., заявами [PERSON] , актом обстеження умов проживання від 01.02.2019р., показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] . Відповідно до ст.19 СК України орган опіки та піклування повинен надати суду письмовий висновок щодо можливості позбавлення одного з батьків батьківських прав. Органом опіки та піклування в особі Борзнянської РДА було надано висновок від 05 квітня 2019 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] . Дане рішення органу опіки та піклування на думку суду прийняте з урахуванням всіх обставин є обгрунтованим і не суперечить інтересам дитини. Отже, в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина [PERSON] , його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Вищезазначені обставини свідчать про винну поведінку відповідачки, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, оскільки [PERSON] , будучи матір`ю свого неповнолітнього сина [PERSON] , на протязі тривалого періоду часу безпричинно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення її батьківських прав стосовно вищевказаної дитини, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідачки, яка проігнорувала явку до суду, відзиву чи пояснень не надала, що свідчить про байдуже ставлення матері до подальшої долі дитини. За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Зважаючи, що [PERSON] є матір`ю сина [PERSON] й не звільнена від обов`язку по його матеріальному забезпеченню, якого дитина потребує, то суд вважає за необхідне задовольнити й позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Тому, враховуючи, що відповідачка є особою працездатного віку, відомостей про свої доходи не надала, явку в судове засідання проігнорувала, коштів на утримання дитини не виділяє, то виходячи з положень ст.181-184 СК України суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на утримання сина [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини у АТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved