Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до заяви № б/н від 18.07.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.07.2019 року має заборгованість 210333,44 грн. яка складається з наступного: 2662,47 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 201882,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5788,69 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 12691,99 грн., яка була задоволена рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2016 року, різниця становить - 198722,02 грн., яка складається з наступного: 194622,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість до стягнення становить 126368,07 грн., яка складається з наступного: 126368,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 04.05.2018 року по 08.07.2019 року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином про, що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки. Відзив на позовну заяву не надіслала. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до заяви № б/н від 18.07.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11) У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач за розрахунками позивача станом на 08.07.2019 року має заборгованість 210333,44 грн., яка складається з наступного: 2662,47 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 201882,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5788,69 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 12691,99 грн., яка була задоволена рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2016 року (а.с. 7), різниця становить - 198722,02 грн., яка складається з наступного: 194622,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість до стягнення становить 126368,07 грн., яка складається з наступного: 126368,07 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 04.05.2018 року по 08.07.2019 року (а.с. 9-10). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк АТ «Приватбанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» 30.05.2016 року (а.с. 7). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. З огляду на зазначене можна зробити такі висновки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Посилання позивача на те, що саме по собі рішення, виконання якого не здійснено вчасно, не припиняє зобов`язальних правовідносин між сторонами договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених умовами договору, частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки належним виконання зобов`язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання, судом до уваги не приймаються, оскільки зі змісту позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» від 29 серпня 2019 року вбачається, що позивачем не заявлялися позовні вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, а просили суд стягнути заборгованість з підстав, передбачених статтями 526, 527, 530, 599, 1054 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За таких підстав позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed