Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Мегабанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 31.07.2018 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 128-011-850-2-18-Г, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 112107,62 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних на строк до 30.07.2021 року. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 01.10.2020 року виникла заборгованість в розмірі 168636,08 грн., позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. 29 грудня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.07.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Мегабанк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №42-902-850-2-17-Г, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 112107, 62 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних на строк до 31 липня 2021 року. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором від 31.07.2018 року станом на 01.10.2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 168636, 08 грн., яка згідно з наданим Банком розрахунком складається із: суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 101745,21 грн., суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період 01.02.2019 року по 30.09.2020 року включно в розмірі 2428,99 грн., комісійної винагороди за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 14013,45 грн. та суми штрафу нарахованого відповідно до розділу 6 кредитного договору в розмірі 50448,43 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В пункті 6.3 кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Враховуючи, що відповідач [PERSON] умови договору виконувала неналежним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка складається із суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 101745,21 грн., суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період 01.02.2019 року по 30.09.2020 року включно в розмірі 2428,99 грн., комісійної винагороди за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року включно в розмірі 14013,45 грн. та суми штрафу нарахованого відповідно до розділу 6 кредитного договору в розмірі 50448,43 грн., то суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь Банку вказаних сум заборгованості. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2529,54 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved