Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до підписаної Заяви б/н від 19.06.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав,\~\~внаслідок чого станом на 30.09.2019 року має заборгованість в загальній сумі 26570,46 грн., яка складається з: 1981,23 грн. заборгованість за кредитом; 18948,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3899,61 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00грн. штраф (фіксована частина), 1241,45 грн. штраф ( процентна складова). Посилаючись на ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19.06.2012 року у розмірі 26570,46 грн. та витрати на сплату судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлений. Причини неявки суду не повідомив, відзиву та заперечень проти позову не надав. Згідно ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до підписаної Заяви б/н від 19.06.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем зобов`язання за договором були виконані належним чином, відповідачу був виданий кредит. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів не здійснювала, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача станом на 30.09.2019 року має заборгованість в загальній сумі 26570,46 грн., яка складається з: 1981,23 грн. заборгованість за кредитом; 18948,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3899,61 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00грн. штраф (фіксована частина), 1241,45 грн. штраф ( процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь частину борг. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Зі статті 638 Цивільного кодексу України випливає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Згідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до змісту частини першої статті 1050\~ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. Але, зі змісту наданої представником АТ КБ «ПриватБанк» анкети-заяви (а.с. 8) вбачається дата підписання 19.06.2012. З розділу заяви «Ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, прошу надати мені перераховані нижче послуги не заповнено. Поле бажаний кредитний ліміт також не заповнено. Відповідно до п. 1.27 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції чинній на час написання зазначеної анкети-заяви), платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до ст. 14.8 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Відповідно до ст. 14.9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Національний банк України має право встановлювати обов`язкові умови договору. Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. постановою НБУ №223 від 30.04.2010 (в редакції, що діяла на час оформлення анкети-заяви) спеціальний платіжний засіб є власністю емітента і може передаватись у власність або надаватися в користування клієнту відповідно до умов договору, на підставі якого надається та використовується спеціальний платіжний засіб. Згідно з п. 2.4 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. постановою НБУ №223 від 30.04.2010 ,\~договір укладається\~в письмовій\~формі. Умови\~договору мають\~бути викладені\~державною мовою.\~Укладення договору\~іншою мовою\~здійснюється за\~домовленістю емітента\~та клієнта\~відповідно до\~законодавства України. Один\~примірник договору\~зберігається в\~емітента,\~а другий\~ примірник\~договору емітент\~зобов`язаний\~надати клієнту\~під підпис. Емітент зобов`язаний під час видачі спеціального платіжного засобу надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку. Тобто, з п.2.4 Положення вбачається, що банк зобов`язаний оформити та надати споживачу такі документи: власне сам договір, Правила та умови користування платіжною карткою і Тарифи банку. У відповідності\~до п.\~2.6\~Положення про\~порядок емісії\~спеціальних платіжних\~засобів і\~здійснення операцій\~з їх\~використанням,\~затв.\~постановою НБУ\~№223\~від 30.04.2010 емітент перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити клієнта з умовами одержання спеціального платіжного засобу, переліком необхідних документів, тарифами на обслуговування та правилами користування спеціальним платіжним засобом. Ця інформація має бути викладена в доступній формі й розміщуватися в доступному для клієнтів місці в банку та на офіційному сайті емітента в мережі Інтернет, а також надаватися клієнтам на їх вимогу в письмовій або електронній формі. Наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил банківських послуг та Правил користування платіжною карткою це загальні, уніфіковані відомості щодо усіх можливих та вірогідних послуг, що надає банк, оскільки вони містять відомості і щодо розрахунково-касового обслуговування і щодо платіжних переказів і щодо користування, відкриття та закриття рахунків, щодо депозитних договорів, відкриття кредитних ліній, овердрафтів інших кредитних операцій, тощо. Предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду були вже аналогічні правовідносини. Постановою від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 банку було відмолено у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом, а також штрафних санкцій. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, «Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань». Велика Палата Верховного Суду зауважила у цій постанові, що «Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від\~22 листопада 1996 року №543/96-В\~«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону №1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору». Таким чином, позивачем не доведені, відповідно до ст. 12 ч. 3, ст.ст. 77-81 ЦПК України, позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом. Отже, оскільки відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів, пені та штрафу за користування кредитними коштами, то у цій частині в позові слід відмовити, а задоволенню підлягає тільки стягнення 1981,23 грн. заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 142,15 грн.

Outcome: partial