Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом та просить зняти з реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з двохкімнатної квартири, яка знаходиться з адресою: [ADDRESS] , виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] , а також зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звільнити квартиру [ADDRESS] від особистих речей. При цьому позивач посилається на те, що відповідно до положень ст.37 Закону України «Про іпотеку», АТ «Укрсоцбанк» набув право власності на спірну квартиру, івідповідно до ст.317 ЦК України саме власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.Позивач звертався до відповідачів з вимогою у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру, однак, по теперішній час відповідачі залишаються зареєстрованами, проживають та порушують права законного власника. АТ «Альфа-Банк» позбавлений можливості вільно, на власний розсуд розпоряджатися житловим приміщенням, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача - адвокат Байрамов О.В. у судовому засіданні 29.09.2020 року позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі, в подальшому надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача - адвокат Поляков О.О.у судовому засіданні 29.09.2020 року просив у задоволенні позовних вимог відмовити, в подальшому надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність. 3-ті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Київська райадміністрація, як орган опіки та піклування до судового засідання не з`явились, повідомлялись, надали до суду листи в яких просили розглядати справу у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13 травня 2019 року на АТ «Укрсоцбанк» згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені, [PERSON] , змінила прізвище на - [PERSON] . Підставою для реєстрації права власності є застереження в п.п.4.5 Договору іпотеки від 07.08.2006 року, яким передбачено передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 12.12.2019 року до суду надійшла заява АТ «Альфа-Банк» про залучення як правонаступника позивача в зв`язку з реорганізацією позивача шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Ухвалою від 12.12.2019 року АТ «Альфа-Банк» було залучено як правонаступника в спірних правовідносинах АТ «Укрсоцбанк». Судом встановлено, що між сторонами виник спір про виселення з житлового приміщення, на яке в позасудовому порядку було звернуто стягнення, який регулюється положеннями ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України. Відповідно до ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Підстави виселення громадян без надання іншого житлового приміщення передбачені ст.116 ЖК України. Аналіз вказаних норм закону дає можливість зробити висновок про те, що виселення з іпотечного житла без надання іншого житлового приміщення допускається лише в разі виселення з житла, яке було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечено іпотекою цього жилого приміщення. 07.08.2006 року [PERSON] з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №2006/13-2.06/691, виконання зобов`язання за яким було забезпечено договором іпотеки б/н від 07.08.2006 року. За вказаним договором предметом іпотеки являється квартира [ADDRESS] , в якій зареєстровані та проживають відповідачі. Спірна квартира була придбана [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 26.01.2001 року (реєстр №403) що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міськнотаріального округу Юрченко І.П. Відповідачі продовжують проживати в квартирі, вимогу про добровільне виселення з неї не виконали. Враховуючи, що іпотечне майно, власником якого на даний час є АТ «Укрсоцбанк», було придбано задовго до отримання кредитних коштів, виселення з нього можливо лише за умови надання відповідачам іншого постійного жилого приміщення, про що має бути зазначено в рішенні суду. Позивач заявив вимогу про виселення відповідачів без надання їм іншого жилого приміщення, що суперечить вимогам ст.109 ЖК України. Враховуючи, що правові підстави для виселення відповідачів з іпотечного майна без надання іншого постійного жилого приміщення відсутні, позовна вимога задоволенню не підлягає, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України по справах №6-39цс15, 6-1049цс15, 6-1892цс15, 6-915цс15, 6-1468цс15, 6-1033цс15, 6-1469цс15, Верховного Суду в справах №295/4514/16-ц, 754/4727/16-ц, 295/4514/16-ц, рішеннями ж, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, були вирішені спори, що виникли з інших правових підстав, в яких новим власником ставилась вимога про виселення з майна, яке початково не мало статусу іпотечного. Окрім того, загальною ознакою похідного способу набуття права власності є правонаступництво, тобто перехід права власності від одних осіб до інших. Таким чином, підстава набуття права власності в одних осіб є одночасно підставою для припинення права власності в інших осіб і навпаки. Отже, важливе значення в таких випадках має визначення моменту, коли до набувача майна переходить право власності, адже із цього моменту переходить і тягар утримання власності, і ризик випадкового знищення чи пошкодження майна. Право власності на нерухоме майно підлягає державні реєстрації відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права. Представником АТ «Альфа-Банк» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на квартиру [ADDRESS] , а тому суд вважає, що позовні вимоги АТ «Альфа-банка» про зняття з реєстрації та звільнення квартири [ADDRESS] від особистих речей, також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed