Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до\~суду з\~позовом до відповідачів про стягнення з них 3% річних в сумі 2884,82 доларів США, що за курсом НБУ від 09.04.2021 складає 80688,42 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором від 03.07.2007№К070-07/Ф. Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, що є підставою для стягнення 3% річних. Відповідачі, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подали. З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 3 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладено кредитний договір №К 070-07/Ф (надалі Кредитний договір), згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 12350 доларів США на термін до 1 липня 2011 року (а.с. 11-13). Факт виконання Банком своїх зобов`язань за Кредитним договором підтверджується даними ордеру-розпорядження від 09.07.2007 (а.с. 15). З метою забезпечення виконання вищевказаних кредитних зобов`язань між Банком та [PERSON] (надалі - Поручитель) укладено договір поруки від 3 липня 2007 року (а.с. 16), відповідно до якого Поручитель відповідає перед Банком за виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. На підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтава (надалі Рішення) присуджено до стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість у розмірі 25538,74 доларів США, що за курсом\~ 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2013 року складає 204054,53 грн за кредитним договором №К070-07/Ф від 03.07.2007 року (а.с. 4). Рішення суду набуло законної сили 01.01.2014. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 82\~Цивільного процесуального\~кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини щодо укладання Кредитного договору, а також надання кредитних коштів та неповернення їх відповідачем не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки мають преюдиційне значення. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 21.03.2013 по 09.04.2021 в розмірі 2884,82 доларів США, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасне виконання Заочного рішення. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить з того, що ст. 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов`язання», а відтак поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом відповідач в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України не виконав, внаслідок чого позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами (справа №2-3145/09). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України,\~яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу,\~за увесь час прострочення. Зазначена правова позиція зазначена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року\~у справі №\~310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). З огляду на те, що грошове зобов`язання у відповідача виникло з дати набуття Рішенням законної сили (01.01.2014), і відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, тобто позивач має право на отримання: - 3% річних від простроченої суми за невиконання Рішення за період з 01.01.2014 по 09.04.2021. При цьому, 3% річних суд розраховує за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? 3% / 365 днів ? [Кількість днів]. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача за період з 01.01.2014 по 09.04.2021 підлягає стягненню сума коштів у розмірі 2596,46 доларів США, що за курсом 27,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.04.2021 складає 72622,99 гривень (з яких: 463,88 доларів США за період з 01.01.2014 по 02.04.2015 (12350,00 - заборгованість за кредитом до 02.04.2015) х 3%/365 х 457 дні); 2132,58 доларів США за період з 22.04.2015 до 09.04.2021 (11901,99 -заборгованість за кредитом з 22.04.2015) х 3%/365 х2180 днів)). Враховуючи те, що позивачем заявлена вимога про стягнення 3% річних у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань, а відповідачами не надано доказів повного виконання зобов`язань за Кредитним договором, не спростованого наданих позивачем розрахунків вказаних сум, вимоги за предметом позову підлягають задоволенню частково. Судові витрати по справі у сумі 2043,10 грн підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed