Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. На обґрунтування позивач вказала, що з 25 липня 1997 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 19 грудня 2006 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 679. За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час донька навчається в Харківському національному університеті міського господарства імені О.М.Бекетова на третьому курсі денної форми навчання. Стипендію не отримує. Донька знаходиться на її утриманні, а батько не надає матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на період навчання у розмірі 2 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 17 березня 2017 року до досягнення [PERSON] 23 років. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що на його утриманні також знаходяться донька від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], та мати [PERSON], яка є особою похилого віку та потребує витрат на лікування. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року позов задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 17 березня 2017 року до досягнення [PERSON], [INFO], 23 років, а на користь держави - судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] - представник [PERSON], посилаючись на неправильне застосування норм матеріального, процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що докази на підтвердження наявності у [PERSON] потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з продовженням навчання (витрат на проїзд, харчування, придбання літератури тощо) суду не надано; висновок щодо розміру щомісячних платежів в рішенні не є обгрунтованим. В запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] - представник [PERSON] просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Визначаючи аліменти на період навчання в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] навчається в Харківському національному університеті міського господарства імені О.М.Бекетова на третьому курсі денної форми навчання, а відповідач не надає матеріальної допомоги на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Однак повністю погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права. За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначені вимоги закону в частині визначення щомісячного розміру аліментів залишились поза увагою суду першої інстанції. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 19 грудня 2006 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 679. За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний час донька навчається в Харківському національному університеті міського господарства імені О.М.Бекетова на третьому курсі денної форми навчання. Стипендію не отримує (а. с. 4, 7-9). Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначив, що на його утриманні також знаходяться донька від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], та мати [PERSON], яка є особою похилого віку та потребує витрат на лікування. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина 3). За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином. З огляду на викладене, однією із обов'язкових умов, за яких можливе покладання на батьків обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу. Оскільки відповідач є працездатною особою, з 02 березня 2017 року є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський автоцентр», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Разом з тим, з висновком суду першої інстанції про визначення щомісячного розміру аліментів погодитись не можна. Враховуючи обставини справи, судова колегія вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню на доньку, до 500 грн. 00 коп. щомісячно. Рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 307 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Outcome: partial