Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Близько 5 години 50 хвилин 4 липня 2015 року по вул. Комунарській в м. Смілі Черкаської області відбулось зіткнення належного [PERSON] автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний № [NUMBER] під керуванням власника з належним ФОП [PERSON] автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] 3 серпня 2015 року постановою Смілянського міськрайонного суду [PERSON] було визнано винним у цьому ДТП. 22 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] як винуватця ДТП та ФОП [PERSON] як власника автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» реєстраційний № [NUMBER] про солідарне відшкодування 151843 грн. 68 коп. матеріальної шкоди і 20670 грн. відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний № [NUMBER]. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю і пояснив, що ДТП сталось під час поїздки його сім'ї на відпочинок. Розмір моральної шкоди він визначив з урахуванням переживань дружини і неповнолітніх дітей, 1999 та 2010 року народження, які були в автомобілі під час зіткнення. Моральні переживання позивача тривали і надалі, оскільки він був позбавлений зручного засобу пересування, внаслідок чого змушений був користуватись послугами таксі, для окремих поїздок просити автомобіль у знайомих. Позивач також пояснив, що професійно займається ремонтом автомобілів, свій автомобіль «Renault Scenic» ремонтував самостійно, запчастини купував в Польщі або в пунктах розборки автомобілів в Україні; закінчив ремонт 25 чи 26 лютого 2016 року, витратив на нього 155-160 тисяч гривень. Позивач визнав, що одержав 50000 грн. страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» реєстраційний № [NUMBER]. Представник позивача пояснила суду, що розмір матеріальних збитків визначено на підставі висновку комісара страхової компанії. Представник звернула увагу суду на визнання відповідачами того факту, що [PERSON] працював водієм у ФОП [PERSON] На думку представника, та обставина, що під час ДТП автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» був завантажений товаром, який ФОП [PERSON] повинен був поставити замовникам, підтверджує, що [PERSON] в цей час виконував трудові обов'язки водія. Представник не змогла пояснити, чому позивач вимагає від відповідачів саме солідарного відшкодування шкоди, а також з яких підстав розрахунок розміру відшкодування моральної шкоди здійснено шляхом множення суми мінімального розміру заробітної плати на 15 місяців. ФОП [PERSON] заявлений до нього позов не визнав, оскільки він ґрунтується на припущеннях; відсутні докази, якими обґрунтовуються заявлені до нього вимоги. Відповідач пояснив, що [PERSON] дійсно працює у нього водієм на підставі трудового договору від 11 червня 2012 року. Згідно з договором, вихідними днями у [PERSON] є субота і неділя. 4 липня 2015 року було суботою і він, [PERSON], дозволив [PERSON] використати автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» реєстраційний № [NUMBER] для особистих потреб: поїздки до родичів у Вінницьку область. Оскільки ДТП сталась не під час виконання [PERSON] трудових обов'язків, відшкодовувати збитки повинен він як особа, що на законних підставах керувала автомобілем. Автомобіль дійсно був завантажений товаром, який належало розвезти замовникам у понеділок 6 липня 2015 року. Представник відповідача [PERSON] також просив відмовити в позові, оскільки [PERSON] керував автомобілем не у зв'язку з виконанням трудових обов'язків. Представник також звернув увагу, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, яку намагається довести позивач, більша за ринкову вартість цього автомобіля. Відповідач [PERSON] визнав позов частково і пояснив, що за згодою [PERSON], отриманою у п'ятницю 3 липня 2016 року, наступного дня на автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» реєстраційний № [NUMBER] поїхав на вихідні до родичів у Тульчинський район Вінницької області, розраховуючи дорогою назад розвезти замовникам товар, який ФОП [PERSON] завантажив в автомобіль 3 липня. Відповідач не заперечував своєї винності в ДТП. Оскільки [PERSON] вже відремонтував свій автомобіль, він погоджується відшкодувати позивачу реальні витрати на ремонт. З урахуванням 50000 грн., виплачених страховою компанією, згоден сплатити 30000 грн. Позов в частині відшкодування моральної шкоди визнав у сумі 7000 грн. Представник цього відповідача також визнала, що [PERSON] 4 липня 2015 року керував автомобілем з дозволу власника у власних інтересах, не пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Вважає, що наданий позивачем звіт про оцінку збитків не є належним доказом розміру збитків. Крім того, за умови перевищення вартості відновлюваного ремонту над вартістю автомобіля власник має право претендувати на відшкодування вартості автомобіля, але залишки пошкодженого транспортного засобу повинен віддати особі, що відшкодовує збитки. Позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. На підставі ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (що відповідає і вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України щодо обов'язків доказування і подання доказів). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ч. 3 ст. 60 цього Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до частини 4 наведеної статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний № [NUMBER] є позивач. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» реєстраційний № [NUMBER] є [PERSON] Постановою Смілянського міськрайонного суду від 3 серпня 2015 року по справі № 712/8284/15-п 3/712/1485/15 [PERSON] визнано винним у зіткненні близько 5 години 50 хвилин 4 липня 2015 року по вул. Комунарській в м. Смілі автомобіля «Renault» реєстраційний № [NUMBER] з автомобілем «Mercedes-Benz» реєстраційний № [NUMBER], внаслідок якого автомобілі було пошкоджено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України наведені обставини не підлягають доказуванню по даній справі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується в повному особою, яка її заподіяла. На підставі ч. 1 ст. 1172 цього Кодексу юридична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України позивач не надав суду доказів, які підтверджують, що 4 липня 2015 року [PERSON] виконував трудові обов'язки у ФОП [PERSON] На думку позивача, цю обставину підтверджує факт наявності в кузові автомобіля під час ДТП товару, належного ФОП [PERSON] і призначеного для перевезення замовникам. Однак це не підтверджує доводів позивача про виконання [PERSON] 4 липня 2015 року трудових обов'язків, які є лише припущеннями. Обидва відповідачі підтвердили, що у п'ятницю 3 липня 2015 року наприкінці робочого дня до автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» реєстраційний № [NUMBER] дійсно було завантажений товар, який [PERSON] належало відвезти замовникам у м. Звенигородку Черкаської області в понеділок 6 липня. Відповідачі стверджували, що [PERSON] дозволив [PERSON] у вихідні дні 4 і 5 липня 2015 року використовувати автомобіль для поїздки до родичів у Тульчинський район Вінницької області за умови, що товар замовникам він завезе в понеділок, вертаючись звідти до м. Черкас. Свідок [PERSON] (шурин [PERSON].) підтвердив, що вранці 4 липня 2015 року разом зі [PERSON] їхав по продукти до родичів у Вінницьку область, розраховуючи повернутись звідти в понеділок 6 липня 2015 року. Те, що 4 липня 2015 року [PERSON] використовував автомобіль для власних потреб, підтвердив і свідок [PERSON] За клопотанням представника позивача суд витребував трудовий договір між ФОП [PERSON] та водієм авто [PERSON] від 11 червня 2012 року, зареєстрований в Черкаському міському центрі зайнятості за № 23001202310. Згідно з пунктом 5 договору вихідними днями працівника є субота і неділя. Оскільки ці докази позивачем не спростовано, суд вважає доведеним, що 4 липня 2015 року ДТП відбулась, коли [PERSON] на законних підставах керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 311CDI» у власних інтересах, не виконуючи трудових обов'язків. За таких обставин відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України [PERSON] повинен відшкодувати шкоду, заподіяну з його вини в ДТП 4 липня 2015 року. Відповідно, відсутні підстави для відповідальності ФОП [PERSON] за ч. 1 ст. 1172 цього Кодексу. Однак суд вважає, що позивач не довів заявленого ним розміру матеріальної шкоди. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 143 цього Кодексу для з'ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Вартість матеріального збитку в сумі 201043 грн. 68 коп., заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний № [NUMBER], позивач доводить звітом ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» від 15 липня 2015 року. Однак цей документ не є висновком експертизи, призначеної судом, відповідно, ним не може бути доведено розмір майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Незважаючи на неодноразове роз'яснення судом змісту ст. 10, 11, 57, 59, 60, 143 ЦПК України позивач не заявив клопотання про призначення судом експертизи. Крім того, з пояснень позивача судом встановлено, що автомобіль він самостійно відремонтував 25-26 лютого 2016 року. За таких обставин позивач має право на відшкодування витрат, які він фактично поніс на відновлення автомобіля «Renault Scenic» реєстраційний № [NUMBER]. Доказів цих витрат суду не надано. На підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, що фактично здійснені позивачем витрати дорівнюють попередньо розрахованим відповідно до звіту ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Фаворит» від 15 липня 2015 року. Оскільки відповідач [PERSON] погодився відшкодувати позивачу 30000 грн. заподіяної ним майнової шкоди і визнання позову в цій частині не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд вважає за можливе задоволити позов в частині визнаних відповідачем вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Оскільки наведеною нормою надано право на відшкодування шкоди, заподіяної особі, щодо якої вчинено неправомірні дії, а [PERSON] звернувся до суду лише в своїх інтересах, відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України суд не встановлює обставини заподіяння моральної шкоди членам його сім'ї, що перебували в автомобілі під час ДТП, та не вирішує питання про відшкодування цієї шкоди. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що під час ДТП позивач душевно страждав у зв'язку з загрозою для життя і здоров'я, в т.ч. його дружини і двох неповнолітніх дочок, 1999 і 2000 року народження, з якими 4 липня 2015 року їхав на відпочинок. Він також страждав у зв'язку з пошкодженням автомобіля і тим, що змушений був для власних поїздок та перевезення членів сім'ї (в т.ч. дочки - інваліда дитинства) просити автомобіль у знайомих (зокрема, у [PERSON]) та використовувати таксі. Суд вважає, що відсутність впродовж більш як 7 місяців власного автомобіля, а також витрати з сімейного бюджету, здійснені на його ремонт, значно ускладнили звичайні життєві зв'язки та звичний спосіб життя позивача. Враховуючи наведене, характер порушення прав позивача, глибину і тривалість його душевних страждань, а також те, що ДТП сталась винятково з вини відповідача [PERSON], приймаючи до уваги матеріальний стан цього відповідача і позивача, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 7000 грн. Відповідно до вимог ст. 84, 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати: 300 грн. судового збору з вимог майнового характеру, 412 грн. 48 коп. судового збору з вимог немайнового характеру і 1072 грн. 38 коп. витрат на правову допомогу. 800 грн., сплачених позивачем ТОВ «ЕАК «Фаворит» відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 3878/4 від 24 липня 2015 року за оцінку збитку автомобіля «Renault Scenic» [NUMBER], не належать до судових витрат чи майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, тому не підлягають до відшкодування. Оскільки з метою забезпечення позову було накладено арешт на майно ФОП [PERSON], а позовні вимоги до цього відповідача не підлягають до задоволення, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову належить скасувати. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed