Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технології», по якому просив зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю на підставі попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ТТ-06.00701 від 01.12.2015 року передати [PERSON] автомобіль, зазначений в Специфікації до попереднього договору купівлі-продажу №ТТ-06.00701 від 01.12.2015 року; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю на підставі попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ТТ-06.00701 від 01.12.2015 року укласти з [PERSON] основний договір купівлі-продажу транспортного засобу протягом 1 (одного) місця, з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю на користь [PERSON] штраф у розмірі 18 750 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 грудня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Техніка і технології» був укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ТТ- 06.00701, за умовами якого у встановлений цим договором строк, продавець зобов`язується передати у користування, а покупець отримати в користування транспортний засіб, а обидві сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (далі - основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором (пункт 1.1. попереднього договору). Предметом основного договору є транспортний засіб (далі - майно), ідентифікаційні ознаки і характерні особливості якого визначені сторонами у специфікації укладеній 01 грудня 2015 року, що є невід`ємною частиною попереднього договору. За пунктом 1.4. попереднього договору основний договір укладається шляхом пропозиції продавця укласти основний договір і прийняттям пропозиції покупцем. Пропозиція укласти основний договір має містити істотні умови основного договору, включаючи умови, зазначені в цьому договорі. З метою виконання попереднього договору, на підставі зазначених вище умов договору, позивачем 08.11.2019 року була передана вимога передачі у користування майна та укладення основного договору купівлі-продажу майна від 04.11.2019 року особисто директору ТОВ «Техніка і технології» Степаненку Сергію Володимировичу. Відповідь на його вимогу отримав 05 грудня 2019 року. В листі ТОВ «Техніка і технології» повідомляє, що не має можливості виконати умови договору, у зв!язку з блокуванням роботи підприємства та судовими справами (вих. Лист № 1156 від 28.11.19 року). Через три місяці направив повторну вимогу (вимога №2 щодо передачі у користування майна та укладення основного договору купівлі-продажу майна від 03.02.2020 року) виконати належним чином взяті ТОВ «Техніка і технології» зобов`язання за попереднім договором від 01.12.12015 року. У відповідь ТОВ «Техніка і технології» надіслало лист (вих. № 48 від 13.03.2020 року), ідентичний за змістом до відповіді на першу вимогу. Станом на день подачі позову, відповідач так і не виконав п.п. 1.1., 1.4., 1.5. попереднього договору. Відповідно до пункту 5.1. попереднього договору у випадку порушення своїх зобов`язань за договором винна сторона несе відповідальність, передбачену даним договором і діючим в Україні законодавством. За пунктом 5.4. попереднього договору у випадку несвоєчасної передачі майна продавцю нараховується штраф у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) від суми майна за кожний календарний день прострочення передачі майна. Загальна сума штрафу- 18 750,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження /а.с. 19/. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2020 року позовну заяву справу за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технології» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення штрафу направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Кіровського районного суду м. Кіровограда /а.с. 24-25/. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи з єдиним унікальним номером судової справи № 405/1893/20, номер провадження 2/404/910/20 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення штрафу /а.с. 32/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2020 року прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання /а.с. 33/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.11.2020 року відмовлено у прийнятті заяви представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технології» про визнання позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технології» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення штрафу /а.с. 77-78/. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, пославшись на обставини, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, на електронну адресу суду направив заяву про розгляд справи у їх відсутності /а.с. 72-73/. Суд, вислухавши виступ позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 01.12.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Техніка і технології» («продавець») в особі директора Степаненка Сергія Володимировича, що діє на підставі Статуту, та [PERSON] («покупець») укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ТТ-06.00701, згідно якого у встановлений цим договором строк, продавець зобов`язується передати у користування, а покупець отримати в користування транспортний засіб, а обидві сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах, встановлених цим договором /а.с. 6-8/. Предметом основного договору є транспортний засіб, ідентифікаційні ознаки і характерні особливості якого визначені сторонами у специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору (додаток №1). Згідно Специфікації до Попереднього договору купівлі-продажу №ТТ-06.00701 від 01.12.2015 року, товар - транспортний засіб, що має наступні характеристики: тип транспортного засобу: легковий седан- В, марка: HYUNDAI, модель: Accent 1.4, колір: сірий, рік випуску: 2011, номер шасі (кузова, рами): № [NUMBER] , повна маса: 1580, об`єм двигуна: 1396. Загальна вартість товару становить: 15 000,00 грн. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] : легковий седан- В, марки: HYUNDAI, моделі: Accent 1.4, кольору: сірого, року випуску: 2011, номер шасі (кузова, рами): № [NUMBER] , повна маса: 1580, об`єм двигуна: 1396 з реєстраційним номером [NUMBER] зареєстровано 09.09.2011 року за ТОВ «Техніка і технології» /а.с. 74/. Відповідно до п. 1.3. договору, сторони зобов`язуються у встановлений строк п.1.7. договору укласти основний договір в Сервісному центрі МВС України в Кіровоградській області, або в іншому державному органі, у якого на момент укладення основного договору будуть відповідні повноваження. Пунктом 1.7 договору передбачено, що продавець зобов`язується передати у користування майно та укласти основний договір у семиденний строк від дня отримання продавцем вимоги покупця передати майно та укласти основний договір. Згідно Специфікації до Попереднього договору купівлі-продажу №ТТ-06.00701 від 01.12.2015 року особливості передачі товару: час передачі: протягом 7 (семи) днів з моменту пред`явлення вимоги покупця про передачу автомобіля і укладення основного договору купівлі-продажу. Місце передачі: м. Кропивницький. Оплата: проводиться покупцем протягом 365 календарних днів з дати передачі автомобіля за актом приймання-передачі (додаток №2) та після підписання сторонами Основного договору купівлі-продажу автомобіля, за яким переходить право власності на майно до покупця. Основний договір укладається шляхом пропозиції продавця укласти основний договір і прийняттям пропозиції покупцем. Пропозиція укласти основний договір має містити істотні умови основного договору, включаючи умови, зазначені в цьому договорі. Істотна умова основного договору: продавець зобов`язується передати майно у власність покупця шляхом продажу зі зміною власника, а покупець зобов`язується прийняти майно і оплатити його ціну, визначену в специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1). Всі інші умови, які не визначені в цьому попередньому договорі, визначаються сторонами в Основному договорі. Сторони погоджуються, що у випадку, якщо окремі положення цього договору, або договір в цілому суперечать законодавству України, укладається типовий Договір купівлі-продажу в Сервісному центрі МВС України в Кіровоградській області /п. 1.4, 1.5, 1.6 Попереднього договору купівлі-продажу №ТТ-06.00701 від 01.12.2015 року/. Пунктом 1.8, 1.9, 1.10, 1.11 договору визначено, що покупець має право вимагати передачу майна у користування з одночасним укладенням основного договору з переходом права власності на майно або покупець має право вимагати передачу майна у безоплатне користування на період до 10 (десяти) років та подальше укладення основного договору. У випадку затримки з підписанням основного договору покупець отримує повне право на користування майном на свій розсуд без права продавця на отримання майна на період користування майном покупцем. Покупець за вимогою має право отримати в безоплатно в користування майно до укладення основного договору. Продавець гарантує, що на момент підписання сторонами Попереднього договору майно не є проданим, у заставі, під арештом не знаходиться, судових справ щодо нього не ведеться, будь-яких інших відомих йому прав третіх осіб на майно немає. Продавець зобов`язується під час дїї цього договору не відчужувати майно на користь третіх осіб. Згідно п. 5.4 договору, у випадку несвоєчасної передачі майна продавцем нараховується штраф у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) від суми майна за кожний календарним день прострочки передачі майна. Цей попередній договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022 року, а можливо, і пізнішої дати, достатньої для реального та належного виконання договору сторонами /п. 6.1 договору/. 04.11.2019 року та 03.02.2020 року позивач у справі, як покупець за вказаним вище попереднім договором купівлі-продажу №ТТ-06.00701 від 01.12.2015 року звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Техніка і технології» (продавця) із вимогами щодо передачі у користування майна та укладення основного договору купівлі-продажу /а.с. 10, 12/. Директором ТОВ «Техніка і технології» на адресу позивача 28.11.2019 року за ви.№1156 та 13.03.2020 року за вих..№48 надіслано відповідь, згідно якої у зв`язку з блокуванням роботи та судовими справами, виконати умови договору не мають можливості /а.с. 11, 13/. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Однак, позивачем при зверненні до суду не зазначено всіх істотних умов майбутнього договору купівлі-продажу. Крім того, суд звертає увагу, що строк дії попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу діє до 31.12.2022 року. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання передати автомобіль та укласти з [PERSON] основний договір купівлі-продажу транспортного засобу протягом 1 (одного) місяця, з дня набрання рішенням суду законної сили, то відповідно суд відмовляє у задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 18 750 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed