Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком №40 по вул. Леніна в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на праві власності належить житловий будинок №40 по вул. Леніна в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області. В зазначеному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] з 23.12.2004 року. Посилаючись на те, що відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2006 року, \~витрати по утриманню нерухомого майна не несе, особистих речей цієї особи в будинку немає, реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні та утриманні житла, тому позивач на підставі норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом виклику її через оголошення у пресі ( Рідне Прибужжя № 16 від 21 квітня 2016 року). Представник третьої особи - Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи виконавчого комітету Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївській області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд прийшов до наступного. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.12.2012 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 40 по вул.Леніна в с. Бузькому Вознесенського району Миколаївської області. Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. (а.с.5-6) В зазначеному жилому будинку, зареєстрована з 23.12.2004 року відповідач [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 12.02.2016 року № 296 та адресною довідкою від 31.03.2016 року. Як встановлено в судовому засіданні, остання не проживає в будинку з 2006 року, витрати по утриманню майна не несе, особистих речей цієї особи в будинку немає. Вказані обставини підтверджуються Актом від 15.02.2016 (а.с.8). Отже, наслідком вищенаведених обставин є створення позивачу перешкод в користуванні належним останньому житлом та його утриманні. Так, Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася\~ 17\~ липня\~ 1997\~ року\~ відповідно\~\~ до\~ Закону України від 17 липня 1997 року\~ № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції,\~ закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,\~ відповідно\~ до\~ закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,\~ 317,\~ 319,\~ 321 ЦК України). \~Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Для зняття осіб з реєстраційного обліку відповідному органу достатньо рішення суду про визнання особи такою, що втратила права користування житлом чи виселення, що набрало законної сили, та є підставою для його виконання шляхом зняття з реєстрації такої особи. В судовому засіданні було встановлено, підтвердилося письмовими доказами, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає з 2006 року. Відповідно до статей 71 і 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином наданими позивачем суду доказами доведений факт відсутності відповідача в в с. Бузькому Вознесенського району вул. Леніна 40 понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Враховуючи викладене, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням положень ч.8 ст.8 ЦПК України та ст.ст. 71, 72 ЖК України .

Outcome: approved