Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю на 1/6 частку квартири [ADDRESS], що залишилась після смерті його батька [PERSON], померлого 20 лютого 2006 року. Позов обґрунтований посиланням на положення ст..344 ЦК України. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позові. Відповідач до суду не зявилась двічі, про час та місце розгляду справи повідомлена в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалення заочного рішення. Отже, заслухавши пояснення позивача та дослідивши представлені у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів: Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS], право власності на яку 23 лютого 1994 року в порядку приватизації державного житлового фонду /без визначення часток/ набув спільно з матірю [PERSON] та нині покійним батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 12). Згодом батьки позивача розлучились. Одружившись вдруге, [PERSON] переїхав на постійне місце проживання в м. Лубни, де на момент смерті значився зареєстрованим і спільно проживав з другою дружиною відповідачем у справі та її донькою від першого шлюбу (а.с. 11). 20 лютого 2006 року [PERSON] загинув внаслідок ДТП (а.с. 9). Після його смерті за заявою позивача відкрилась спадщина (а.с. 15), яка в рівних часках була прийнята спадкоємцями першої черги сином спадкодавця позивачем у справі (на підставі положень ст..1269 ЦК України), та дружиною спадкодавця відповідачем у справі (на підставі положень ч.3 ст.1286 ЦК України). Рішенням Комсомольського міського суду від 14 квітня 2008 року за позовом [PERSON] у спільному майні квартирі [ADDRESS] за кожним із співвласників було визнане право власності на 1/3 частку спільного часткового майна (а.с. 16). 22 лютого 2016 року згідно із свідоцтвом про право на спадщину позивач набув право власності на 1/6 частку квартири, що залишилась після смерті батька (а.с. 18). Як вбачається із змісту згаданого свідоцтва, свідоцтво про право на спадщину на ? частку спадкового майна станом на 22 лютого 2016 року не видавалось, а відтак, відповідач не є особою, яка в установленому законом порядку набула право власності на частину спадкового майна, що залишилось після смерті її чоловіка. Як зазначив суду позивач, в спірній квартирі він постійно проживає з 1994 року, на даний час - разом з сімєю. З моменту смерті батька відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном і самостійно несе витрати по його утриманню, що підтверджує відповідними копіями платіжних документів (а.с 20-22) та показаннями свідків членів родини та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] За посиланням позивача, протягом згаданого часу відповідач, яка постійно проживає в м. Лубни, спірною квартирою не користується і втратила із спадковим майном будь-який звязок. Згідно із загальними положеннями ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.. 328 ЦК). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.\~ Доводячи суду обгрунтованість заявлених вимог, позивач просить винести рішення про визнання за ним права власності на частку у спадковому майні за набувальною давністю у відповідності до положень ч.1 ст.344 ЦК України. Отже, приймаючи до уваги, що позивач протягом 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, яким добросовісно заволодів після смерті батька, заявлена ним вимога та наведені на її обґрунтування підстави цілком узгоджуються з положеннями ч.1 ст. 344 ЦК України, а відтак, заявлені ним вимоги про визнання права власності на частину спадкового майна за набувальною власністю підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved