Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк»), в особі свого представника Гребенюк Олександра Сергійовича (далі - представник позивача) звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) в якій зазначає наступне. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 20.06.2017 р., згідно якої отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком - Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяв на себе зобов`язання визначені умовами Договору, у тому числі, з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта, є борговими зобов`язаннями. Представник позивача зазначає, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 14.07.2019 р. відповідач має перед Банком заборгованість, яка, з урахуванням внесених коштів, становить 16666,20 грн., з яких: 9673,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5242,39 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 480,62 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 0,00 - нарахована пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 769,82 грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати (а.с.3-7). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська по справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.1). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2020 р. справу передано до розгляду в Енергодарський міський суд Запорізької області (а.с.64). УхвалоюЕнергодарського міського суду Запорізької області від 04.03.2020 р.справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання (а.с.73). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.04.2020 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.79). В судове засідання, для розгляду справи по суті, представник позивача АТ КБ «ПриватБанк», не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. У пункті 3 вимог позову, представник позивача просить суд розглядати справу у відсутності представника Банку та в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.6зворот). Також, представник позивача, в окремому письмовому клопотанні, яке було подано разом з позовною заявою, підтримує позовні вимоги в повному обсязі з зазначенням про наявність усіх необхідних доказів в матеріалах справи, просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення у разі виникнення обставин викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України (а.с.39). Відповідач [PERSON] в судове засідання для розгляду справи по суті, не з`явився повторно. Враховуючи, що у суду відсутні дані щодо електронної адреси відповідача, його місця роботи, чи інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, заяв про зміну місця проживання або місцезнаходження до суду не надходило, судом відповідач повідомлявся про день, час та місце розгляду справи судом відповідач повідомлявся рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» за останньою відомою адресою його зареєстрованого місця проживання/перебування (ч.9 ст.28, ч.1 ст.131 ЦПК України) відповідно до даних інформаційного повідомлення Управління держаної міграційної служби України у Запорізькій області від 16.12.2019 р. (а.с.57) та даних Сектору реєстрації Енергодарської міської ради від 02.03.2020 р. (а.с.72). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судова повістка про явку до суду на 16.04.2020 р. була отримана у відділенні поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.76). В подальшому, направлені на адресу відповідача із суду поштові відправлення повернулись до суду з відміткою відповідної особи відділенні поштового зв`язку «Укрпошта» «по даному адресу адресат відсутній» (а.с.82, 87). Крім того, враховуючи, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, відповідач викликався до суду і в порядку визначеного ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.75, 81, 86). Будь-яких заяв або клопотань, відзову на позов чи заперечень проти позову, відповідачем до суду надано не було. Враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи визначених ч.2 ст.233 ЦПК України, наявність у сукупності всіх умов визначені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив: провести розгляд справи у відсутності учасників справи, в порядку заочного провадження, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно приписів ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. по справі №161/16891/15-ц саме позивач повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якими, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 1 та 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦПК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторона позивача вважає, що в наслідок невиконання зобов`язань по кредитному договору б/н від 20.06.2017 р., при укладенні якого сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, як це зазначено у розділі 1 «Порядок виникнення правовідносин» позовної заяви (а.с.3зворот), відповідач винен АТ КБ «ПриватБанк», станом на 14.07.2019 р., грошові кошти в загальному розмірі 16666,20 грн., що складається фактично з наступного: 9673,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5242,39 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 480,62 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 769,82 грн. - штраф (процентна складова), про що зазначено в розділі 4 змісту позовної заяви (а.с.5зворот), надаючи на підтвердження розміру заборгованості - Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 20.06.2017 р. укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] (а.с.8-9) (далі - Розрахунок). Судом встановлено, що 20.06.2017 р. відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, б/н (далі - Анкета-заява) (а.с.10). За змістом вказаної Анкети-заяви, відповідач погодився, що ця Анкета-заява, разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами користування становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua. Разом з цим, сама Анкета-заяви не містить ні процентної ставки, ні умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення грошового зобов`язання та їх розміру, ні розміру та умов щодо сплати комісійної винагороди Банку. В обґрунтування вимог щодо нарахування заборгованості та її складових, представник позивача посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, зазначаючи їх як формуляри та стандартні форми, згідно яких обслуговується відповідач, який, на думку сторони позивача, підписавши Заяву, підтвердив, що він проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.3зворот). При цьому, стороною позивача додані до матеріалів позову: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11-11зворот), «Витяг з умов та правил надання банківських послуг» (а.с.12-28), який зазначено позивачем у позові як Копія витягу з «Умов та правил надання банківських послуг у новій редакції, що діяла на момент підписання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) зроблено висновок, зокрема, що згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) зроблено висновок, зокрема, що згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахуванні, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. Крім того, зазначені документи не містять та не передбачають підпису відповідача, дати підписання та інших даних які б ідентифікували особу відповідача і його згоду з умовами зазначеними у вказаних документах, а також будь-яких даних з яких було б можливо встановити, у тому числі, що вони відносяться до грошових зобов`язань відповідача перед позивачем які виникли 20.06.2017 р. (Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 05.03.2018 по справі №192/156/17-ц, в постанові від 16.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, у постанові від 30.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, постанові від 18.04.2018 по справі №234/10860/16-ц та постанові від 11.07.2018 у справі №356/1261/16-ц). З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при позивачем було дотримано і вимог передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який був чинний на час виникнення спірних відносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк (позивач по справі). За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови, Правила та Тарифи банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату, у тому числі: нарахованих відсотків та штрафів, а отже як надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг так і розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, за якими, як зазначає сторона позивача, обслуговуються кредитні рахунки в разі відсутності погодження з усіма їх складовими зі сторони позичальника (відповідача по справі) - не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних позивачем обставин. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначене є безпідставним як посилання так і застосування, у даному випадку, правил встановлених частиною 1 статті 634 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставним та такими, що не підлягають до застосуванню до спірних правовідносин Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифи банку на які посилається позивач, як ті, що додані до справи так і ті, які розмішені на банківському сайті в мережі Інтернет. У зв`язку зі встановленням відсутності Умов, Правил та Тарифів банку, погоджених усіма сторонами, неможливим та безпідставним є і нарахування позивачем відповідачу, зазначених у позові, таких складових загального розміру заборгованості, як відсотків та штрафів, враховуючи також і те, з підстав визначених ч.2 ст.625, ч.1 ст.1048 ЦК України, позивачем вимог до відповідача не заявляється. У зв`язку з зазначеним, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача таких складових загального розміру заборгованості, як: 480,62 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 769,82 грн. - штраф (процентна складова) - задоволенню не підлягають. Разом з цим, враховуючи наведене вище, дані Розрахунку заборгованості, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь Банку розміру заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту в загальному розмірі 14885,76 грн., наявне станом на 14.07.2019 р., підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат: Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення від 03.10.2019 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 1921 грн. (а.с.36), загальний розмір позовних вимог заявлених до відповідача становив суму у 16666,20 грн., суд задовольнив позивні вимоги в сумі 14885,76 грн., отже позивач має право на компенсацію відповідачем сплаченої суми судового збору пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог, що буде становити розмір у 1715,78 грн. (14885,76*1921/16666,20). На підставі викладеного та

Outcome: partial