Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

АТ КБ\~«Приватбанк»\~звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в загальному розмірі 28904,69 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 06.07.2017 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 24000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Кредитним договором, яким в тому числі передбачено право банку проводити зміни Тарифів, а також умов обслуговування рахунків. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом 18.03.2019 року складає 28904,69 грн., з яких: 17127,08 грн. - заборгованість за кредитом; 9925,01 грн.\~- заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1352,60 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судові засідання 22.05.2019 року, 21.06.2019 року не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, в позовній заяві, а також в клопотанні просив суд розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання 22.05.2019 року, 21.05.2019 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов, заяви про розгляд справи у її відсутність, суду не надала. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивачем відповідно до анкети-заяви позичальника [PERSON] від 06.07.2017 року, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, які складають Договір про надання банківських послуг, було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 24000,00 грн. Тарифами банку передбачено плату за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду в розмірі 37,2 % річних та пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в розмірі 74,4 % річних. Відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміну Тарифів, а також умов обслуговування рахунків. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору належним чином не виконала, станом на 18.03.2019 року розмір її заборгованості складає 27052,09 грн., з яких: 17127,08 грн. - \~заборгованість за кредитом; 9925,01 грн.\~- заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотками, та задовольняє позовні вимоги у вказаній частині. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за штрафами, а саме штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1352,60 грн. (процентна складова), суд відмовляє у вказаних вимогах з наступних підстав. В обґрунтування позовних вимог в цій частині, позивач посилався на п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких, як зазначив в позові позивач, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5 % від суми позову. Проте, як вбачається з пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, наданих позивачем в якості додатку до позовної заяви, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с.22). Тарифи, надані позивачем в якості додатку до позовної заяви, не містять даних щодо розмірів штрафів, зокрема даних щодо сплати штрафів в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) та штрафу в розмірі 5 % від суми позову (а.с.26-27). Інші матеріали справи також не містять даних, які б свідчили про право банку нараховувати штраф у вказаному вище розмірі. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості, в якому зазначено на наявність заборгованості зі штрафів в загальному розмірі 1852,60 грн., суд не може визнати належним доказом, що підтверджує обґрунтованість нарахування банком такого платежу. Таким чином, всупереч вимог ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України позивачем не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, наявність у нього підстав для нарахування відповідачу штрафів в загальному розмірі 1852,60 грн. За таких обставин суд відмовляє в позові в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами в загальному розмірі 1852,60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1797,87 грн.

Outcome: partial