Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.09.2013 року в сумі 16599,61 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до підписаної відповідачем Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 09.09.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 5210,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На думку позивача, вказана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/rules, складають Кредитний договір (надалі - Договір). При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, формулярами та стандартними формами. Відповідач не виконує свої обов`язки за Договором щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів. Станом на 14.06.2019 року відповідач має загальну заборгованість у сумі 16599,61 грн., яка складається з наступного: - 4710,14 грн. - заборгованість за кредитом; - 2,63 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 10236,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 1650,09 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судові засідання представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме визнає тіло кредиту та проценти. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. 29.10.2007 року відповідачем підписано Заяву про надання кредитної картки (надалі - Заява) №б/н із встановленням кредитного ліміту в сумі 2300 грн (а.с.7). Згідно відмітки на Заяві рахунок відкрито 16.08.2007 року. У Заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку шляхом самостійного роздрукування з сайту банку. 09.09.2014 року відповідачем підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (надалі - Генеральна угода) (а.с.8). Згідно преамбули до договору він укладений з метою сприяння виконанню відповідачем обов`язків по кредитному договору від 16.08.2007 року. Згідно п.2.1. Генеральної угоди банк надає строковий кредит в сумі 5210 грн на строк 6 місяців с 09.09.2013 року по 31.03.2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання Позичальника по сплаті кредиту, процентів в розмірі 0,001% в місяць на суму залишку заборгованості. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача складає станом на 14.06.2019 року (а.с.5-6): - 4710,14 грн. - заборгованість за кредитом; - 2,63 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 10236,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 1650,09 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. У Генеральній угоді зазначено суму кредиту та процентну ставку в розмірі 0,001% на залишок заборгованості. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови Генеральної угоди та має заборгованість: 4710,14 грн. - заборгованість за кредитом; 2,63 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 10236,75 грн. заборгованості за пенею та комісією, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язань (ч.1 ст.546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобов`язання (ст.611 ЦК України). В свою чергу, комісія є платою за надання певних банківських послуг. З розрахунку заборгованості (а.с.5-6) вбачається, що позивачем, починаючи з жовтня 2014 року за колонкою «сума комісії та пені» нараховувалось періодично сума 188,40 грн. При цьому, колонка «ставка пені» містить значення 0,00. Оскільки пеня та комісія мають різну юридичну природу, то необхідно вважати, що позивачем не визначено конкретний зміст вимог. Крім цього, позивачем не обґрунтовано та не доведено розмір цих вимог із посиланням на договірні обов`язки чи норми закону. Таким чином, суд вважає не доведеним розмір вимог щодо пені та комісії, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.2. Генеральної угоди передбачено штраф в розмірі 1650,09 грн за прострочення сплати заборгованості. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15. Незважаючи на те, що суд визнав недоведеним розмір пені, яку просив стягнути позивач, ця вимога ним заявлена, тому в даному випадку, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 4712,77 грн., тобто 28,39%, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 545,378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial