Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 вересня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява на отримання кредиту разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Тарифами банку і Умовами та правилами надання банківських послуг складають між нею та банком кредитний договір. Позивач стверджує, що [PERSON] станом на 15 листопада 2020 року має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 22609 грн. 46 коп. та 5490 грн. 68 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на те, що [PERSON] умови укладеного договору не виконує в зв`язку з чим у неї утворилася вказана заборгованість, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] \~ вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі відповідача. У задоволенні позову просив відмовити. Крім того, відповідач надала суду письмові пояснення\~ на позов де вказала, що при підписанні\~ кредитного договору процентна ставка в розмірі 84% чи 86,4%\~ річних не погоджувалася, Умови та правила, надані банком, нею підписані та погоджені не були. Крім того зауважила, що нею погашено коштів за тілом кредиту в більшому розмірі ніж отримано від банку, відтак вважає поданий банком позов безпідставним. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників провадження, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. Згідно з п. 1 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 30 вересня 2008 року, довідки про зміну кредитного ліміту та про надані картки [PERSON] оформила в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку та отримала кредит. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою за договором б/н,укладеним з відповідачем. Згідно наданого суду розрахунку позивач станом на 15 листопада 2020 року\~ нарахував відповідачу заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 22609 грн. 46 коп. та 5490 грн. 68 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею\~ 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно виписки по рахунку відповідач активно користувалася кредитними коштами, використовувала послугу «Миттєва розстрочка». Проведений розрахунок відповідачем не спростований, контррозрахунок\~ не наданий, а відтак з [PERSON] перед банком виникла заборгованість з фактично отримані нею та неповернуті кошти у загальному розмірі 22609 грн. 46 коп. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не були повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 22609 грн. 46 коп. Щодо стягнення процентів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач просить стягнути відсотки як такі, що ґрунтуються на вимогах договору. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач послався на підписану [PERSON] \~ анкету позичальника\~ від 30 вересня 2008 року\~ в якій зазначена процентна ставка в розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та сплати відсотків, винагороди та комісії визначені в Заяві та Умовах надання банківських послуг Однак, як вбачається з виписки за договором №б/н з відповідача банком було списано відсотки за користування кредитом\~ за ставками 3,5%, 3,4%, 2,9% . Разом з тим, розмір заборгованості по відсотках\~ суд не має можливості розрахувати, так як, надавши розрахунок заборгованості, позивач не додав жодних роз`яснень та доказів щодо принципу складення такого розрахунку. Крім того, на підтвердження умов договору АТ КБ «Приватбанк» надало суду, крім анкети позичальника, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Ці документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису [PERSON] . При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч.1 ст. 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Суд зазначає, що надані банком Витяг з Тарифів та Умов достовірно не підтверджують обставини про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Оскільки позивачем не доведено умов, на яких надавався кредит, суд вважає що вимоги про стягнення боргу за процентами не підлягають до задоволення. При цьому, зазначає, що наданий позивачем розрахунок не може слугувати підтвердженням умов кредитного договору, оскільки по суті є письмовим обґрунтуванням заявлених вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1826 грн. 45 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial