Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тесту АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 08.11.2013 року, укладеним між позивачем та [PERSON] , в розмірі 5367 грн 39 коп. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 08.11.2013 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] помер. Разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини проживала [PERSON] 15.04.2020 року банком до Чугуївської державної нотаріальної контори направлена претензія кредитора. 12.05.2020 року з Чугуївської державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії. 21.07.2020 року до спадкоємця [PERSON] направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5367,39 грн, яка складається з: - 5367,39 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту. У зв`язку з чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 14.04.2021 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Від представника позивача разом з позовом надійшла заява, згідно якої він просив позов задовольнити та розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, що підтверджується зворотними повідомленнями, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2013 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, який підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання та інші платежі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 22.11.2018 року, актовий запис № 105. Позичальник [PERSON] у повному обсязі не виконав взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором від 08 листопада 2013 року, станом на дату смерті заборгованість за спірним договором за розрахунками позивача склала 5367,39 грн. 07 квітня 2020 року позивач направив претензію кредитора до Чугуївської державної нотаріальної контори, в якій просив включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити інформацію стосовно звернення із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника; відомості про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину, про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали. Із зазначеної претензії не вбачається, коли копія свідоцтва про смерть [PERSON] отримана банком. Із копії листа Чугуївської державної нотаріальної контори від 21 квітня 2020 року встановлено, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в термін, передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців), спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Претензія банку зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ 21.45.2020 року за № 430, на підставі якої заведена спадкова справа за № 173/2020. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст.1281, 1282 ЦК України кредитор пред`явив вимоги до спадкоємця. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Так, згідно з ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 676/1958/16-ц. Станом на 07 квітня 2020 року позивач був обізнаний про смерть спадкодавця [PERSON] , що вбачається з надісланої на адресу нотаріальної контори претензії кредитора. Лист нотаріальної контори банк отримав 12 травня 2020 року, претензію відповідачу направив лише 24.06.2020, однак позов, який надійшов до суду 17 березня 2021 року, направлений поштою лише 02 березня 2021 року. Отже, суд вважає, що позивачем порушений строк, передбачений ст.1281 ЦК України, що є підставою для відмови у позові. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину. Позивачем також не доведено факт отримання відповідачем майна спадкодавця та вартість даного майна для задоволення вимог кредитора. Оскільки позивачем не було доведено факту передачі відповідачу як спадкоємцю в натурі спадкового майна чи наявність спадкового майна, на яке претендує спадкоємець, тому за таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України. Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до с.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. В порушення вимог статті 81 ЦПК України позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження своїх вимог. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/21504/14. Аналогічні правові висновки також містяться в Постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року, у справі № 6-2962цс16, в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2018 року № 14-53цс18. Враховуючи наведені норми та обставини справи, встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців боржника, встановлений ст.1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду. Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємців з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідача. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» несплаченої при житті спадкодавцем суми заборгованості по кредиту за договором № б/н від 08.11.2013 року в розмірі 5367,39 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed