Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АЙДАР» та з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд витребувати земельну ділянку з чужого володіння. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 6,2500 га, кадастровий номер 4423384700:01:001:0019, розташованої на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідач користується вказаною земельною ділянкою всупереч волі позивача [PERSON] , оскільки вона не вчиняла жодних дій щодо укладення договору оренди з відповідачем. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «АЙДАР» земельну ділянку № [NUMBER] , площею 6,2500 га, кадастровий номер 4423384700:01:001:0019, розташованої на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №050926, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №136 від 23.06.2003 року, шляхом зобов`язання повернути її у володіння, користування, розпорядження [PERSON] . Ухвалою суду від 26.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2019 року. 23.04.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що 15.05.2007 року між ТОВ «Айдар» та [PERSON] був укладений договір оренди землі. За період договірних відносин ТОВ «Айдар» добросовісно та вчасно виконувало умови договору: використовувало орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, підвищувало родючість землі, сплачувало своєчасно та в повному обсязі орендну плату, про що свідчать заяви на проведення розрахунків та розрахункові відомості, в яких є особистий підпис позивача. Відповідач ТОВ «Айдар» вважає, що отримуючи орендну плату за орендовану земельну ділянку, позивач визнає існуючи договірні відносини з ТОВ «Айдар». Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд про їх задоволення, надала пояснення згідно уточнених позовних вимог. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення згідно обставин, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом статей 317, 319, 321 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №050926 [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 6,2500 га, кадастровий номер 4423384700:01:001:0019, розташованої на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. 15.05.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Айдар» укладений договір оренди землі, об`єктом якого є земельної ділянки № [NUMBER] , площею 6,2500 га, яка знаходиться на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки (без дати) [PERSON] в присутності землевпорядника Осинівської с/ради [PERSON] , згідно з державним актом серії ЛГ №050926 передала, а орендар ТОВ «Айдар» прийняв земельну ділянку в натурі. Як вбачається з додатку до договору оренди земельної частки за 2009 рік від 05.01.2009 року в графі «Підписи сторін» орендодавцем зазначена « [PERSON] », а в додатку до договору оренди земельної частки за 2010 рік від 01.01.2010 року орендодавець зазначений як « [PERSON] » (російською мовою). 05.01.2015 року [PERSON] та ТОВ «Айдар» уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №38 від 15.05.2007 року. В заяві від 10.09.2015 року [PERSON] просить ТОВ «Айдар» видати їй в грошовій формі орендну плату за 2015 рік в сумі згідно договору оренди від 15.05.2007 року, укладеного нею особисто з ТОВ «Айдар». Згідно заяви від 07.08.2017 року [PERSON] просить ТОВ «Айдар» видати їй за оренду земельної ділянки за 2017 рік гроші у розмірі 6% від оцінки землі. 22.08.2018 року [PERSON] звернулась до ТОВ «Айдар» з заявою, в якій просить видати авансом в грошовій формі орендну плату за 2018 рік в сумі 2500,00 грн., згідно договору оренди від 15.05.2007 року, укладеного нею особисто з ТОВ «Айдар». З відомостей на виплату грошей за оренду земельної ділянки вбачається, що у 2015 році [PERSON] отримала 4000,00 грн., у 2016 році [PERSON] отримала 4796,00 грн., у 2018 році [PERSON] отримала 2288,00 грн. Згідно листів-повідомлень від 25.09.2017 та 20.10.2017 року [PERSON] відмовляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі від 15.05.2007 року, зареєстрованого 06.06.2007 року за №040700600353. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом статей 317, 319, 321 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 78 ЗК України, ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Судом встановлено, що договір оренди землі від 15.05.2007 року був укладений з [PERSON] , яка не є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 6,2500 га, кадастровий номер 4423384700:01:001:0019, а тому орендар ТОВ «Айдар» користується спірною земельною ділянкою поза волею її власника - [PERSON] . Доводи представника відповідача про те, що сторони виконували істотні умови договору, товариство сплачувало [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою, на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують висновку суду про відсутність волевиявлення власника земельної ділянки [PERSON] на укладення вказаного договору. Враховуючи зазначене суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає, що ефективним захистом її порушеного права є витребування земельної ділянки з чужого володіння.

Outcome: approved