Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеною Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 16 лютого 2015 року, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 5656 грн. 35 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач належним чином не виконала зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 04 серпня 2020 року за нею утворилась заборгованість у сумі 22010 грн. 56 коп., яку позивач просить стягнути на його користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлялась про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки, але до суду повернувся поштовий конверт у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, проте була повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. За правилами\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей\~627,\~631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього\~кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК\~передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов`язання. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2015 року з метою виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN51000136671154 від 31 січня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Так, відповідно до п. 1.1.1 Генеральної угоди, сторони узгодили по договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 159 грн. 83 коп., комісію на 24 грн. 17 коп., пеню на 0 грн., штраф на 0 грн.0 коп. Пунктом 2.5 Генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з генеральною угодою, Умовами та правилами. У пункті 2.10 Генеральної угоди сторони погодили, що позичальник доручає банку без додаткових погоджень перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту у сумі 670 грн. на будь-який відкритий рахунок в банку. Пунктом 2.3. Генеральної угоди передбачено, що для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку згідно пункту 2.1. Генеральної угоди. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом, пеню за користування кредитними коштами, а також штраф. Так, згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 04 серпня 2020 року заборгованість відповідача за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 16 лютого 2015 року становить 22010 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 5476 грн. 41 коп. - заборгованість за кредитом; 2795 грн. 51 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0 заборгованість за комісією; 12704 грн. 90 коп. заборгованість за пенею; 1033 грн 74 коп. - штраф. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди, банк надає позичальнику кредит у розмірі 5656 грн. 35 коп. на строк 12 місяці, з 16 лютого 2015 року по 29 лютого 2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,833 % в місяць на суму залишку по заборгованості за кредитом в вказані в Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 497 грн. 64 коп. для погашення заборгованості за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами у відповідності до Умов та правил. Датою останнього погашення заборгованості не пізніше 29 лютого 2016 року. Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, згідно зі ст. ст.\~212, 611, 651 ЦК України, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1044 грн. 60 коп. За таких обставин, враховуючи, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 16 лютого 2015 року в розмірі 9305 грн. 66 коп., що складається з заборгованості за кредитом, по відсоткам за користування кредитом та штрафам, оскільки позичальник був ознайомлений з умовами та строками їх сплати, що підтверджується його підписом в Генеральній угоді, але допустив порушення зобов`язання. Щодо стягнення з відповідача пені, суд зазначає, що пункт 2.8 Генеральної угоди визначає, що у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення Разом з тим, матеріали справи не містять жодних підтверджень того, що відповідач ознайомлювався і погоджувався із Умовами кредитування та правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач. Підпис позивача про його ознайомлення із правилами та умовами не підтверджують факту ознайомлення саме із долученим до справи витягом з Умов та правил надання банківських послуг. Відсутнє й підтвердження того, що вказані документи на момент укладення відповідачем Генеральної угоди взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати пені у визначеному у розрахунку розмірі і порядку нарахування. Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 та вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені та комісії у визначеному розмірі, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказані обставини, на переконання суду, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 12704 грн. 90 коп. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн. при ціні позову 22010 грн. 56 коп. Позовні вимоги позивача задоволені частково у розмірі 9305 грн. 66 коп., отже на 42,28 % З огляду на це, пропорційно розміру задоволених вимог, розмір судового збору, що підлягає до стягнення складає 888 грн. 73 коп. (42,28 % від 2102 грн.)

Outcome: partial