Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 19.03.2010 відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н, відповідно до якої відповідачу було надано кредит у розмірі 400,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язувався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушив умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 12133,44 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Оскільки від неї не надійшла заява про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи та неповідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав: однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». Тобто, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 400,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.(а.с.8-25). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу, заборгованість позичальника по кредитному договору, станом на 11.04.2019, становить 12133,44 грн., з яких: 2787,40 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2559,61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4582,46 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1150 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 553,97 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Щодо нарахування пені, то відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 умов і правил надання банківських послуг, відповідач, у разі виникнення прострочених зобов`язань, на суму від 100 грн., виплачує банку пеню на умовах, передбачених тарифами договору (а.с.22). Щодо нарахування процентів та комісії то відповідно до п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених кредитним договором (а.с.20). Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позивальником строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі, встановленому тарифами договору (а.с.20). Проте, вимога позову в частині стягнення штрафу (фіксована частина та процентна складова) не може бути задоволена, оскільки цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідальність боржників, яка запроваджена двома різними умовами договору, але водночас надає підстави для її застосування за одне й те саме правопорушення, що полягає у сплаті неустойки (окремо й штрафу, й пені) у випадку прострочення зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та штрафних санкцій у строки, визначені цим договором. Крім того, зі змісту ст.549 ЦК України випливає, що поняття штрафу визначене у цій статті та порядок його обрахунку, є обов`язковими для всіх учасників цивільних правовідносин і не може бути змінений та викладений на власний розсуд, оскільки в такому разі втрачається його суть, тобто він перестає бути видом забезпечення виконання зобов`язання - неустойкою в розумінні закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 11079,47 грн. (12133,44 - 1053,97 (штрафи) = 11079,47). Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову до суду пропорційно до задоволених вимог, що становить 1754,13 грн. (розрахунок 1921 х 11079,47: 12133,44 = 1754,13). На підставі викладеного вище та

Outcome: partial