Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28 935,03 грн., мотивуючи тим, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 17.08.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Позивач зазначає, що відповідач погодився з тим, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Вказує, що відповідач ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначає, що відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості, розмір якої станом на 21.03.2021 року становить 28 935,03 грн., яка складається з : 21 105,45 грн. - заборгованість за кредитом; 7 829,58 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 28 935,03 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки від 16.04.2021р. [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою було надіслано відповідачу судову повістку про виклик у судове засідання. Ухвалою суду від 20.04.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 17.08.2011 р. [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до вказаної заяви відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердив, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідач з підписанням вказаної анкети-заяви підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с.14). В анкеті-заяві відсутня вказівка на розмір кредитного ліміту щодо встановлення якого сторони досягнули згоди. Разом з тим, будь-які дані про тип картки, строк її дії, розміри бажаного кредитного ліміту та відсотків за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні. З довідки АТ КБ «Приватбанк» судом встановлено, що відповідачу 20.03.2009 р. було відкрито картковий рахунок та видано картку (з терміном дії до серпня 2011 р.), та в подальшому у різний період часу було видано 2 нових банківських картки (з терміном дії до листопада 2017р. та грудня 2021 р. відповідно) (а.с.13). 01.10.2014 р. АТ КБ «Приватбанк» встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 600 грн. та в подальшому банк збільшим (до 10 000 грн.) та згодом зменшив (до 0 грн.) раніше встановлений розмір кредитного ліміту, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.12). Активація відповідачем отриманих кредитних карток та користування картковим рахунком свідчить про укладення між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору. З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідач [PERSON] користувався кредитними картками, отримував кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості (а.с.53-77). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачем кредиту у АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так як умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з виписки по картковому рахунку боржника [PERSON] , відповідач після встановлення йому кредитного ліміту неодноразово користувався кредитними коштами (шляхом зняття готівки в банкоматі та отримання готівки через касу банку, розраховуючись в магазинах, на АЗС, здійснюючи поповнення рахунків операторів мобільного зв`язку тощо) та здійснював погашення заборгованості (а.с.53-77). Водночас, при вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач здійснював погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак здійснювані ним платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Так, відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів 25.03.2020 р. востаннє здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості, проте сплаченої суми було недостатньо для повного погашення заборгованості. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по картковому рахунку боржника та розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення частини позики, що залишилася в розмірі 21 105,45 грн. Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, звертаючись до суду з вимогами про погашення заборгованості, просив стягнути окрім заборгованості за тілом кредиту, також заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Судом встановлено, що в анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 17.08.2011р. процентна ставка за користування коштами не зазначена. При вирішенні заявлених АТ КБ «Приватбанк» позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими відсотками суд виходить з наступного. Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, окрім посилання на самий розрахунок заборгованості, АТ КБ «Приватбанк» покликався на Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» як невід`ємні частини кредитного договору. У витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD») та Умовах та правилах надання банківських послуг, серед інших положень, вказано про базову місячну відсоткову ставку за користування коштами, відповідальність сторін, зокрема щодо пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. Додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника і такий підпис також відсутній на витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що саме ці Умови кредитування (тобто додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна») розумів відповідач, був ознайомлений та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати відсотків за користування коштами та саме у зазначеному у цих документах розмірах і порядку нарахування, що додані позивачем до позовної заяви. Відповідно до постанови від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження 14-131цс19) Велика палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінювались самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку банку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 21 105,45 грн., що згідно розрахунку заборгованості є заборгованістю за простроченим тілом кредиту. Водночас, з огляду на те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг не є складовими документами кредитного договору, а відтак суд не вбачає фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування коштами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1655,76 грн. (21 105,45 грн. х 2270 грн./28 935,03 грн. = 1 655,76 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial