Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

В березні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ТОВ «КИЇВ БУД ІНВЕСТ», в якому просив суд: - розірвати договір купівлі - продажу майнових прав № 2с/1к/33 від 28 вересня 2015р., укладений між сторонами (далі по тексту - договір); - стягнути з відповідача на користь позивача вартість майнових прав на об`єкт нерухомості, сплачених позивачем, відповідно до умов договору, у розмірі 530955,0 грн.; судові витрати у розмірі 21077,96 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу і судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 вересня 2015р. між сторонами було укладено договір, відповідно до якого, відповідач продав, а позивач купив майнові права на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 4.1. вказаного договору, в день укладення цього договору вартість майнових прав 1 кв. м. об`єкту нерухомості складає 12825,00 грн., при цьому орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 530955,0 грн. (п. 4.2. договору). На виконання п. 4.3 договору, позивачем було сплачено 01 жовтня 2015р. на користь відповідача суму 155000,00 грн., 19 жовтня 2015р. - 100000,00 грн., та 20 жовтня 2015р. - 275955,00 грн., що визнав відповідач Актом звіряння взаємних розрахунків за жовтень 2015р. Згідно з п. п. 2.6., 2.7. договору, 2 квартал 2016р. визначено як термін закінчення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію. Також п. 5.2.4. договору встановлено, що відповідач зобов`язаний забезпечувати будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію. Майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором закріплюються за позивачем у момент видачі довідки про оплату 100% майнових прав (п. 3.1. договору). Довідка підписується відповідачем не пізніше 3-х робочих днів з дати здійснення Позивачем 100% оплати вартості майнових прав, що визначена у п. 4.2. договору. Позивачем були виконані зобов`язання в повному обсязі за договором, проте відповідач по теперішній час не виконана вимоги п.3.2, 3.3., 3.5 договору, без зазначення поважності причин. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. До судового засідання стороною позивача було подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, наведених у позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив, поважності причин неявки не повідомив, відзив на позов у строк визначений судом стороною до суду не подавався. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 28 вересня 2015р. між сторонами було укладено договір, відповідно до якого. відповідач продав, а позивач купив майнові права на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 4.1. вказаного договору, в день укладення цього договору вартість майнових прав 1 кв. м. об`єкту нерухомості складає 12825,00 грн., при цьому орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 530955,0 грн. (п. 4.2. договору). На виконання п. 4.3 договору, позивачем було сплачено 01 жовтня 2015р. на користь відповідача суму 155000,00 грн., 19 жовтня 2015р. - 100000,00 грн., та 20 жовтня 2015р. - 275955,00 грн., що визнав відповідач Актом звіряння взаємних розрахунків за жовтень 2015р. Згідно з п. п. 2.6., 2.7, договору 2 квартал 2016р. визначено як термін закінчення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію. Відповідач зобов`язаний забезпечувати будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію (п. 5.2.4. договору). Згідно з п. 3.2. договору, після отримання відповідачем на Об`єкт капітального будівництва сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, відповідач надсилає позивачу повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли позивач повинен з`явитись та фізично прийняти закінчений будівництвом об`єкт нерухомості, підписавши Акт прийому-передачі об`єкта нерухомості та договір на утримання та обслуговування об`єкта нерухомості. Об`єкт нерухомості передається відповідачем позивачу шляхом підписання Акта прийому-передачі об`єкта нерухомості, що передбачено пунктом 3.3. цього договору. Також, відповідно до п. 3.5. договору, відповідач за рахунок позивача здійснює оформлення на позивача права власності на об`єкт нерухомості, шляхом отримання свідоцтва про право власності. Позивач самостійно та за власний рахунок здійснює реєстрацію свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомості у порядку, встановленому чинним законодавством України. Після реєстрації свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомості, у порядку встановленому чинним законодавством України, позивач має право володіти, користуватись та розпоряджатись об`єктом нерухомості без обмежень. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачем не виконуються п. 3.2., 3.3., 3.5. договору, без зазначення поважності причин, всі звернення позивача в досудовому порядку, відповідачем були проігноровані. За змістом ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України). Судом не встановлені поважні причини, з яких відповідачем не було виконано зобов`язання за укладеним між сторонами договором в повному обсязі. За змістом ч. 2, 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 525, 526, 651, 653 ЦК України, а також те, що стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів на виконання ним своїх зобов`язань за договором, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір слід розірвати, та стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним 530955,0 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які документально підтверджені і які складаються з судового збору у розмірі 6077,96 грн.

Outcome: approved