Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н в розмірі 25054 грн. 07 коп., в якій зазначено, що відповідно до договору, укладеного 28 листопада 2011 року\~відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконувала передбачені договором зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1955 грн. 03 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 18429 грн. 80 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1169 грн. 39 коп., а всього 25054 грн. 07 коп., судові витрати покласти на відповідачку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Шамардін В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] надала відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що вона не визнає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на безпідставність нарахування відсотків за користування кредитом за ставкою30 % річних, оскільки ця ставка між банком та нею не узгоджувалась. Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг нею не підписувались, у зв`язку з чим не можуть бути використані в якості доказів по справі. \~ \~ \~ \~З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 28 листопада 2011 року між позивачем і [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 300 грн. 00 коп. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.6). У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась і погодилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.4-5) заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 28 листопада 2011 року станом на 31 січня 2017 року становить: заборгованість за кредитом 1955 грн. 03 коп., заборгованість за процентами 18429 грн.80 коп, комісія 3000 грн 00коп, заборгованість по судовим штрафам в загальному розмірі 1669 грн 24коп (500грн00коп фіксована частина та 1169 грн 24 коп - процентна складова). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В силу вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦКК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В поданій позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що 28 листопада 2011 року між банком та\~ [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачці грошові кошти в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. На підтвердження умов договору АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки (а.с.6), довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с.7-8) та Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с. 9-32). Разом з тим, зазначені документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Як вбачається з поданих матеріалів, ані довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с.7-8), ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.9-32) підпису [PERSON] не містять. Анкета-заява, яка підписана відповідачкою, містить лише її анкетні дані, контактну інформацію, тощо, проте не містить даних про умови кредитування, зокрема в анкеті-заяві від 28 листопада 2011 року не зазначена процентна ставка та умови сплати пені, комісії, штрафів, їх розмір. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені, комісії, штрафам, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28 листопада 2011 року, посилається на\~«Тарифи банку», Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, «Умови та правила надання банківських послуг». При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов і Правил надання банківських послуг ознайомилася і погодилася [PERSON] , підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а тому, відповідно, вказані Умови та довідку про Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 28 листопада 2011 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, у яких зазначено, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). З урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, до правовідносин, що виникли у даному випадку, неможливо застосувати правила частини першої ст. 634 ЦК України. В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів»). Довідка про Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с.7-8) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.9-32), які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28 листопада 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитними коштами, розмір пені, комісії та штрафів, які позивач просить стягнути з відповідачки по справі. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою ст. 11 Закону № 1023-ХІІ\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем, щодо розміру процентів, пені, комісії, штрафів, порядку користування кредитними коштами. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог, про стягнення з відповідачки [PERSON] процентів за користування кредитом в розмірі 18429 грн 80 коп, пені та комісії в розмірі 3000 грн 00коп (які до речі неможливо розмежувати у розрахунку), фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн 00коп та процентної складової штрафу в розмірі 1169 грн 24коп слід відмовити. З розрахунку заборгованості, який не спростований ані [PERSON] , ані її представником, вбачається, що відповідачка скористалась кредитними коштами в загальному розмірі 1955 грн 03 коп. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту за кредитним договором від 28 листопада 2011 року в розмірі 1955грн 03коп. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених позовних вимог (а.с. 1).

Outcome: partial