Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Васильківська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дочки та стягнути з відповідача на користь КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» аліменти на утримання малолітньої в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виховання своєї малолітньої дитини, яка перебуває на повному державному утриманні в дитячому будинку. Веде антисоціальний спосіб життя та дитиною не цікавиться. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні заперечила щодо доводів, викладених у позові. Пояснила, що дійсно належний їй будинок знаходиться в занедбаному стані, а тому вона проживає у знайомих. Вимоги позову не визнала та просила не позбавляти її батьківських прав відносно своєї дочки. Третя особа надіслала суду листа, у якому підтримала позов та просила розглянути справу у відсутності її представника. Дослідивши письмові докази про справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. [PERSON], яка є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак за місцем реєстрації фактично не проживає (а.с. 6, 7, 8, 10). Із копії Акта обстеження умов проживання від 26.03.2014 року вбачається, що одноповерховий будинок складається з 4-х кімнат, стан будинку незадовільний і він не придатний для проживання, відсутні вікна і двері, умови для виховання і розвитку дитини не створені (а.с. 9). Вказане також підтверджується довідкою Виконавчого комітету Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області № 292 від 27.03.2014 року (а.с. 14). Згідно довідки-характеристики Виконавчого комітету Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області № 60 від 24.03.2014 року, [PERSON] проживає разом з дочкою по вулиці Білоцерківській 24; [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде не здоровий спосіб життя (а.с. 10). 16.01.2014 року Виконавчим комітетом Саливонківської сільської ради Васильківського району Київської області прийнято рішення № 3 про влаштування малолітньої [PERSON] на обстеження до лікувальної установи, з порушенням клопотання перед службою у справах дітей та сім'ї Васильківської районної державної адміністрації щодо направлення дитини до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації (а.с. 13). [PERSON], 2010 року народження з 09.04.2014 року дійсно перебуває на повному державному утриманні в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» (а.с. 11). Актом про невідвідування № 170 від 27.05.2014 року КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» зафіксовано, що за час перебування в закладі дитини [PERSON], батьки її не відвідували, листування не вели, долею дівчинки не цікавились, участі у вихованні та утриманні дитини не приймали (а.с. 12). Дану обставину відповідач під час розгляду справи не заперечила, причини такої бездіяльності пояснити не змогла. Норми статті 150 СК України встановлюють обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки відповідач проживає окремо від своєї дочки, яка знаходиться в спеціалізованому закладі, не відвідує її, не спілкується з нею, не займається її вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини та не надає будь-якої допомоги, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Також, згідно висновку органу опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області № 1086/6-23 від 29.05.2014 року, сім'я [PERSON] перебуває на обліку соціальних служб сім'ї, дітей та молоді, які опинися у складних життєвих обставинах; з урахуванням характеристик [PERSON] та ситуації, що склалась з приводу виховання останньою своєї дочки, районна держадміністрація, як орган опіки та піклування, на підставі ст. 164 СК України вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], 2010 року народження (а.с. 4 - 5). Судом не встановлено, що [PERSON] чинили перешкоди у виконанні батьківських обов'язків належним чином. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд вважає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 статті 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й до досягнення дитиною повноліття. Норма частини четвертої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачає, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved