Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, про визнання права власності на земельну частку (пай), в розмірі 46,51 умовних кадастрових гектарів, вартістю 33\~861,47 грн, яка знаходиться на території Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, як спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] В обґрунтування позовної вимоги зазначила, що її мати [PERSON] набула права власності на середню земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Свірж» в с.Приозерне Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №300519. 20 листопада 1997 року мати померла і згідно заповіту все своє майно порівну заповіла їй та внукові [PERSON], однак останній спадщини не прийняв. Зазначає, що вона, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, однак через втрату земельного сертифікату не може оформити у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав з підстав наведених в позовній заяві , просив задовольнити. Представник Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області сільський голова [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти позову. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набула права власності на середню земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Свірж» в с.Приозерне Рогатинського району Івано-Франківської області, згідно земельного сертифікату серії РН №300519, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів по Дегівській сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області за номером 224. Середня земельна частка (пай) по даному господарству становить 46,51 умовних кадастрових гектарів, вартість 33\~861,47 грн. (а.с.11-12). У зв'язку зі смертю 20 листопада 1997 року [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй право на земельну частку (пай). Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 06 листопада 1996 року та зареєстрованого за № 20, [PERSON] все своє майно порівну заповіла дочці [PERSON] та внукові [PERSON] Заповіт не змінений та не скасований (а.с. 6-10). Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року , а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 березня 2016 року вбачається, що позивач по справі [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно спадкодавця [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини. Однак вказаною постановою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в спілці власників селянських господарств «Свірж» в с.Приозерне Рогатинського району Івано-Франківської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай) ( а.с.13). В газеті «Голос Опілля « від 21 жовтня 2011 року № 43 опубліковано оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії РН №300519, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.14). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У силу статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб , а тому є всі підстави для визнання права власності на земельну частку (пай), в розмірі 46,51 умовних кадастрових гектарів, вартістю 33\~861,47 грн, яка знаходиться на території Дегівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом , після смерті матері [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.3 ст.88 ЦПК України, де вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що позивач [PERSON] визнана інвалідом першої групи з 28 травня 2014 року без переогляду . Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди першої групи. Отже з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. ( пп.1 п.1\~ ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Outcome: approved