Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 20 вересня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та останні чотири місяці проживають окремо. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини, тому просить задовольнити його вимоги. Позивач направила до суду заяву, якою підтвердив намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві, просив розглянути справу без його участі та не надавати строк на примирення, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка, яка у встановленому порядку повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 17 травня 2018 року постановлено розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 20 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 216, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 179803, виданого повторно Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 13 березня 2018 року. Від спільного сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved