Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.06.2015 у сумі 45753,75 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1762,00 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що 23.06.2015 [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 19 листопада 2018 року виникла вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. До позовної заяви долучено клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви відсутні, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що 23 червня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк», з 21.05.2018 ПАТ КБ\~«Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг без номера. Відповідач надав згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, а також правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8). На виконання вказаного договору позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснював її обслуговування, а [PERSON] зобовязувався сплачувати відсотки за користування кредитом, а також у строки здійснювати погашення заборгованості. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 527 \~ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Як вбачається з розрахунків заборгованості за договором №б/н від 23.06.2015, які долучено позивачем до позову, станом на 19.11.2018, відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 45753 грн. 75 к., яка складається з: тіло кредиту 7841,82 грн.; нараховані відсотки 21770,03 грн.; нарахована пеня 13486,96 грн.; заборгованість по судовим штрафам 2654,94 грн., а саме: фіксована частина\~ 500\~грн.\~та процентна\~складова \~2154,94\~грн.(а.с. 5, 6-7). Суд частково не погоджується з розрахунком боргу. Відповідно до\~статті 549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом\~є неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №347/1910/15-ц. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 43098,81 грн., яка складається з: тіло кредиту 7841,82 грн.; нараховані відсотки 21770,03 грн.; нарахована пеня 13486,96 грн., крім заборгованості по судовим штрафам в розмірі 2654,94 грн.. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 1659,76 грн., що узгоджується із нормами, передбаченими ст. ст.141,142 ЦПК України. На підставі \~ст.ст. 525 - 527, 530, 549, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial