Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

В березні 2021 року позивачка звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вказуючи, що позивачка є власницею ј частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується угодою про рівність часток від 14.06.2012 року. Іншими власниками є мати позивачки [PERSON] , батько позивачки [PERSON] та брат позивачки [PERSON] . У вказаній квартирі, крім інших, зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON] . 07.09.2002 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.09.2017 року шлюб між позивачкою та [PERSON] розірваний, ухвалено після розірвання шлюбу залишити сторонам прізвища, а саме: відповідачу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] », позивачу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». У березні 2017 року відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири [ADDRESS] . Таким чином, відповідач [PERSON] не проживає в житловому приміщенні з березня 2017 року без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідача створює позивачу, як власнику частки квартири перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема позивачка не може ні оформити субсидію, ні продати квартиру. Позивач просить суд з підстав, викладених у позові, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка та її представник адвокат Баранова О.П. не з`явилися, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю, просять позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, була повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив не подав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, не повідомили суд про причини своєї неявки, відзив не подали. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування кв. [ADDRESS] , власником частки якої являється позивач, а відповідач був членом сім`ї позивача до березня 2017 року. З матеріалів справи суд встановив, що позивачка є власницею ј частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується угодою про рівність часток від 14.06.2012 року. Іншими власниками є мати позивачки [PERSON] , батько позивачки [PERSON] та брат позивачки [PERSON] . У вказаній квартирі, крім інших, зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON] . (а.с.8-9) Відповідач є колишнім чоловіком позивачки. 07.09.2002 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.09.2017 року шлюб між позивачкою та [PERSON] розірваний, ухвалено після розірвання шлюбу залишити сторонам прізвища, а саме: відповідачу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] », позивачу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». (а.с.11). У березні 2017 року відповідач забрав свої речі та виїхав з квартири [ADDRESS] . Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що відповідача вона знає, останній раз бачила його 4 роки тому на суді при розгляді заяви про розірвання шлюбу. Їй відомо, що відповідач з квартири виїхав, забрав свої речі і більше не з`являвся. Де він знаходиться їй невідомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач є колишній чоловік її доньки, яка є позивачкою по справі. Останній раз вона бачила відповідача під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідач забрав свої речі з квартири та виїхав з квартири. З дітьми він не спілкується, аліменти не сплачує, речей відповідача в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Стверджує, що з квартири відповідач пішов сам. Де знаходиться відповідач їй невідомо. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16. На даний час відповідач квартирою не користується без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, постійно мешкає за іншою адресою, користування припинив добровільно, будь-яких\~поважних причин\~тривалого,\~більше шести\~місяців не\~проживання відповідача\~у квартирі\~ [ADDRESS] \~не встановлено, таким чином вимога позивача щодо захисту порушеного права є законною, у зв`язку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відтак, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання [PERSON] \~таким,\~що втратив\~право користування\~квартирою\~ [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 12,13,76,81,141, 258,259 ЦПК України, ст.ст.182, 317, 319, 321, 383,391, 526, 530\~657 ЦК України, суд-

Outcome: approved