Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 3/4 частки спадкового майна, що складається з 1/3 частки земельної ділянки № 20-а по вул. Долинська в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,3000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в жовтні 2015 року уточнив та просив ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/3 частку спадщини після смерті [PERSON], померлого 06.08.2005 року, що складається з домоволодіння загальною площею 57,2 кв.м., що знаходиться в с. Чумаки Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, вул. Долинська, буд. 20-а, розташованого на земельній ділянці площею 3000 кв.м. з якої 11/100 частин належали [PERSON], померлій 09.05.2004 року, спадкоємцем якої був [PERSON], син, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 03.03.1993 року і зареєстрованого в Новомосковському інвентарбюро 03.03.1993 року за № 155-1, а 89/100 частини належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 03.03.1993 року і зареєстрованого в Новомосковському інвентарбюро 03.03.1993 року за № 155-1. Приватизованої земельної ділянки площею 3000 кв.м. в межах згідно з планом, призначеної для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарчих будівель і споруд, розташованої на території с. Чумаки, вул. Долинська 20а (двадцять «а») Чумаківської сільської ради Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської обл., з якої 1500 кв.м. належали гр. [PERSON], померлій 09.05.2004 року, спадкоємцем якої був громадянин [PERSON], син, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Дн 001978, виданого Чумаківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 24.01.1995 року, згідно рішення від 10.12.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №1488, а 1500 кв.м. належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Дн 001979, виданого Чумаківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 24.01.1995 року, згідно рішення від 10.12.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №1487; визнати за ним, [PERSON] право власності на обовязкову частку 1/4 (включаючи 1/12 частку домоволодіння) в спадщині матері, [PERSON], померлої 11.06.2014 року, що складається з: 1/3 частки домоволодіння, що в цілому складається з житлового будинку глиняного, обкладеного цементною плиткою будинку А, загальною площею 57,2 кв.м., з яких житлова площа складає 21,9 кв.м., житлового шлакоблочного, обкладеного цеглою будинку Б, загальною площею 112,8 кв.м., з яких житлова площа складає 71,4 кв.м., та слідуючих господарських будівель і споруд: гаража цегляного В, сараю цегляного Г, зливної ями бетонної з.я., замощеня бетонного І, огорожі металевої 1-5, що знаходиться в селі Чумаки Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської області, вул. Долинська, буд. 20-а, земельну ділянку площею 3000 кв.м., що належало спадкодавці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09.06.2006 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за р. № 1763 і зареєстрованого Дніпропетровським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 10.07.2006 року за № 14589651. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги визнав. Представник Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без їх участі. Державний нотаріус Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надала суду лист про розгляд справи без її участі. Адвокат [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Позовні вимоги за основним позовом визнав. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2005 року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 039616 (а.с.19). Після смерті батька, [PERSON] отримав 1/3 частину спадкового майна, яке належало йому на момент смерті, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВСХ № 026863 від 09 червня 2006 року (а.с.15). Також, 1/3 частину спадкового майна отримала мати позивачів, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВСХ № 026865 від 09 червня 2006 року (а.с.13). Ще на 1/3 частину спадкового майна нотаріус залишив відкритою для отримання [PERSON]. Тобто, все спадкове майно, зокрема і земельна ділянка, яка розташована за адресою: с. Чумаки, вул. Долинська, 20-а Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,3000 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, після смерті батька позивачів було розподілено між [PERSON], [PERSON] та їх матірю [PERSON] в рівних частинах по 1/3, що дорівнює по 4/12 кожному. 11 червня 2014 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 566783 (а.с.18). Діти спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті матері. За часи свого життя, 19 червня 2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Чумаківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 36, за яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала (позивачу за основним позовом) [PERSON] (а.с.17). Звернувшись до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та надавши необхідні документи для оформлення спадщини після смерті матері, яка залишила розпорядження на випадок своєї смерті, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки зазначеного в заповіті майна [PERSON], а саме: 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться в с. Чумаки по вул. Долинській, буд. 20-а Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.11). Згідно вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку спадщини (1/12 частку домоволодіння)ще не видано. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку [PERSON] було відмовлено, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26 лютого 2015 року (а.с.27). Так, згідно вищевказаної постанови державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], було відмовлено у оформленні права на спадщину щодо земельної ділянки, оскільки не підтверджено факт належності [PERSON], померлій 11 червня 2014 року спадкового майна, а саме: земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина друга статті 1225 ЦК України, свідчить, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Отже, враховуючи той факт, що [PERSON] [PERSON], отримала у спадок 1/3 частку земельної ділянки № 20-а по вул. Долинська в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,3000 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, але не оформила належним чином правовстановлюючі документи, все ж на момент смерті була власником зазначеної частки земельної ділянки. [PERSON] як спадкоємець за заповітом, мав би отримати зазначену частку, але його брат [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині, згідно статті 1241 ЦК України. Таким чином розподіл спадкового майна, а саме 1/3 частки зазначеної земельної ділянки має бути розподілений наступним чином: 3/4 частки спадкового майна має належати [PERSON], а 1/4 спадкового майна [PERSON]. Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Не зважаючи на те, що ніхто не оскаржує право [PERSON] на спадщину, він не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, а тому і звернувся до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 116, 131 Земельного кодексу України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 3/4 частки спадкового майна, що складається з 1/3 частки земельної ділянки № 20-а по вул. Долинська в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,3000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Діючи через свого представника [PERSON] звернувся до Державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та на обовязкову частку спадщини після смерті матері, [PERSON]. Однак, 08 травня 2015 року, [PERSON] отримав постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де нотаріусом було розяснено, що видати свідоцтва про право на спадщину вважає неможливим, оскільки відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18, глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє родинні стосунки спадкоємця зі спадкодавцем, а саме: прізвище спадкоємця «Бессмертний», а прізвище спадкодавця «Безсмертна», а також через те, що спадкодавицею за життя не було отримано правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою № 20-а по вул. Долинська в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,3000 га. Згідно офіційного перекладу свідоцтва про народження [PERSON] з російської мови на українську мову, правильне написання його прізвища українською мовою - [PERSON] (а.с.52). Однак, паспортні дані [PERSON] в паспорті серії АЕ №439105 виданому Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 21.10.1996 року, прізвище українською мовою було помилково зазначено як «Бессмертний Микола Миколайович». Так, 04 червня 2015 року в Дніпропетровському РВ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] отримав паспорт громадянина України серії АО № 274296 з вірним написанням прізвища «Безсмертний Микола Миколайович» (а.с.49). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] належним чином підтвердив родинні стосунки зі спадкодавцями, фактично прийняв спадщину, та має право на обовязкову частку у спадщині через інвалідність. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, під час розгляду даної справи, судом встановлено факт родинних звязків [PERSON] з померлим батьком [PERSON], а тому суд прийшов до висновку, що слід визнати його право власності на успадковане ним майно, а саме: на 1/3 частку майна [PERSON], померлого 06.08.2005 року, що складається з домоволодіння, що в цілому складається з житлового будинку глиняного, обкладеного цементною плиткою будинку А, загальною площею 57,2 кв.м., з яких житлова площа складає 21,9 кв.м., житлового шлакоблочного, обкладеного цеглою будинку Б, загальною площею 112,8 кв.м., з яких житлова площа складає 71,4 кв.м., та слідуючих господарських будівель і споруд: гаража цегляного В, сарая цегляного Г, зливної ями бетонної з.я., замощеня бетонного І, огорожі металевої 1-5, що знаходиться в селі Чумаки Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської області, вул. Долинська, буд. 20а (двадцять «а»), розташованих на земельній ділянці площею 3000 кв.м. з якої 11/100 частин належали [PERSON], померлій 09.05.2004 року, спадкоємцем якої був громадянин [PERSON], син, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 03.03.1993 року і зареєстрованого в Новомосковському інвентарбюро 03.03.1993 року за № 155-1, а 89/100 частини належали спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 03.03.1993 року і зареєстрованого в Новомосковському інвентарбюро 03.03.1993 року за № 155-1. Приватизованої земельної ділянки площею 3000 кв.м. в межах згідно з планом, призначеної для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарчих будівель і споруд, розташованої на території с. Чумаки ,вул. Долинська 20а (двадцять «а») Чумаківської сільської ради Дніпропетровського р-ну, Дніпропетровської обл., з якої 1500 кв.м. належали [PERSON], померлій 09.05.2004 року, спадкоємцем якої був громадянин [PERSON], син, який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Дн 001978, виданого Чумаківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 24.01.1995 року, згідно рішення від 10.12.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №1488, а 1500 кв.м. належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Дн 001979, виданого Чумаківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 24.01.1995 року, згідно рішення від 10.12.1993 року та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 1487. Що стосується позовних вимог [PERSON] на визнання права власності на обовязкову частку у розмірі 1/4 (включаючи 1/12 частку домоволодіння) у спадщині після смерті матері [PERSON], а саме: на 1/3 частки домоволодіння, що знаходиться в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області вул. Долинська, буд. 20-а, розташованих на земельній ділянці площею 3000 кв.м., що належало спадкодавці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09.06.2006 року Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою за р. № 1763 і зареєстрованого Дніпропетровським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 10.07.2006 року за № 14589651, також підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно пункту 7 Листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що захист права на обовязкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом предявлення вимог про визнання права на обовязкову частку в спадщині (ст. 1241 ЦК України). Перелік осіб, як мають право на обовязкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує (п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування»). Аналогічні положення, щодо вичерпного переліку осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, встановлений положеннями ст.1241 ЦК України, міститься у рішенні Конституційного суду України від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014 (справа про право на обовязкову частку у спадщині непрацездатних дітей спадкодавця). Оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом на обов'язкову частку у спадщині після смерті його матері відповідно до положень ст. 1241 ЦК України, вчинив дії по прийняттю такої спадщини після смерті матері, то він набув право на обовязкову частину в порядку спадкування, в межах заявлених позовних вимог, виходячи із засад диспозитивності, визначених ст. 11 ЦПК України. Це спадкове право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає, а тому є всі підстави для задоволення вимог [PERSON] Судові витрати по справі слід віднести за рахунок сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved