Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Районного органу опіки та піклування звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав, оскільки остання є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачка зарекомендувала себе незадовільно, не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не виконує свої обов'язки по утриманню і вихованню сина, у зв'язку з чим хлопчик знаходиться на обліку у Службі у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах та зазнала психологічного насильства з боку матері. З маленького віку і по теперішній час вихованням та утриманням дитини займається бабуся. Неповнолітній [PERSON] письмово звернувся в Болградську районну комісію з питань захисту прав дитини з клопотанням позбавити його мати батьківських прав. З 05.02.2014 року і по теперішній час [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в Одеському обласному протитуберкульозному диспансері, з діагнозом «Активний туберкульоз обох легень». Орган опіки та піклування подавши зазначений позов, в першу чергу захищає інтереси неповнолітнього [PERSON] та просить позов задовольнити, позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 300.00 гривен щомісячно (а.с.1-2). Представник позивача, [PERSON], яка діє за доручення № 01/01-26/1005 від 23.04.2014 року, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення з підстав зазначених в позові. Відповідачка до суду не прибула, повідомлена належним чином (а.с14). Позовні вимоги визнала, про що надіслала письмову заяву, в якій пояснила, що займатися виховання та опікуватися дитиною вона не взмозі, оскільки знаходиться на стаціонарному лікуванні. Справу просила розглянути у її відсутність (а.с.21). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження дитини, матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.3, 4). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не працює, не має постійного місця проживання, веде аморальний спосіб життя, не виконує свої обов'язки з утримання і виховання сина, знаходиться на стаціонарному лікуванні в Одеському обласному протитуберкульозному диспансері з діагнозом «Активний туберкульоз обох легень» (а.с.10). З маленького віку і по теперішній час вихованням та утриманням дитини займається бабуся [PERSON] Бабуся з онуком проживають у приватному будинку, у хлопчика є своя кімната, санітарно-гігієнічні норми на достатньому рівні, дитина забезпечена усім необхідним для навчання та відпочинку (а.с.8, 9). Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 08.11.2013 року (а.с.3); - актовим записом про народження дитини № 89 від 13.07.1999 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, з якого вбачається, що відповідачка є матір'ю одинокою, тобто реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.16,18-19); - довідкою Болградської міської ради Одеської області від 13.02.2014 року за № 200 про склад сім'ї відповідачки (а.с.6). - характеристикою виданою Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 12.02.2014 року на гр. [PERSON], [INFO], яка зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, схильна до скоєння адміністративних та кримінальних правопорушень (а.с.11); - довідкою та характеристиками Болградської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 від 17.01.2014 року за № 14, від 20.01.2014 року за № 21, 22 підтверджується, що дитина дійсно навчається у названій школі, вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON] (а.с.7, 8, 9). Районний орган опіки та піклування в особі Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 20.03.2014 року за № 01/М-127/96 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.12). Представник позивача, підтримала висновок та вважає, що позивачка має бути позбавлена батьківських прав щодо її сина, оскільки свідомо ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов'язків. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що його мати [PERSON] тривалий час з ним та бабусею не проживає, не займається його вихованням, матеріально не утримує. З дитинства ним опікується бабуся, яка ходить до школи, цікавиться його навчанням, купує усі необхідні йому речі: одяг, взуття, засоби гігієни, канцелярські приналежності та інше. Просив позбавити його мати [PERSON] батьківських прав. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її донькою, яка з дитинства не цікавиться долею сина (її онука) [PERSON], який проживає з нею, [PERSON], не утримує його матеріально, не займається його вихованням. Веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Отже, своїми діями, відповідачка свідомо порушує свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачка, свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не займається вихованням дитини, матеріально не забезпечує, не цікавиться його долею, хоча перешкод їй в цьому ніхто не чинив і не чинить. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачки, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною їй ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved