Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини в якій вказувала, що з 29 вересня 2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. [PERSON] є працездатною особою, працює, отримує стабільний прибуток, проте матеріальної допомоги на утримання дружини, яка не працює, отримуючи лише соціальну допомогу на дитину в мінімальному розмірі, не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 20 березня 2015 року (дати подачі позову до суду) і до [INFO] року (дати досягнення молодшою дитиною трирічного віку). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а саме за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що з 29 вересня 2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні жодні докази надання відповідачем постійної матеріальної допомоги на утримання дружини. Проте відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положення ч. 1 ст. 80 СК України вказують на те, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, зокрема, наявність у відповідача зобов'язання сплачувати аліменти на утримання дружини, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що могли б вказувати на неможливість виконання [PERSON] свого обов'язку або вплинути на розмір аліментів, суд прийшов до висновку, що останній може сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved