Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 18 серпня 2017 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 25 500,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг строком до 18 серпня 2020 року, а остання повинна була щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти, які нараховуються за плаваючою процентною ставкою, платежами відповідно до графіку. Оскільки відповідач свої обов`язки за договором належним чином не виконує, то утворилася заборгованість у розмірі 40 131,29 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на його користь разом із понесеними судовими витратами у сумі 1921 грн.. Представник позивача надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, судом здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, поштовий конверт повернувся до суду з зазначенням за вказаною адресою вона відсутня. що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК). Заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18 серпня 2017 року між AT «ОТП Банк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений найменування Договору про надання споживчого кредиту № 2016129420 у сумі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., на споживчі цілі та придбання послуг. Строк кредитування до 18 серпня 2020 р., з відсотковою ставкою 10 % річних, а остання зобов`язана була щомісячно повертати позику та сплачувати проценти та комісію у розмірі і у строки, визначені графіком платежів. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] вказану суму кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. У свою чергу відповідач прийняв позику, використавши її за призначенням, але свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконувала. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань станом на 23.05.2019 р. року утворилася заборгованість у сумі розмірі 40 131 (сорок тисяч сто тридцять одна) грн. 29 коп., яка складається з:суми заборгованості за кредитом - 20 944 (двадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 18 коп.; суми заборгованості за відсотками - 3 198 (три тисячі сто дев`яносто вісім) грн. 62 коп.; суми заборгованості за комісіями -14 332 (чотирнадцять тисяч триста тридцять дві) грн. 42 коп.; плата за пропуск платежів -1 655 (одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 84 коп. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доказаними та підлягають задоволенню, тому заборгованість за кредитом у сумі 40 131 (сорок тисяч сто тридцять одна) грн. 29 коп., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 1921,00 грн..

Outcome: approved