Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачів, яку в процесі розгляду справи уточнили заявою від 19 вересня 2019 року, а саме просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення та зняття з реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] , з наданням іншого житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2006 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступником якого є АТ «ПУМБ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 5788265, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000,0 доларів США. У забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 03.11.2006 року був укладений договір іпотеки № 5084091, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 4658, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м., як предмет іпотеки. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши кредит у сумі 12000,0 доларів США. Однак, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором так і не виконав, у зв`язку з чим банк 16.08.2018 року, користуючись своїм правом, передбаченим Законом України «Про іпотеку» та договором іпотеки у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки в рахунок погашення боргу та зареєстрував своє право власності на вказану вище квартиру. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї від 20.02.2019 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі. При цьому, їх реєстрація унеможливлює реалізацію власником свого конституційного права на власність, а саме безперешкодно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Крім цього, позивачу належить квартира за адресою: [ADDRESS] , яку він пропонує надати відповідачам як альтернативне житло. Водночас, банком вживались заходи досудового врегулювання спору, проте у встановлені строки відповідачі не виконали вимоги у добровільному порядку звільнити займане майно та знятись з реєстрації. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Справа поступила до суду 18 березня 2019 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 29 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третю особу Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, а також прийнято заяву про уточнення позовних вимог 19 вересня 2019 року, які викладено в такій редакції: «усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення та зняття з реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі її законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] , з наданням іншого житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ». Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залишено без розгляду клопотання представника відповідача - [PERSON] про зупинення провадження у справі до вирішення спору за позовом [PERSON] до Державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р., ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42605392 від 18.08.2018 року, оскільки такий спір вирішено, що підтверджується постановою Львівського апеляційного суду від 22.01.2020 року. В судовому засідання представник позивача Васильчиков І.В. позов підтримав з підстав наведених вище. Просить задовольнити позовні вимоги із врахуванням поданих уточнень та виселити відповідачів із займаної квартири у порядку, визначеному ст.109 ЖК УРСР з наданням альтернативного житла, яке належить позивачу та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Сальвицький Р.І. проти позову в цілому не заперечує, лише просить відмовити у виселенні з квартири малолітньої дитини [PERSON] з врахуванням ст.29 ЦК України. Відповідачі та представник третьої особи Центр надання адміністративних послуг Личаківського району м.Львова в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлялися належним чином. При цьому, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позов (пояснення) не подали. Так, представник відповідача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову заперечують у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, розгляд справи завершено без участі відповідачів, представника відповідача та представника третьої особи, які у судове засідання не з`явилися без поважних причин, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступником якого є АТ «ПУМБ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 5788265, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000,0 доларів США (а.с.13-15). Для забезпечення виконання зобов`язання за згаданим кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 03.11.2006 року був укладений договір іпотеки № 5084091, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 4658, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м., як предмет іпотеки.(а.с.22-25). У зв`язку із невиконання відповідачем [PERSON] умов укладеного кредитного договору позивач у позасудовому порядку на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» та іпотечного застереження, що міститься в договорі іпотеки (п.4.7.1), звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом прийняття його у власність. Так, 16 серпня 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», Львівська область, [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вчинено запис про право власності № [NUMBER] за позивачем АТ «ПУМБ» на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору іпотеки серія та номер № 5084091 від 03.11.2006 року (а.с.32). Тому, позивач є новим власником спірної квартири та набув право приватної власності на спірну квартиру на законних підставах, оскільки відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.3 ст.109 Житлового кодексу Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Положенням ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Пунктом 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Так, зареєстрованим місцем проживання відповідачів є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 444 від 20.02.2019 року, виданої ЛКП «Управитель». Факт реєстрації їх у встановленому порядку місця проживання за конкретною адресою є достатньою підставою вважати факт фізичного проживання за цією адресою до того часу, поки у встановленому порядку не буде доведено протилежне. На виконання вимог закону АТ «ПУМБ» направлялись відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вимогу про звільнення квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі від особистих речей у зв`язку із можливістю реалізації позивачем свого конституційного права на власність, яка передбачає безперешкодне право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відомості про виконання останніми даних вимог у матеріалах справи відсутні. Крім цього, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 13 вересня 2019 року, яке залишене в силі постановою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, у позові [PERSON] до Державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Х.Р., ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 42605392 від 18.08.2018 року - відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2018 року, у виді накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із зверненням стягнення на квартиру як предмету іпотеки та вимоги іпотекодержателя (нового власника) про звільнення житлового приміщення позовні вимоги про виселення відповідачів є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Щодо заперечення представником третьої особи про виселення із вказаної квартири малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , то суд не погоджується із такими доводами, оскільки ч.4 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Так як, суд дійшов до висновку про виселення відповідачів, які зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , в тому числі [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої [PERSON] . Крім цього, така має право бути зареєстрована за місцем проживання батька, відомості щодо якого про відсутнє у встановленому законом зареєстроване місце проживання суду не надано. Водночас, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136894412 від 07 вересня 2018 року) (а.с.184-185), а тому вимога останнього про надання такого житлового приміщення відповідачам для тимчасового проживання узгоджується з положеннями ч.3 ст.109 Житлового кодексу Української РСР. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 5763,0 гривні суми судового збору.

Outcome: approved