Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування\~ звернулася з даним позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, оскільки останній є батьком малолітньої\~ [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.01.2016 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб. 25.07.2016 року у подружжя народилася донька [PERSON], про що 09.08.2016 року. 24.06.2018 року після тривалої хвороби померла мати дитини - [PERSON]. Після чого дитина залишилась проживати з бабусею - [PERSON], за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Тіниста, буд. 40, яка повністю взяла на себе обовязок по вихованню, опіці та утриманню дівчинки. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно: добра, працелюбна, уважна, відповідальна. Дівчинка з серпня 2018 року відвідує дитячий дошкільний заклад «Ромашка» за місцем проживання. Тоді як батько дитини [PERSON], проживає окремо, офіційно ніде не працює, інколи працює на сезонних підробітках, зловживає спиртними напоями, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини, згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки, [PERSON], [INFO]. Із бесіди членів Болградської районної комісії з питань захисту прав дитини з [PERSON], [INFO], яка відбулася 20.09.2018 року, встановлено, що він згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки, [PERSON], [INFO]. Орган опіки та піклування подавши зазначений позов, в першу чергу захищає інтереси неповнолітньої дитини, та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON],\~ яка діє за дорученням №01/01-34/90 від 14.01.2019 року (а.с.32) в судовому засіданні підтримала позовні вимоги,\~ надала пояснення з підстав зазначених в позовній заяві, наполягала на задоволенні вимог.\~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Підтвердив, що дійсно дівчинка [PERSON], [INFO] є його донькою. Однак дівчинка знаходиться на утриманні матері дружини, так як дружина померла 24.06.2018 року. Він дитину не утримує, її вихованням не займається, її долею та життям не цікавиться. Пояснив, що ніде не працює, має важке матеріальне становище, а тому не може утримувати і допомагати доньці. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. В силу п.\~ 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає\~ підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що\~ мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] серії І-ЖД №472572 від 09.08.2016 року, виданого Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Мати дівчинки [PERSON], померла 24 червня 2018 року про що свідчить свідоцтво про смерть 1-ЖД №531528, видане Болградським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі\~ актового запису №472\~ від 03.07.2018 року (а.с.6). Після чого дитина залишилась проживати з бабусею - [PERSON], за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Тіниста, буд. 40 (а.с.8), яка повністю на себе взяла обовязок по вихованню, опіці та утриманню дитини. За місцем проживання [PERSON] характеризується відмінно: добра, працелюбна, уважна, відповідальна(а.с.7). Дитина з серпня 2018 року відвідує дитячий дошкільний заклад «Ромашка» за місцем проживання, що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області від 06.09.2018 року №2199 (а.с.9). З довідки Дитячого дошкільного закладу «Ромашка» (а.с.9), та довідки Комунального закладу «Болградський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 29.08.2018 року слідує, що саме бабуся [PERSON] займається виховання дитини (а.с.10). Батько дитини [PERSON], проживає окремо, офіційно ніде не працює, інколи працює на сезонних підробітках, зловживає спиртними напоями, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини, згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки, [PERSON], [INFO], що було підтверджено ним особисто в судовому засіданні. Із бесіди членів Болградської районної комісії з питань захисту прав дитини з [PERSON], [INFO], яка відбулася 20.09.2018 року, встановлено, що він згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки, [PERSON], [INFO]. Дані обставини свідчать, що батько дитини, не бере участі у вихованні і утриманні дитини, не відвідує доньку, не цікавиться її здоровям, морально і матеріально не підтримує її, ухиляється від виконання своїх обовязків і взагалі він фактично відмовився від неї. Згідно висновку Болградської районної державної адміністрації Одеської області\~ в особі Органу опіки та піклування від 28.09.2018 року за № 03/Г-1069/351 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON]\~ (а.с.2) Представник позивача, підтримала висновок та вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав щодо дівчинки [PERSON], оскільки свідомо ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обовязків. Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобовязання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обовязків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO],\~ не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її\~ подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоровя, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема:\~ не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дитині. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку,\~ виконання батьківських обовязків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. \~ \~ \~ Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON], [INFO] \~батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України\~ частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи вимогами ст. 181-183 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3\~ «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоровя та матеріальне положення відповідача, та прийшов до переконання про необхідність стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд розяснює відповідачу, що відповідно до ст.168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав». Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ч.6 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768.40 гривен.

Outcome: approved