Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 28.05.2013 станом на 23.09.2020 у розмірі 10 482, 80 грн., яка складається з наступного: 2 717, 41 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 2 717, 41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 976, 16 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 6 789, 23 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 28.05.2013. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено Відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви). Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. На підставі вищевказаного Договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3 000, 00грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Як зазначає позивач, Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, на відміну від Відповідача, яка в процесі користування кредитним рахунком не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображається у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Окрім того позивач зазначає, що в редакції Умов та правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно з п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповерненого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна Голд». У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 23.09.2020 має заборгованість - 10 482, 80 грн., яку позивач і просить суд стягнути у даному позові. 13.11.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі та, враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу у їх відсутності та у порядку спрощеного провадження. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслала. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. 28 травня 2013 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Анкета-заява). Відповідно до Анкети-заяви, [PERSON] погодилась з тим, що ця Анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Як убачається із Анкети-заяви [PERSON] ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згідна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздрукування з сайту http://privatbank.ua. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua. [PERSON] зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua. У результаті підписаної Анкети-заяви, відповідач отримала у користування картковий рахунок із початковим кредитним лімітом в розмірі 300,00 грн., який у подальшому, як випливає з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, був збільшений до 3 000, 00 грн. Зі змісту позову та наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості слідує, що в результаті неналежного виконання відповідачем умов укладеного договору станом на 23.09.2020 [PERSON] має заборгованість в розмірі 10 482, 80 грн., яка складається з наступного: 2 717, 41 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 2 717, 41 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 976,16 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 6 789, 23 грн. - нарахованої пені; 0,00 грн. - нарахованої комісії. Дану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Вирішуючи даний спір про стягнення з [PERSON] 2 717, 41 грн. заборгованості за тілом кредиту, 976, 16 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, та 6 789, 23 грн. нарахованої пені, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При дослідженні наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що в Анкеті-заяві позичальника від 28.05.2013 не зазначена процентна ставка за користування кредитом, окрім того відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), просив стягнути пеню. Позивач обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.05.2013, послався на Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» (далі - Умови) та Витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт» (далі - Тарифи). Витягом з «Тарифів обслуговування кредитних карт» та Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, базова процентна ставка в місяць, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ознайомився і погодився саме з цими Тарифами та Умовами, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Беручи до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.com.ua.) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (28.05.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (03.11.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Окрім того суд вважає за необхідне зазначити, що позивач вказує на ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання Анкети-заяви, у той же час, в обґрунтуванні позову щодо нарахування відсотків за користування кредитом, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості та становлять 86,4% - для карти «Універсальна» та 84,0% - для карти «Універсальна Gold», позивач керується Умовами та Правилами, що почали діяти з 01.03.2019. За таких обставин та без наданих підтверджень про ознайомлення відповідачки з конкретними Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами обслуговування кредитних карт, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату конкретного розміру відсотків за користування кредитними коштами, сплати пені у разі невиконання чи несвоєчасне виконання зобов`язання та комісії, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки останні достовірно не підтверджують вказаних обставин. Належних доказів про ознайомлення відповідачки з Пам`яткою клієнта, яка є частиною Договору про надання банківських послуг, позивачем також не надано. Оскільки, як випливає з Анкети-заяви у графі щодо отримання Пам`ятки клієнта, яка містить також Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, відсутня позначка про таке отримання. При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин суд вважає, що Витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.05.2013 шляхом підписання Анкети - заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, комісії) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Окрім того, суд констатує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28.05.2013 у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь - який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд приходить до переконання, що даний позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача [PERSON] фактично отриманої суми кредитних коштів в межах заявленої заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту в розмірі 2 717, 41 грн. В іншій частині, зокрема, що стосується нарахованої пені в сумі 6 789,23 грн., то суд не знаходить правових підстав для задоволення такої вимоги. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивачем самостійно нараховано та пред`явлено до стягнення заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України в сумі 976, 16 грн., із застосуванням відсоткової ставки, визначеної Тарифами. Як випливає з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.05.2013, доданого до позовної заяви, сума вказаної заборгованості нарахована позивачем за період з 01.10.2019 по 29.02.2020 включно. Враховуючи вищевказану позицію суду щодо неможливості застосування до вказаних правовідносин правил частини першої статті 634 ЦК України, зокрема це стосується і нарахування відсотків на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України у розмірі 86, 40%. Відтак, суд вважає за необхідне застосувати визначений законом розмір відповідальності за порушення грошового зобов`язання у розмірі 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Враховуючи суму заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, сума трьох процентів річних за період користування вказаними коштами в межах пред`явленого позивачем періоду (з 01.10.2019 по 29.02.2020 включно) становить 33,95 грн. (2717,41х3х152/365/100) Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 551,77грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 26, 25 % (тобто 2102*26, 25 % =551,77грн.).

Outcome: partial