Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності та просила постановити рішення яким, визнати за нею, [PERSON] право власності на індивідуальний житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,0928 га (кадастровий номер: 1221455800:02:001:0446), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Бульварна, 1. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що 13 липня 2009 року вона, [PERSON] та TOB «МБК «Україна-Канада» уклали договір підряду на будівництво індивідуального житлового будинку № 112/09-ПД/ЗК, предметом якого є відплатне виконання робіт з будівництва будинку на земельній ділянці площею 0,0928 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район смт. Ювілейне, вул. Бульварна, 1. На виконання умов договору підряду нею було сплачено грошові кошти в розмірі 609757 грн. Крім того, було розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в смт. Ювілейне, вул. Бульварна, 1. На підставі рішення XIX сесії V скликання Ювілейної селищної ради № 1104-19/V від 16.07.2009 року, [PERSON] отримала Акт на право власності Серія ЯЖ № 821841 на земельну ділянку площею 0,0928 га (кадастровий номер: 1221455800:02:001:0446), яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район смт. Ювілейне, вул. Бульварна, 1. Вона виконала основні свої зобов'язання за Договором, сплативши вартість робіт, в тому числі набула право власності на землю під будинком, який є предметом спору. Пунктом 3.1 Договору встановлено, що загальний строк будівництва не повинен перевищувати 24 місяці з моменту підписання Договору. Тобто граничний строк виконання вказаного зобов'язання 14 липня 2013 року. Їй, [PERSON] стало відомо, що ТОВ «МБК «Україна-Канада» збудувало будинок, однак не повідомило її про це. Більше того, будь-які спроби зв'язатися з відповідачем не принесли жодного результату. До того ж, передбачені умовами Договору та чинним законодавством України дозволи на будівництво, паспорт забудовника та інші документи знаходяться у володінні відповідача. Акт приймання-передачі на підпис не було надано. Відповідач безпідставно утримує спірний будинок та документацію на нього, тим самим недотримується власних зобов'язань і порушує строки обумовлені сторонами. Отже, вважає, що відповідач підрядник ухиляється від виконання покладених на нього Договором обов'язків та зловживає наданими йому повноваженнями, а тому вона, [PERSON] змушена була звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, її представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні від 10 лютого 2015 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В подальшому у судові засідання представник позивачки не зявився, був належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується телефонограмою (а.с.128). Тому, суд вважає за необхідне визнати неявку представника позивачки не поважною. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що неявка позивачки та її представника, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачки та її представника на підставі доказів, які маються в матеріалах справи. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право кожного на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановлений законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи враховується період з дня надходження до суду позовної заяви до завершення виконання рішення суду. Право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (рішення ЄСПП у справі «[PERSON] проти Італії»). Європейський суд дотримується думки, що неможливість особи домогтися виконання рішення протягом тривалого часу становить втручання у його право на мирне володіння своїм майном у сенсі пункту 1 статті 1 Протоколу №1 до Конвенції (рішення ЄСПП у справі «Шмалько проти України»). Обов'язок забезпечувати ефективну реалізацію прав, захищених цим документом, має бути результатом позитивних обов'язків держави (зокрема, рішення ЄСПП у справі «X і Y проти Нідерландів»), ці позитивні зобов'язання повинні встановлювати певні засоби, потрібні для захисту права на власність (рішення ЄСПП у справі «Лопез Остра проти Іспанії»). Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються (для позивача це стаття 1 Першого Протоколу), має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення ЄСПП у справі «Кудла проти Польщі»). При вирішенні питання про поважність неявки представника позивачки за довіреністю [PERSON] в судове засідання, суд керується наступним. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки суду, а й осіб які беруть участь у справі. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просив слухати справу без їх участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.91). Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні від 10 лютого 2015 року позовні вимоги не визнав та просив відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участи у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 18 січня 2008 року між TOB «МБК «Україна-Канада» та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 085/001-8. В якості забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним договором кредиту № 085/001-8 від 18 січня 2008 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МБК «Україна-Канада» та АКБ «Укрсоцбанк» був укладений Іпотечний договір № 17 від 18 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований за № 99 (а.с.72-78). За Іпотечним договором в іпотеку банку було передано нерухоме майно (будинок), який складається з житлового будинку літ. «А» (двох квартирного): квартира № 1 загальною площею 117,4 кв.м., житловою площею 82,1 кв.м.[ADDRESS] загально площею 117,4 кв.м., житловою площею 82,3 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Бульварна, буд. 1, на який також було зареєстровано заборону на відчуження за № 15 від 18 січня 2008 року. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, Іпотечний договір був укладений відповідно до законодавства. На момент укладення договору, право власності на предмет іпотеки належало TOB «МБК «Україна-Канада» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 вересня 2006 року, виданого виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради на підставі рішення № 288 від 18.08.2006 року; право власності зареєстроване відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 11711517, виданого Дніпропетровським районним КП «БТІ» 01.09.2006 року, реєстраційний номер 15912868. Також у відповідності до п. 1.6 Іпотечного договору, TOB «МБК «Україна-Канада» гарантувало, що на момент укладення Іпотечного договору не існувало прав та вимог інших осіб на Предмет іпотеки, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Згідно п. 1.7 Іпотечного договору, за наявності прав чи вимог інших осіб на Предмет іпотеки, в тому числі підтверджених виконавчими документами, ПАТ «Укрсоцбанк» має переважне право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки. В своєму позові, [PERSON] посилається на укладений 13 липня 2009 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» договір підряду на будівництво індивідуального житлового будинку № 112/09-ПД/ЗК, відповідно до п. 1.1 якого об'єктом будівництва, є індивідуальний житловий будинок, збудований начебто нею, [PERSON] та введений в експлуатацію ТОВ «МБК «Україна-Канада» відповідно до умов Договору підряду. Предметом договору підряду є відплатне виконання робіт не з забудови будинку, а з виконання робіт підготовчого етапу, тобто отримання проекту, підготовка території, оформлення правових документів, будівництво інженерних мереж, а також будівництво огорожі земельної ділянки. Вартість зазначеного будівництва огорожі, мереж та інших робіт відповідно до Договору підряду склала за згодою сторін 609757,00 грн. Судом встановлено, що в 2011 році [PERSON] вже зверталась до суду з позовом про визнання за нею права власності на будинок № 1 по вул. Бульварній в смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, просила визнати недійсним договір іпотеки № 17 від 18 січня 2008 року, укладений між TOB «МБК «Україна-Канада» та ПАТ «Укрсоцбанк» щодо спірного майна, скасувати заборону його відчуження та виключити з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна запис щодо заборони на вказаний будинок. І на підтвердження своїх вимог, [PERSON] посилалась на укладений Договір оренди будинку з правом викупу, який був укладений 03 січня 2008 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 2-6552/11 від 20 березня 2011 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, однак рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2012 року № 22ц-490-2077/2012 вищевказане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було скасовано, та 21 вересня 2012 року касаційна скарга [PERSON] Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ також була відхилена. Судами вищих інстанцій встановлено необґрунтованість позовних вимог [PERSON], а також встановлено правомірність укладення спірного Іпотечного договору, оскільки єдиним власником на момент такого укладення було TOB «МБК «Україна-Канада», а договір оренди, не є підтвердженням права власності. Як вбачається з матеріалів справи, Договір підряду укладено 13 липня 2009 року, а Договір іпотеки 18 січня 2008 року, тобто на момент укладення Договору іпотеки Договору підряду не існувало, а право власності на предмет іпотеки підтверджувалось належним чином, зокрема Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 вересня 2006 року за № 11711517 (а.с.46), а також Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом ювілейної селищної ради від 10 серпня 2006 року, де єдиним власником вказано TOB «МБК «Україна-Канада» (а.с.47). Отже, з даних витягів вбачається, що спірний будинок вже було збудовано на момент ускладнення Договору підряду, на нього було зареєстровано право власності за TOB «МБК «Україна-Канада» та будинок був переданий в іпотеку банку. Згідно п. 4.1 Договору підряду від 13 липня 2009 pоку, загальна вартість робіт становить 609757,00 грн., в т.ч. ПДВ 101626,00 грн. Відповідно до п. 4.4 Договору підряду, [PERSON] зобов'язалась розрахуватись з TOB «МБК «Україна-Канада» за виконання роботи до 01 грудня 2009 року. Проте на підтвердження виконання своїх зобов'язань за цим пунктом надала суду Платіжне доручення № [NUMBER] від 23 листопада 2007 року (а.с.11) про оплату 677331,25 грн. за будівництво житлового будинку по вул. Коралова, 19 за Договором № 182/07-ПД/ЗК від 23.11.2007 року, а тому суд прийшов до висновку, що [PERSON] всупереч своїм твердженням взагалі не оплачувала ніяких послуг за виконання підрядних робіт наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада». З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «МБК «Україна-Канада» про визнання права власності на будинок задоволенню не підлягають, як безпідставні та необґрунтовані. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, в силу приписів ст. 88 ЦПК України, судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed