Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, а також на утримання дитини. Ухвалою Новогродівського міського суду Донецької області від 06 червня 2017 року цивільні справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини обєднані в одне провадження. В своїх доводах посилалась на те, що з відповідачем вона знаходиться у шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 08 серпня 2016 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Син мешкає разом з нею. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина щомісячно, але вона не впевнена, що в подальшому він не перестане її надавати. Домовленості про добровільну виплату матеріальної допомоги на її утримання між нею та відповідачем не досягнуто. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує лише державну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача та їх сина. Зазначала, що нікому іншому відповідач аліменти не сплачує, стягнень по виконавчим документам не проводиться. Відповідач є приватним підприємцем та отримує дохід. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову та до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову та до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 17 липня 2017 року частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 березня 2017 року і до повноліття дитини, а також на її утримання в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10 березня 2017 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, а саме до 10 січня 2019 року. З рішенням суду не погодилась позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. В своїх доводах до апеляційної скарги, позивач зазначає що суд першої інстанції посилався на те, що відповідач має постійний дохід, оскільки є фізичною особою-підприємцем, а одержання частини доходу в натурі [PERSON] позивачем в судовому засіданні не доведено. З даним висновком суду позивач не згодна, оскільки відповідач як підприємець отримує мінливий дохід у різній грошовій сумі не тільки від фото-копій, але й від виготовлення піци та суші. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн. на місяць, та в судовому засіданні не заперечував проти цієї суми, а можливо і більше, якщо б позивач не подала даного позову. Проте, суд своїм рішенням порушив права дитини, оскільки відповідач сплачував аліменти в більшому розмірі ніж після його винесення. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, то відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно. Дохід відповідача дійсно коливається, у нього у власності є салон фото - копії, а також він отримує дохід від виготовлення піци та суші, який він зареєстрував на свою матір, отримує прибуток від нього, але приховує цей факт. Статтями 3, 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені телефонограмами. Від позивача надійшло письмове клопотання розглядати справу у її відсутність. Апеляційну скаргу підтримує Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в засідання апеляційного суду осіб, які приймають участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у їх відсутність. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в частині спору про стягнення аліментів на утримання дитини скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 17 липня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10), від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, згідно наданих квитанцій, надавав добровільно матеріальну допомогу позивачу у розмірі 1000 грн. щомісяця, проти чого не заперечувала позивач. Позивач не працює, доглядає дитину, отримує державну допомогу в розмірі 860 грн., щомісяця, потребує матеріальної допомоги, відповідач є фізичною особою-підприємцем, має можливість та зобовязаний законодавством надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на утримання дружини, яку позивач хоче отримувати, у звязку з чим і звернулася до суду. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що сукупний дохід відповідача за 1 квартал 2016 року, у відповідності до довідки Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області № 2126 від 01 червня 2017 року склав 5000 грн. (а.с. 46), що складає 1666 грн. на місяць, інших утриманців не має, враховуючі згоду відповідача на стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його прибутку, законодавче обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 70 %, вирішив, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутку) та на її утримання в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку /доходу/, до досягнення дитиною трьох років, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не буде порушувати інтересів відповідача, а захистить права позивача на її утримання та утримання дитини. У задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі та обчислення розміру аліментів виходячи із середньомісячної заробітної плати по місту Новогродівка суд відмовив, вважаючи, що вони не ґрунтується на вимогах закону. Проте, не можна повністю погодитись із висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів на утримання дитини, оскільки він суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з вимогами ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з набранням рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом першої інстанції позивачу відмовлено у стягненні аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Позивач просила стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1800 грн., але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Відмовляючи у задоволенні цієї вимоги суд виходив з того, що відповідач має постійний дохід, оскільки є фізичною особою-підприємцем, одержання частини доходу в натурі відповідачем позивачем в судовому засіданні не доведено. З цим висновком суду погодитися не можливо, оскільки згідно із приписами ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є фізичною особою-підприємцем. Відповідач не може мати постійний дохід, оскільки здійснює підприємницьку діяльність. А тому, суд повинен був задовольнити вимоги позивача про визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи те що відповідач має нерегулярний дохід, оскільки займається підприємницькою діяльністю, стан здоровя позивача дозволяє йому працювати, інших неповнолітніх дітей відповідач не має, інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суд мав підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1800 грн. до його повноліття. Апеляційний суд дослідив відомості про доходи відповідача від підприємницької діяльності і вважає, що відповідач здатний заробляти грошові кошти у розмірі, що дозволить йому виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1800 грн. Відповідач здорова, працездатна, самозайнята людина, має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За таких умов, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, що визначений позивачем, у даному випадку забезпечать інтереси дитини. Тим більше, що сума у 1800 грн. на утримання неповнолітньої дитини не є надзвичайно великою для дорослого і здорового чоловіка. Таким чином, суд першої інстанції належним чином не урахував обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини, не вмотивував своїх висновків щодо розміру стягнутих аліментів, принципу оцінки доказів не дотримався. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині відмови позивачу у визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення вимог в цій частині. Ухвалюючи рішення про стягнення щомісячно аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/7 частини доходу щомісячно, суд врахував матеріальне становище відповідача, та не порушуючи інтересів сторін, правильно визначив розмір аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: partial