Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПАТ «УОСК») суму страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. та пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 12 682,27 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 13.10.2014 на перехресті проспекту Повітрофлотському - вул. Фучика в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], порушив правила дорожнього руху України допустив зіткнення із автомобілем позивача «Форд», д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого автомобілі утримали механічні ушкодження. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). 14.10.2014 позивач повідомила відповідача про ДТП, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідачем. Згідно акту №1043 товарознавчого дослідження ФОП [PERSON] від 30.10.2014 вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля складає 107 253,75 грн. Посилаючись на те, що ліміт відповідальності відповідача за вирахуванням франшизи складає 49 000,00 грн., просить стягнути цю суму на свою користь в якості страхового відшкодування. 20.11.2014 позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою про виплату суми страхового відшкодування. Листом від 04.02.2015 відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування на зазначену суму. Наполягаючи на тому, що відповідач не тільки порушив вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») щодо строків такої виплати, але й не виконав взагалі свої зобов`язання до теперішнього часу, у зв`язку із чим має бути стягнута і сума пені. Вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційне збільшення боргу просить залишити без розгляду (а.с.2-4, 79) В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, окремо зазначила, що вона підтримує позовні вимоги в обсязі, викладеному судом вище (а.с.79). Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.52), окремо направив на адресу суду свої заперечення, зміст яких полягає в тому, що відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього 3% річних та інфляційного збільшення боргу, посилаючись на те, що положення ч.2 ст.625 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, в решті вимог - покладається на розсуд суду (а.с.32-35) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, судовим розглядом встановлено, що згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 06.11.2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП, а саме в тому, що 13.10.2014 о 21.00 годині в м. Києві на перехресті проспекту Повітрофлотському - вул. Фучика, він, керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], після чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України (а.с.6) В свою чергу, автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с.10, 12) На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER], [PERSON] була застрахована у ПАТ «УОСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС9526610 з терміном дії до 01.01.2015. При цьому, ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну особи складає 50000,00 грн. Умовами ж зазначеного полісу передбачена і франшиза в сумі 1000,00 грн. (а.с.10) Згідно акту товарознавчого дослідження №1043 від 30.10.2014 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП, складає 118 193,16 грн., вартість відновлювального ремонту - 107 253,75 грн. (а.с.16) 14.10.2014 позивач звернулася до відповідача із заявою (повідомленням) про ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (а.с.12) 20.11.2014 позивач подала відповідачу заяву №14363 про страхове відшкодування, в якій зазначила про те, що вона просить перерахувати суми страхового відшкодування на конкретний рахунок (а.с.21) Листом від 04.02.2015 вих. №1110 відповідач повідомив позивача про те, що ПрАТ «УОСК» прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. за вирахуванням франшизи 1000,00 грн. і зважаючи на ліміти відповідальності страхової компанії (а.с.7). Також в листі мова йде про те, що зазначена сума буде виплачена згідно реквізитів, вказаних в заяві про страхове відшкодування №14363 від 20.11.2014 року. Проте, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що свої зобов`язання відповідач перед позивачем за викладених обставин виконав. Додатково листом від 17.02.2015 вих. №1489 відповідач запевнив позивача про те, що сума страхового відшкодування буде виплачена (а.с.8) На підставі ст. 22, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно зі ст. ст. 12, 31, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу. Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. є такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань, то слід зазначити, що ці вимоги також є обґрунтованими і з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі, на якому наполягає позивач - 12 682,27 грн., оскільки конррозрахунку відповідач не представив, хоча не був позбавлений такої можливості подати всі наявні докази до початку розгляду справи по суті у відповідності до положень ч.1 ст.131 ЦПК України (а.с.61) Відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд залишає позовні вимоги без розгляду, якщо позивач подав відповідну заяву. Зважаючи на наявність в матеріалах справи відповідної заяви, суд залишає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційного збільшення боргу - без розгляду. Судові витрати слід стягнути відповідно до положень ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 616,82 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial