Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, зареєстрована за вищевказаною адресою, проте в будинку не проживає з липня 2012 року, її особистих речей в будинку не має. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає позивачу у реалізації права користування та розпорядження своїм майном. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 28.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з`явився, в позові просив суд розглянути справу без його участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 13.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №292, витягом з Державного реєстру правочинів №3561651 від 13.02.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13578741 від 15.02.2007 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13.09.2016 року. З довідки №202 від 13.02.2019 року, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що [PERSON] мешканець [ADDRESS] має такий склад сім`ї: син - [PERSON] , 1999 р.н., син - [PERSON] , 2008 р.н., син - [PERSON] , 2010 р.н., співмешканка - [PERSON] , 1975 р.н. не проживає. Актом підтвердження не проживання №198, складеного 13.02.2019 року депутатом Новопсковської селищної ради Каруною В.В. , встановлено, що [PERSON] , 1975 року народження, не проживає по [ADDRESS] з 20.07.2016 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Як закріплено частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина друга статті 405 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , не є членом сім`ї [PERSON] , не проживає в спірному будинку з 20.07.2016 року та є такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] , що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved