Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

В березні 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . У подальшому позивачем змінено позовні вимоги, оскільки було встановлено, що [PERSON] в спірному житловому приміщенні не зареєстрована. Так, у обґрунтування заявлених вимог, позивач вказав, що квартира [ADDRESS] відноситься до комунальної форми власності територіальної громади м.Маріуполя. Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] , квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , є [PERSON] ,[INFO]. Між тим, вказана особа померла [INFO] та згідно з особовим рахунком, з 25 лютого 2010 року по теперішній час в квартирі зареєстрований [PERSON] . Згідно акту обстеження житлового приміщення від 29 жовтня 2020 року, спірна квартира розташована в будинку барачного типу, та [PERSON] в квартирі не проживає понад 6 років, квартира зачинена та нею ніхто не користується. Наявна заборгованість за послуги з оплати комунальних послуг, послуги тплопостачання та водовідведення не здійснюються. На підставі викладеного, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним. Відповідно до інформаційної довідки №244120685 від 12 лютого 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] відноситься до комунальної форми власності територіальної громади м.Маріуполя. Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] , наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] ,[INFO]. [PERSON] померла [INFO] . Згідно відомостей, наданих Житлово-комунальним підприємством «Керуюча компанія «Кальміуська», за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість в розмірі 1451,38 грн. За повідомленням ККП «Маріупольтепломережа» та КП «МВУВКГ» квартира [ADDRESS] не обслуговується. КП «Комунальник» повідомлено, що за спірною адресою наявна заборгованість станом на 01 грудня 2020 року в розмірі 63,04 грн., останній платіж здійснено в травні 2012 року на суму 6,04 грн. Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 29 жовтня 2020 року, складеного комісією зі складу головного спеціалістві відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами, в присутності селищного голови с.Сартана м.Маріуполя, встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , однак більше шести років в ній не проживає, квартирою ніхто не коистується. Крім того, судом досліджено фототаблицю, відповідно до якої зафіксовано стан житлового приміщення. За вимогами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не проживає у кімнаті [ADDRESS] понад шести років, оплата за користування житлом не здійснюється, що перешкоджає позивачеві у здійсненні прав щодо майна, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2102грн., тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved