Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z39.231.73701 від 16.05.2017 року в розмірі 23503,89 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 16.05.2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний №Z39.231.73701, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 24900 грн., зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 13.01.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 23503,89 грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 08.07.2020 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2021 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 22.06.2021 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 22.06.2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. Окрім того, ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 22.06.2021 року витребувано у АТ «Ідея Банк» копію договору кредитної лінії №Z.39.231.73701 від 16.05.2017 року з додатками та копію договору страхування життя №Z39.231.73701.1 від 16.05.2017 року з додатками належної якості. 03.08.2021 року на виконання вимог ухвали Галицького районного суду м.Львова від 22.06.2021 року позивач АТ «Ідея Банк» скерував на адресу суду копію договору кредитної лінії №Z.39.231.73701 від 16.05.2017 року з додатками та копію договору страхування життя №Z39.231.73701.1 від 16.05.2017 року з додатками. Окрім того, долучено до заяви докази скерування відповідних копій на адресу відповідача. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 16.05.2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z39.231.73701, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 24900 грн., зі сплатою 15 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів /а.с.7-13/. Відповідно до ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання, однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж [PERSON] був здійснений 21.11.2019 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №Z39.231.73701 від 16.05.2017 року, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 13.01.2021 року становить 23503,89 грн. та складається із наступного: основний борг 4954,86 грн., прострочений борг\~7767,64 грн., прострочені проценти\~2221,96 грн., строкові проценти\~146,16 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 465,26 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 7820,89 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів 127,12 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 08.07.2020 року вих. №12.4.2/№Z39.231.73701 на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень (а.с.32-33). Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Окрім того, судом встановлено, що 07.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №11095 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Однак, в подальшому вказаний виконавчий напис нотаріуса рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 11.12.2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року (справа № 524/5152/15-ц) висловив наступний висновок про застосування норми права. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. Як встановлено судом, кредитний договір між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений 16.05.2017 року, тобто до 10 червня 2017 року - дня набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування». Відтак, положення (п.1.12) кредитного договору від 16.05.2017 року про сплату позичальником на користь банку плати за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з положеннями ч. 2 ст. 215 ЦК України, нікчемний правочин не потребує визнання його недійсним у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов АТ «Ідея Банк» до [PERSON] є підставним в частині стягнення основного та простроченого боргу, строкових та прострочених відсотків, пені за несвоєчасне погашення платежів та водночас відмовляє у задоволенні в тій частини вимог, що стосується стягнення плати за обслуговування кредиту. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ «Ідея Банк» задоволити частково та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 15217,74 грн., яка складається із наступного: основний борг 4954,86 грн., прострочений борг\~7767,64 грн., прострочені проценти\~2221,96 грн., строкові проценти\~146,16 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів 127,12 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1469,73 грн. (з розрахунку 15217,74/ 23503,89 х 2270 = 1469,73 грн.).

Outcome: approved