Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення майна зазначеного в довідці від 09.10.2018 року, а саме: автомобільної мийки, розташованої у дворі по [ADDRESS] вартістю 45 000 грн., пристосованого залізничного вагончика - 3000 грн.; апарату «Керхер» високого тиску - 9 000 грн.; 100 літрового водонагрівача (бойлера) - 2200 грн.; електрообігрівача 1,3 кв. на рамі з малими колесами - 2200 грн., водостійкого пилососу - 1000 грн.; апарату з автовідключення по електроенергії (лічильник) - 350 грн.; водопідводу з 50 - літровим баллоном - 350 грн.; водолічильника з фільтром очистки - 400 грн., всього на 63500 грн. та просив стягнути у відшкодування доходів, отриманих від цього майна грошові кошти у розмірі 19 300 грн. В обґрунтування позову вказує, що у 2012 році у дворі по [ADDRESS] ним була побудована автомобільна мийка площею 25 кв.м., некапітального будівництва. З 13.03.2018 року [PERSON] заволодів вказаною автомобільною мийкою, вартість якої складає 48 000 грн., разом із устаткуванням вартістю 15 500 грн. без відома позивача. Позивач згоду на укладання договору не надавав. В результаті користування автомобільною мийкою в період з 13.03.2018 року по 01.09.2018 року відповідач отримав дохід у розмірі 19 300 грн., який позивач просить суд стягнути на його користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що оскільки він не хотів мати справи з податковою, а його син займається підприємницькою діяльністю, він попросив сина укласти договір з ПП «БМУ №20» щодо надання в оренду земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На цій земельній ділянці за власний кошт позивач спорудив будівлю (автомийку) з метою здійснення підприємницької діяльності - надання послуг з миття автомобілів. З березня 2018 року у дворі по [ADDRESS] з`явився новий орендар - [PERSON] , який без відома позивача захопив автомийку з устаткуванням та використовував її до 01.09.2018 року. Після цього [PERSON] закрив автомийку та ключі від неї не повернув. На не одноразові звернення позивача відповідач не надав ключі та ще й погрожував закрити ворота перед ним. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов від 12.06.2019 року, в якому представник відповідача вказав, що заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не надано жодного документу на підтвердження його права власності на майно у дворі [ADDRESS] . Вирок суду від 04.02.2015 року по справі №500/7832/14-к та договір оренди від 01.01.2017 року не можуть вважатися доказами належності права власності позивачу на вказане майно. Твердження позивача, шо він нібито самостійно побудував об`єкт нерухомості також нічим не підтверджується. Посилання позивача на вирок суду від 04.02.2015 року по справі №500/7832/14-к як на правовстановлюючий документ являється безпідставним, оскільки згідно вироку позивач був визнаний не власником майна, а потерпілим по справі. Що стосується договору оренди від 01.01.2017 року вказує, що стороною в договорі являється не позивач, а ПП «БМУ №20» та ПП «[PERSON].» в особі [PERSON]. (юридичні особи); предметом договору являється майданчик площею 60 кв.м., а не предмет даного позову. Крім того, з зазначеного договору не можливо встановити місце розташування майданчика, так як відповідні дані відсутні в договорі. Також, позивачем не надана інформація про реєстрацію договору оренди. Представник відповідача вказав, що при вивчені зазначених документів неможливо встановити, що позивач являється власником нерухомості, яким нібито заволодів відповідач. Що стосується твердження відповідача про укладання договору з його сином взагалі є безпідставними, так як договір був укладений з юридичною особою. Позивач для підтвердження заявлених вимог надав суду довідки від 09.10.2018 року, які нібито підтверджують дохід від користування автомобільною мийкою та оцінку майна, яке на ній знаходилося, проте зазначені документи не можуть бути доказами по справі, так як складені та підписані самим позивачем, із-за чого неможливо встановити дійсні обставини справи, так як він сам являється заінтересованою стороною у справі. Інших документів, які б підтверджували дохід мийки, знаходження майна, грошову оцінку суду також не надано. Позивач надав суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким нібито позивач звернувся до відповідача про повернення йому автомобільної мийки, але у реєстрі поштових відправлень зазначений номер відсутній. Крім того, у відповідях поліції на заяви позивача факт незаконного заволодіння майном не знайшло свого підтвердження, що свідчить про безпідставність даного позову. Також [PERSON] в судовому засіданні 05.09.2019 року повідомив суду, що ключі від автомийки передав [PERSON] , оскільки дізнався, що договір оренди між ПП «БМУ №20» та ПП « [PERSON] » розірвано. З огляду на зазначене, просили у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ПП «БМУ №20» надало в оренду мийку на підставі договору, укладеного із [PERSON] , сином позивача [PERSON] . До цього позивач орендував у нього офіс. Мийка позивачу, за його словами, потрібна була для того, щоб мити автомобілі таксі. Коли настала необхідність робити реконструкцію всього майданчика, договір оренди із [PERSON] був розірваний, про що його письмово було повідомлено. Це було у вересні чи жовтні 2018 року. Відповіді від [PERSON] не було. Спірна автомобільна мийка була побудована як тимчасова будівля, до неї також прибудований контейнер для миючого облаштування. Дане облаштування не продано. Цю тимчасову будівлю, автомобільну мийку, будували разом із позивачем. ЇЇ прибудували до паркану та оглядової ями. Земельна ділянка оформлена, виданий акт постійного землекористування. Відповідач [PERSON] користувався мийкою з травня - початку літа. Орендатор [PERSON] з претензіями до ПП «БМУ №20» ніколи не звертався. Так само [PERSON] не мав ніяких претензій по оплаті за оренду мийки. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а конкретним способом права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини. Позивач звернувся з позовними на підставі ст.ст. 1212, 1213,1214 ЦК України. Статтею 1212 ЦК України визначено загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а саме, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Згідно ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). В судовому засіданні встановлено, що 01.01.2017 року між ПП «БМУ №20» в особі [PERSON] . (орендодавець) та ПП «[PERSON].» в особі [PERSON]. (орендар) укладений договір оренди майданчика із інфраструктурою по [ADDRESS] (а.с.9). Предметом договору є майданчик площею 60 кв.м. Відповідно до умов договору орендар зобов`язався щомісячно вносити орендну плату у розмірі 680 грн. не пізніше 20 числа поточного року. Договір укладений строком на 1 рік. На даному майданчику [PERSON] облаштував тимчасову споруду «автомийка», яка використовувалася з метою здійснення підприємницької діяльності, надання послуг з миття автомобілів, дані обставини, не підлягають доказуванню у відповідності до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки вони визнаються учасниками справи. Відповідно до довідки №10 від 21 червня 2019 року (а.с. 48) споруда під мийку автомобілів є тимчасовою спорудою і підлягає розібранню. Дана споруда не є об`єктом основних засобів підприємства ПП «БМУ №20» та на його балансі не перебуває. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Отже, споруда під мийку автомобілів є тимчасовою спорудою та не підлягає реєстрації у Державному реєстрі. Згідно повідомлення ПП «БМУ №20» від 25.09.2018 року №8 з 19.10.2018 року вказаний договір оренди розірваний у зв`язку із благоустроєм території (а.с.49). В судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив, що користувався вказаною мийкою в період з квітня по вересень 2018 року на підставі усної домовленості з попереднім орендарем мийки, який сказав, що повідомив [PERSON] , сина позивача [PERSON] , про зміну орендаря мийки. Пізніше з`явився [PERSON] , якому [PERSON] щомісяця сплачував 2700 грн. за оренду мийки, на підтвердження чого відповідач надав квитанції (а.с.65-67). Також [PERSON] стверджував, що [PERSON] обіцяв укласти з ним договір оренди автомийки, але так його і не уклав. В зв`язку з зазначеним [PERSON] в жовтні 2018 року звільнив авмомийку. Факт отримання грошових коштів у [PERSON] в період з квітня по вересень 2018 року в рахунок оплати оренди автомийки [PERSON] підтвердив. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1 та 2 ст.77 ЦПК України визначено що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними доказами у відповідності до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. [PERSON] листом від 09.10.2018 року звернувся до [PERSON] щодо неправомірних дій останнього (а.с.16). Згідно акту від 30.10.2018 року (а.с.17), складеного [PERSON] (довіреною особою [PERSON] ), свідками [PERSON] , [PERSON] на пропозицію [PERSON] відкрити замки автомобільної мийки у комплекті із залізним контейнером [PERSON] відмовив. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався до Ізмаїльського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області та Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області із заявами про порушення його прав як власника нерухомого майна (а.с.5,8) з листопада 2018 року. Листами від 13.12.2018 року та від 27.12.2019 року Ізмаїльським відділом поліції Головного управління національної поліції в Одеській області повідомлено [PERSON] , що під час перевірки не вбачається жодних ознак кримінально-караного діяння та не було отримано достатніх даних, які об`єктивно і достовірно свідчать про вчинення [PERSON] будь-якого адміністративного правопорушення (а.с.4, 6). За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо відсутності доказів, що в період з квітня по жовтень 2018 року [PERSON] самовільно займав та використовував автомийку, оскільки [PERSON] не надав суду доказів щодо звернення до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій [PERSON] до жовтня 2018 року, а також у зв`язку з тим, що отримання грошових коштів згідно квитанцій (а.с.65-67) підтверджує згоду [PERSON] щодо користування автомийкою [PERSON] . Згідно довідки від 01.01.2018 року було у [PERSON] у власності приміщення і устаткування: автомобільна мийка 25 кв.м. - 45000 грн., 5 кв.м. пристосований залізний вагончик - 3000 грн., всього 48 000 грн.; апарат «Керхер» високого тиску 9000 грн., 100 літровий водонагрівач (бойлер) 2200 грн., електрообігрівач 1,3 кв. на рамі з малими колесами 2200 грн., волостійкий пилосос 1000 грн., апарат з автовідключенням по електроенергії (лічильник) 350 грн., водопровід з 50-литровим балоном 350 грн., водолічильник з фільтром очистки 400 грн., всього 15 500 грн. В підтвердження наявності цього ж майна, позивач також надає вирок Ізмаїльського міськрайонного суду від 04.02.2015 року (а.с.13-14), справа №500/7832/14-к. Однак, у вироку встановлені обставини станом на 2015 рік і вирок не підтверджує наявність цього майна в користуванні відповідача станом на 2019 рік. Крім того, в ході розгляду справи позивачем було підтверджено пояснення відповідача, що апарат «Керхер» високого тиску був проданий попередньому орендарю автомийки на ім`я [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині повернення майна в натурі, в зв`язку з не наданням позивачем належних та достовірних доказів в обґрунтування його позовних вимог, а саме не доведеності знаходження цього майна у відповідача. Позивачем в обґрунтування вимог щодо відшкодування доходів отриманих без правової підстави у розмірі 19300 грн. надано суду довідки від 09.10.2018 року (а.с.10), згідно яких середній дохід автомобільної мийки за місяць в 2017 році дорівнює 3500 грн. З 13 березня по серпень 2018 року включно дохід склав 19 300 грн. Однак, в даному випадку, оскільки судом встановлено, що все таки була домовленість щодо користування автомийкою, а також у зв`язку з тим, що це орієнтовний розрахунок, не надано достовірних доказів точного доходу відповідача, позов в цій частині також не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів в підтвердження обставин, на які він посилається у позові, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed