Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 04.10.2014 року вона уклала шлюб з [PERSON] Мортен Крістофер, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено актовий запис №2177. Позов мотивувала тим, що шлюбні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть з 2014 року. Подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе, оскільки втратили почуття кохання та поваги один від одного. Від шлюбу у подружжя дітей немає. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У відповідності до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах відповідачу надсилались для вручення документи. Відповідно до ст. 15 вище зазначеної Конвенції відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 04 жовтня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено актовий запис №2177, зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.7). Викладені факти підтверджуються відповідним свідоцтвом про шлюб. Згідно положень частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально. За викладених обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки в порушення ч.1 ст.24 СК України не відповідає його волі, а існування сімї сторін носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved