Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулось з позовом до [PERSON] , вказавши, що у відповідності до укладеного 23.07.2016 року договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 15.04.2020 року відповідач має заборгованість у 35119,66 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 20625,92 гривень, заборгованості за відсотками в сумі 13743,74 гривень, пені у сумі 750 гривень, яку просять стягнути з відповідача на користь позивача. Ухвалою суду від 29.05.2020 року було відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.07.2020 року відповідачем до суду направлено відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував факт укладення договору, написання заяви про приєднання до умов договору та отримання коштів, у зв?язку з чим просив відмовити у позові. Позивачем 17.08.2020 року направлено відповідь на відзив, до якої надані додаткові докази. В судові засідання сторони не з?явились, про місце та час розгляду справи сповіщені в установленому порядку, позивачем у тексті позовної заяви висловлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку. Відповідач в обидва судові засідання не з?явився, однак, подавав клопотанням про проведення судового засідання без його участі, а також відкладення розгляду справи у зв?язку з впровадженням карантину. Судом клопотання відповідача відхилені як безпідставні, адже впровадження в Україні карантинних заходів не припиняє здійснення правосуддя та не перешкоджає розгляду справи. При цьому суд враховує, що впровадження каратину не заважило відповідачеві особисто подавати відповідні клопотання через канцелярію суду в дні судових засідань, що свідчить про те, що відповідач не мав перешкод і у тому, щоб особисто взяти участь в судовому засіданні у приміщенні суду або в режимі відеоконференцзв?язку з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 09.09.2020 року судом відхилене клопотання відповідача про витребування доказів. Інших заяв та клопотань сторонами не заявлялось, а судом не вирішувалось. При вивченні письмових доказів судом встановлено таке. 23.07.2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Акцент-Банк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банке. Вказана заява містить лише особисті данні [PERSON] , а також твердження про те, що зазначена заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. У вказаній заяві відсутні відомості щодо того, що [PERSON] бажає отримати платіжну картку, не вказано різновиду картки, кредитного ліміту, умов кредитування, а також відсутнє і зазначення того, що [PERSON] картку отримував. Відповідно до наданого позивачем витягу з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» ці умови, пам?ятка клієнта, тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карток Банку. Для надання послуг банк видає клієнту картку, вид її визначений у пам?ятці клієнта та заяві, підписанням якої клієнт ба банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата одержання картки, зазначена у Заяві. Як вже вказувалось вище судом, у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відсутнє зазначення про отримання [PERSON] картки, між тим необхідність зазначення такого передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] взагалі видавалась банківська картка, адже суду не надано ані розписки про отримання банківської картки, ані інших доказів на підтвердження надання такої картки безпосередньо відповідачеві. Враховуючи фактично повну незахищеність особистих даних громадян в Україні, знайти копію паспорту будь-якої особи, не являє особливих складнощів, тож надання позивачем копії паспорту [PERSON] до позову, на переконання суду, не може підтверджувати факту укладення саме [PERSON] договору, видачі йому та отримання ним банківської картки, встановлення кредитного ліміту та фактичного отримання коштів безпосередньо відповідачем. При цьому позивач, отримавши відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував факт укладення договору, отримання банківської картки та використання кредитних коштів, доказів на спростування таких тверджень [PERSON] не надав, обмежившись наданням лише роздруківки операцій по цій картці. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ч. 1 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Натомість суду позивачем не надано достатніх та належних доказів на підтвердження надання відповідачеві та отримання [PERSON] банківської картки, адже в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відмітка про отримання банківської картки відсутня, а інших доказів на підтвердження цього позивачем суду не надано. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що 23.07.2016 року між сторонами дійсно був укладений договір про надання банківських послуг на умовах, які відображені у Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, а також з застосуванням тарифів, які додані до позовної заяви, що [PERSON] було видано банківську картку та встановлено кредитний ліміт, та що саме [PERSON] користувався цією карткою, тож підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed