Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» яке було змінено на Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] в інтересах [PERSON] , в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № 420/-1121ФО1 від 01.08.2006 року та примусово виселити відповідачів з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», та громадянин України [PERSON] , уклали договір кредиту № 420/-11213. Відповідно до Кредитного договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування; кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Строкова заборгованість - 89 528,60 грн., прострочена заборгованість - 68 374,35 грн., строкова заборгованість по нарахованих % - 2 296,16 грн., прострочена заборгованість по нарахованих % - 66 888,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (додається). З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 01.08.2006 року між кредитором та іпотекодавцями, якими є - [PERSON] , , укладено іпотечний договір іпотечний договір б/н, надалі за текстом - іпотечний договір, відповідно до якого останні передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , загальна площа 92,5 кв.м , житлова площа - 62,8 кв. м. Оскільки відповідачі не виконали умови договору позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів та виселити мешканців квартири. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі неодноразово повідомлялися про час розгляду справи, однак не з`являлися про причини неявки суд не повідомляли. Суд находить за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів . Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні матеріали в справі суд находить позов який підлягає задоволенню частково. Встановлено ,що 01.08.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК`який був змінений на Акціонерне товариство «Альфа-Банк», та громадянин України [PERSON] уклали договір кредиту № 420/-11213. Відповідно до кредитного договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування; кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Строкова заборгованість - 89 528,60 грн., прострочена заборгованість - 68 374,35 грн., строкова заборгованість по нарахованих % - 2 296,16 грн., прострочена заборгованість по нарахованих % - 66 888,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотек у інших випадках передбачених законодавством України. У разі порушення іпотекодавцем основного договору та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених іпотечним договором, у тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відпові, умов іпотечного договору. Відповідно до п.4.5. іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачам направлено вимогу, а саме: вимогу, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачами зобов`язання стосовно і повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредит; відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основі зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечення нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановлений законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріорітетом окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити ( вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи невиконання відповідачами основного зобов`язання, позивач має право; звернутися до останнього з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з довідкою № 1372 від 22.08.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1975 р.н., [PERSON] , 2000 р.н., [PERSON] , 2003 р.н., [PERSON] , 2007 р.н. Позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщень намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано 01.08.2006 року (а.с.30). За приписами частини 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 21.12.2016 року №6-1731цс16, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на нього іпотеки, надається інше постійне житло тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина друга статті 109 ЖК УРСР). Спірне іпотечне майно придбане іпотекодавцями до укладення договору кредиту та іпотеки, а відтак придбане не за кредитні кошти, що виключає можливість виселення відповідачів без надання іншого житла. Не зважаючи на це, позивач не обгрунтував своєї вимоги про виселення відповідачів не вказав іншого житла, в яке суду слід виселити відповідачів, за наявності підстав для цього. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 року (справа №303/1590/15-ц, провадження №61-9284св18), під час виселення в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, незазначення позивачем іншого постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Крім того, у відповідача є троє неповнолітніх дітей (на момент подачі позову) зареєстрованих в іпотечному житлі, які проживають там на даний час та проживали і на час укладення договорів, а тому, виселення неповнолітніх дітей із вказаного житлового будинку без надання іншого житла буде порушувати їх права передбачені законом, зокрема і ст.18 Закону України про дитинства», згідно якої дитина має право на житло. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. ст. 509, 526, 527, 530, 575, 590, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 3, 7, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial