Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 660772,00 грн, з яких 659122,00 грн - вартість втрачених 16 велисопедів та 1600,00 грн - вартість проведення оцінки майна; стягнути Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (далі - Голосіївського УП ГУНП у м. Києві) здійснюється (здійснювалось) досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018100010002565, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 березня 2018 року за ознаками вчинення кримінального порушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Органи досудового розслідування вважають встановленим, що в період часу з 23 березня 2018 року по 25 березня 2018 року невстановлена особа проникла до гаражного боксу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , звідки таємно викрала наступне майно, а саме: 1) велосипед жіночий «Sub Evo 20 w», чорного-зеленого кольору, марки Skott, вартістю 1000 Євро; 2) велосипед чоловічий «Sub Evo 20 men», чорно-зеленого кольору марки Skott, вартістю 1000 Євро; 3) велосипед жіночий «Contessa Scale RC 700 16», з серійним номером на рамі «STMA20M15070050G», темно-синього кольору, марки Skott, вартістю 4500 Євро; 4) велосипед чоловічий Skott, марки «Contessa Scale RC», 2016 року, чорно- зеленого кольору; 5) чотири колеса чорного кольору з гумою R 17, марки Yokohama, чим завдала матеріальну шкоду на загальну суму 300000 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Під час допиту потерпілого [PERSON] було встановлено, що велосипеди можливо на даний час перебувають у громадянина [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , та є предметами кримінального правопорушення і мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. 08 травня 2018 року слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві був отриманий тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у громадянина [PERSON] 13 травня 2018 року слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Собком О.О., з незрозумілих підстав, було проведено огляд місця події у приміщенні гаражного боксу № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Раковського, 10, територія гарісто Львів, вулиця Раковського, 10, територія гаражного кооперативу «Мрія», та під час огляду у присутності потерпілого [PERSON] , громадянина [PERSON] і двох понятих було виявлено 29 (двадцять дев`ять) велосипедів різних марок: Scott, Specialized, Stevens, Cannondale, Comanche, Cube, Merida, GT, Bianohi, Battaglin, В-Twin, Focus, Xuert, Price, RockRider у частини з яких можливо були стерті та пошкодженні серійні номери на рамах велосипедів. Також серед вищевказаних велосипедів знаходилось 2 (два) велосипеди потерпілого [PERSON] , які були викрадені у нього. 13 травня 2018 року слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Собко О.О. винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу, якою визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12018100010002565 вищевказані велосипеди в кількості 18 (вісімнадцяти) одиниць. Після цього слідчим Собко О.О. винесено постанову (датовану також 13.05.2018) про визначення місця зберігання речового доказу, згідно якої слідчий прийняв процесуальне рішення про визначення місця для зберігання всіх 18 велосипедів, які раніше ним були визнані в якості речових доказів - гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке перебуває у користуванні та розпорядженні потерпілого та, на думку слідчого сторони кримінального провадження [PERSON] . Після цього, слідчий передав потерпілому [PERSON] в натурі 18 велосипедів, які раніше були вилучені у [PERSON] , про що [PERSON] написав зберігальну розписку (дата написання у розписці не вказана), якою підтвердив отримання цих 18 велосипедів. В той же час, слідчий не попередив [PERSON] про відповідальність, передбачену ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке було накладено арешт. В подальшому, 18 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва за клопотанням слідчого Собко О.О., погодженого з прокурором, в межах кримінального провадження №12018100010002565 накладено арешт на вищезазначені 18 велосипедів. Згодом, за скаргою представника власника майна - [PERSON] , Апеляційним судом м. Києва від 19 липня 2018 року зазначену ухвалу слідчого судді скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна, а саме 18 велосипедів - відмовлено. При чому, в обґрунтування свого рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що неправомірність набуття [PERSON] права власності на вищезгадані велосипеди жодним доказом не підтверджена та [PERSON] є добросовісним набувачем вказаного майна. Слідчий та процесуальний керівник на апеляційний розгляд скарги [PERSON] взагалі не з`явились будь-яких письмових пояснень чи заперечень суду апеляційної інстанції не надали. Після цього, враховуючи, що судове рішення про арешт велосипедів було скасовано, [PERSON] будучи правомірним власником 18 велосипедів, оскільки набув їх добросовісно, вживав заходів щодо поверненню йому в натурі належного йому майна, шляхом усного та письмового повідомлення слідчого про скасування арешту та вимогами повернути належні йому велосипеди. Слідчий Собко О.О. під різними приводами ухилявся від повернення майна і відтерміновував цю подію, таким чином незаконно утримуючи майно, достовірно знаючи про наявність судового рішення, яким арешт майна було скасовано, даний факт підтверджується наявними у Позивача записами телефонних розмов з слідчим Собко 0.0 . Після призначення чергової дати нібито повернення майна на 25.09.2018 року та зустрічі у зазначеній день безпосередньо за визначеним місцем зберігання майна - гаражним приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS] , присутній на зустрічі, як особа котрій слідчим майно було передане на зберігання. [PERSON] повідомив, що велосипеди в кількості 18 одиниць, які правомірно належать [PERSON] , а визначеним місцем зберігання відсутні, оскільки були викрадені декілька днів потому при невідомих обставинах. На підтвердження своїх слів [PERSON] повідомив, що нібито викликав слідчо- оперативну групу та подавав відповідну заяву, Встановлено, що слідчий Собко О.О. в порушення зазначеного положення Інструкції, передав на зберігання майно - 16 велосипедів правомірним власником якого є [PERSON] та на яке накладено арешт судом, сторонній особі [PERSON] , що призвело до його втрати. Більше того, слідчий Собко О.О. з незрозумілих причин визначив місцем зберігання цього майна - гаражне приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт взагалі виглядає по меншій мірі дивним, адже саме з цього гаражу велосипеди були викрадені. Тобто слідчий свідомо вирішив зберігати арештоване майно у місці, яке нещодавно було об`єктом кримінального посягання. Враховуючи наведене, підставою звернення до суду є відшкодування, матеріальної шкоди завданої [PERSON] , спричинену втратою належного [PERSON] майна у вигляді 16 велосипедів службовими особами Голосіївського УП ГУНП у м. Києві. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2019 відкрито провадження за вищезазначеною позовною заявою; розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача Державної казначейської служби України надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Головного управління Національної поліції у м. Києві в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Надали письмові пояснення до суду, в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з викладених в ньому підстав та надали заяву, в якій просили провести судове засідання без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Судом встановлено, що СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (далі - Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється (здійснювалось) досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018100010002565, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 березня 2018 року за ознаками вчинення кримінального порушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року надано слідчому Голосіївського УП ГУНП у м. Києві тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у громадянина [PERSON] , а саме: 1)велосипед чоловічий «Sub Evo 20 men», чорно-зеленого кольору марки Skott; 2)велосипед жіночий «Contessa Scale RC 700 16», з серійним номером на рамі «STMA20M15070050G», темно-синього кольору, марки Skott. 13 травня 2018 року слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Собком О.О., було проведено огляд місця події у приміщенні гаражного боксу № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Раковського, 10, територія гарісто Львів, вулиця Раковського, 10, територія гаражного кооперативу «Мрія», та під час огляду у присутності потерпілого [PERSON] , громадянина [PERSON] і двох понятих було виявлено 29 (двадцять дев`ять) велосипедів різних марок: Scott, Specialized, Stevens, Cannondale, Comanche, Cube, Merida, GT, Bianohi, Battaglin, В-Twin, Focus, Xuert, Price, RockRider у частини з яких можливо були стерті та пошкодженні серійні номери на рамах велосипедів. Також серед вищевказаних велосипедів знаходилось 2 (два) велосипеди потерпілого [PERSON] , які були викрадені у нього, а саме: 1)велосипед марки Scott «Scale RC», чорно-зеленого кольору, з серійним номером на рамі «STM20A10M150101051»; 2)велосипед марки Scott «Scale RC», чорно-зеленого кольору, з серійним номером на рамі «STM20A10M150101051». Проведеним оглядом місця події було вилучено у громадянина [PERSON] ще 16 (шістнадцять) велосипедів, у деяких з яких були частково стерті серійні номери. Велосипеди було вилучено оскільки на думку слідчого ці велосипеди мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження. Зокрема, було вилучено велосипеди: 1)Cannondale, чорного-білого кольору, із вираженими ознаками затертого серійного номеру; 2)Bianohi, з повністю затертим серійним номером; 3)Cannondale, чорно-зеленого кольору, з пошкодженим серійним номером; 4)Scott, чорно-зеленого кольору, із серійним номером на рамі 1514890213- Т ; 5)Cannondale, червоно-чорного кольору, із серійним номером на рамі R 01554; 6)Focus, зеленого кольору, із серійним номером на рамі 329188-004 ; 7)Scott, чорно-білого кольору, із серійним номером на рамі TH 005574594; 8)Spezialized, червоного кольору, із серійним номером на рамі 31Т60012375 ; 9)GT, чорно-зеленого кольору, із серійним номером на рамі 38Т45566439 ; 10)Comanche, біло-чорного кольору, із серійним номером на рамі VP-A46RCM; 11)Cube, зеленого кольору, із серійним номером на рамі W0W 53331 ETML; 12)Cube, чорного кольору, із серійним номером на рамі 43Т45975757; 13)Cube, чорно-білого кольору, із серійним номером на рамі 43Т45971719; 14)Scott, червоно-чорного кольору, із серійним номером на рамі 24Т10026796; 15)Cannondale, зеленого кольору, із серійним номером на рамі WM11943; 16)Xuert, чорного кольору, із серійним номером на рамі 46 Т53802372. В той же день, 13 травня 2018 року слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Собко О.О. винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу, якою визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 12018100010002565 вищевказані велосипеди в кількості 18 (вісімнадцяти) одиниць. Після цього слідчим Собко О.О. винесено постанову від 13.05.2018 про визначення місця зберігання речового доказу, згідно якої слідчий прийняв процесуальне рішення про визначення місця для зберігання всіх 18 велосипедів, які раніше ним були визнані в якості речових доказів - гаражного приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке перебуває у користуванні та розпорядженні потерпілого та, на думку слідчого сторони кримінального провадження [PERSON] . Після цього, слідчий передав потерпілому [PERSON] в натурі 18 велосипедів, які раніше були вилучені у [PERSON] , про що [PERSON] написав зберігальну розписку (дата написання у розписці не вказана), якою підтвердив отримання цих 18 велосипедів. В той же час, слідчий не попередив [PERSON] про відповідальність, передбачену ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке було накладено арешт. В подальшому, 18 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва за клопотанням слідчого Собко О.О., погодженого з прокурором, в межах кримінального провадження №12018100010002565 накладено арешт на вищезазначені 18 велосипедів. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.07.2018 апеляційну скаргу представника власника майна - [PERSON] , задоволено, скасовано ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2018 року та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна, а саме 18 велосипедів - відмовлено. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги те, що положеннями ст. ст. 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1, пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен чиї права та свободи, визначені в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування моральної шкоди й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до положень ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавана шкоди (цивільне правопорушення). Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Згідно зі ст. 22 ЦК України під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом зазначеної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавана шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. З урахуванням викладеного, вважаємо, що позивачем не доведено наявність такого елементу складу правопорушення, як неправомірність (протиправність) поведінки органів досудового розслідування під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження. Так відповідно до висновку Великої Палати, викладених в Постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/1712, суд прийшов до висновку що суд вправі давати оцінку діями органів досудового розслідування тільки в площині заподіянні шкоди і наявності делікту як підстави цивільно правової відповідальності. Відтак, з огляду на цей висновок суд в цивільній справі не може давати і визнавати законними чи незаконними окремі процесуальні дії слідчого чи суду а саме - ухвалу суду про проведення обшуку чи постанову слідчого про вилучення майна чи постанову слідчого про накладення арешту на майно. Відтак, вважаємо, що суд позбавлений можливості давати оцінку окремим процесуальним діям слідчого і ці висновки суду відповідають висновкам Великої Палати Верховного суду, що викладені в Постанові 920/715/1712 від 12 березня 2019 року. Щодо суб`єкта правопорушення вважаємо, що спірні правовідносини у зв`язку із неповерненням позивачу вилученого майна, мають цивільно-правовий характер, оскільки, вилучене у позивача під час кримінального провадження майно, було передане на відповідальне зберігання [PERSON] , а тому обов`язок з повернення даного майна виник саме у даної фізичної особи, як і відповідальність за незбереження такого майна. За таких обставин відсутній такий елемент делікту, визначений ст. 1173 ЦК України, як спеціальний суб`єкт - орган державної влади. Та відсутні протиправні дії та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками як необхідний елемент деліктних правовідносин як підстава для відшкодування шкоди на підставі ст. 1174 ЦК України, Отже суд приходить до висновку, що відсутні всі необхідні елементи делікту, який передбачений ст. 1174 ЦК України, і наявний спір про право власності між власниками майна - [PERSON] та [PERSON] . Щодо стягнення матеріальної шкоди з Державної казначейської служби України суд зазначає наступне. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215. Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Так, згідно з частиною 2 статті 176 Цивільного кодексу України юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад. Оскільки, як випливає зі змісту позову, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Незаконність таких позовних вимог також підтверджена практикою касаційного суду, зокрема, ухвалою ВССУ від 05.07.2017 по справі № 210/327/15-ц, згідно з якою не допускається стягнення моральної та матеріальної шкоди з Казначейства, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Слід зазначити, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому, факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має значення для справи про відшкодування шкоди. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб органу державної влади вищого рівня. Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. В даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності рішення щодо бездіяльності, незаконності дій органів поліції, без якого державний орган неможливо притягнути до відповідальності та зобов`язати відшкодувати шкоду. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державної казначейської служби України, Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві про відшкодування матеріальної шкоди, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed