Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 29 червня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав заяву на отримання кредиту, ознайомився із умовами кредитування. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором, а відповідач не сплачував своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив свої зобовязання. Банк просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 467,13 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив письмові пояснення та заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника Банку, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд проводить розгляд справи у звичайному порядку у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки позбавлений можливості зясувати думку представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі заяви від 29 червня 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією заяви (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що відповідач погодився з тим, що його письмова заява від 29 червня 2011 року разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис на заяві (зворот а.с. 9). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (а.с. 8) вбачається, що кредитний ліміт неодноразово збільшувався, 7 вересня 2011 року кредитний ліміт було збільшено до 10 000 грн. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2013 року на кредитну картку [PERSON] підключив послугу «Оплата частинами» на суму 4 627 грн. та 26 липня 2014 року на суму 4 299 грн., що підтверджується письмовими поясненнями представника позивача, тобто сума кредитного ліміту з 10 000 грн. була збільшена до 18 926 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також по оплаті комісії на умовах, передбачених договором від 29 червня 2011 року, внаслідок чого, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 5-7), станом на 31 березня 2015 року загальна заборгованість відповідача за договором складає 23 467,13 грн., де: 16 679,63 грн. заборгованість за кредитом, 4 763,83 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 430 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1 093,67 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконав, та не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена Банком при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду Банк сплатив судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). Вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved