Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Білгород-Дністровський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] про повернення коштів. В судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка уточнені позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення, вказавши, що уточнені позовні не обґрунтовані. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку, пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідачки, викладені ними в судовому засіданні, свідчення свідків сторін по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог\~ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими\~ст.212 ЦПК України\~з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст.61 ЦПК України. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено. Згідно з Постановою Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 22.09.2015 року спір про стягнення коштів до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Білгород-Дністровський міськрайонний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Вимоги центру зайнятості обумовлені наявними владними управлінськими функціями на основі законодавства, а саме, на положеннях ст.ст.1, 4, 22 Закону України „Про зайнятість населення, ч.6 ст.10, абз.6 ч.1 ст.34, абз.5 ч.2 ст.34, ч.3 ст.36, ст.39 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, п.8 Порядку розслідування та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державною податковою адміністрацією від 13.02.2009 року №60/62. Вказані вище норми права наділяють центри зайнятості владними управлінськими функціями щодо контролю за використанням коштів Фонду соціального страхування на випадок безробіття, розслідування обґрунтованості виплат безробітним допомоги по безробіттю, стягнення коштів, які підлягають поверненню безробітними, в судовому порядку відповідно до законодавства. Відповідно до пункту п.1 ч.1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Реєстрація безробітного припиняється у разі призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років (п.13 ч.1 ст.45 Закону України „Про зайнятість населення). Відповідачка [PERSON] перебувала на обліку у Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості як безробітна з 16.12.2014 року по 01.02.2015 рік та отримувала матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до законодавства. 03.11.2016 року було встановлено, що відповідачі [PERSON] з 26.12.2014 року призначено пенсію за вислугу років, що зафіксовано в акті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 03.11.2016 року за №136 та підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в м.Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області за №248 від 26.10.2016 року. Чинним законодавством саме на особу покладено обовязок інформування центру зайнятості про випадки, які впливають на виплату матеріального забезпечення, зокрема ч.2 ст.36 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття чітко визначає, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умові виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За період перебування на обліку у центрі зайнятості з 26.12.2014 року по 01.02.2015 рік відповідачці [PERSON] нараховано та виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 4732 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять два) 71 коп.(сімдесят одна). На підставі вищевикладеного та відповідно до Порядку №60/62 прийнято рішення про повернення коштів безробітною та відшкодування вартості наданих соціальних послуг. З метою досудового вирішення спору і добровільного повернення коштів, позивачем було надіслано відповідачці повідомлення від 03.11.2016 року №1511/15/06 з наказом та повідомленням про необхідність повернення коштів протягом 15 календарю днів. Дане повідомлення відповідачка [PERSON] отримала особисто 05.11.2016 року. В звязку з невірно здійсненим розрахунком суми повернення, 18.11.2016 року відповідачці [PERSON] було направлено повідомлення про повернення коштів у сумі 4732,71 грн.. 01.12.2016 року та 20.12.2016 року відповідачка [PERSON] отримала особисто повідомлення про повернення коштів від 18.11.2016 року за №1594/15/06. 20.12.2016 року відповідачкою [PERSON] в рахунок погашення заборгованості були сплачені грошові кошти у розмірі 1000 грн. (одна тисяча). В звязку з неповерненням грошових коштів у добровільному порядку, відповідно до пункту 8 Порядку №60/62, Білгород-Дністровський міськрайонний центр зайнятості має право на звернення до суду для примусового стягнення заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved