Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В березні 2014 року позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2013 року. Вона бажає розпорядитись своє часткою квартири, але відповідач не дає згоду на поділ квартири за домовленістю. У зв'язку із цим вона та [PERSON] звернулись до суду для визначення часток у спільній сумісній власності. Просять суд визначити, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 14 частині квартири [ADDRESS], припинити право спільної сумісної власності на квартиру. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, просили розглядати справу за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] також просила розглядати справу за її відсутності не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Відповідач [PERSON] подав суду письмове заперечення проти позовних вимог позивачів, де вказав, що не відмовляється від поділу квартири за домовленістю з іншими співвласниками, визнає, що частки кожного є рівними. Просив суд не розглядати позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, та прийшов до наступних висновків. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №425 від 16.02.1999 року, виданим головою правління ВАТ «Запоріжжитлоцивілбуд». Право власності зареєстровано в ОП «ЗМБТІ» 18.03.1999 року. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2013 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Позивачі просять визначити, що частки у спільній сумісній власності є рівними і кожному з власників належить по 1/4 квартири. Відповідно до статей 368, 370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. На підставі ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Враховуючи, що виділення частки із майна, що є спільною сумісною власністю, є правом позивачів, суд задовольняє ці позовні вимоги. Доводи відповідача, викладені в його письмовому запереченні, суд не враховує, оскільки з матеріалів справи вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, разом вони не проживають, [PERSON] мав можливість вирішити питання поділу квартири за домовленістю з позивачами, чого до винесення рішення по справі не зробив. Суд визначає, що частки кожного з співвласників квартири є рівними, оскільки відповідачем рівність часток фактично не заперечується і це відповідає вимогам ст. 370 ЦК України. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved