Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 04.12.2008 року. При укладенні даного договору сторони керувались положенням ч.1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банк». Заявою відповідача підтверджено, що він був повністю проінформованим про умови кредитування в АТ КБ «Приват Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. [PERSON] використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасила борг, тому станом на 30.11.2020 року заборгованість відповідача перед банком становить 16219,62 грн. На підставі ст.ст.526, 629, 1050, 1054 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути борг з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. За вказаних обставин, суд, за правилами ст.279 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 04.12.2008 року. При укладенні даного договору сторони керувались положенням ч.1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банк». Заявою відповідача підтверджено, що він був повністю проінформованим про умови кредитування в АТ КБ «Приват Банк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 30.11.2020 року заборгованість відповідача перед банком становить 16219,62 грн, яка складається з наступного:11931,34 грн-заборгованості за тілом кредиту; 4288,28 грн- заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст.526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов`язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість за тілом кредиту станом на 30.11.2020 р., яку просить стягнути позивач і яку визнає відповідач становить 11931,34 грн. Відтак, заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved