Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя . В своїй заяві позивач вказала , що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 2014 рік, який рішенням суду розірвано. За період шлюбу вони придбали транспортні засоби ,які зареєстровані та знаходяться у відповідача . На даний час вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідач добровільно поділити спільне сумісне майно не бажає. Прохала поділити майно та визнати за нею право приватної власності на 1/2 частини транспортних засобів. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов , просять задовольнити. Представник відповідача та відповідач позов не визнали , просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши докази по справі , дійшов до наступних висновків. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов'язком . Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року, який відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 19.06.2014 року, розірваний. За час шлюбу подружжя придбали та зареєстрували за [PERSON] наступні транспортні засоби : 10.03.2000 р.- вантажний автомобіль УАЗ 452 Д, 1978 року випуску ,реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова (шасі) ГЛ 335556 ; 30.01.2009 року - вантажний автомобіль ГАЗ 5312 ,1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; 18.07.2013 р.- вантажний автомобіль ЗИЛ 157 КД ,1982 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , 18.01.2014 р.- мопед VIPER STORM, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; 08.01.2014 р. - мотоцикл ИЖ Планета 5К ,1992 року реєстраційний номер 0023ХАО ; за [PERSON]- легковий автомобіль OPEL ASCONA,1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В даному випадку матеріали справи достеменно підтверджують ту обставину, що спірні транспортні засоби придбані в період шлюбу за спільні кошти подружжя . За таких обставин спірні транспортні засоби є спільним майном подружжя. Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості колісних транспортних засобів ДП « Фінексперт» від 02.04.2018 р. ,наданого позивачем, мотоцикл ИЖ Планета 5К ,1992 року випуску становить 6000,00 грн., вантажний автомобіль УАЗ 452 Д, 1978 року випуску ,- 61000,00 грн., вантажний автомобіль ГАЗ 5312 ,1986 року випуску, -53000,00 грн., вантажний автомобіль ЗИЛ 157 КД ,1982 року випуску ,- 55\~000 ,00 грн., мопед VIPER STORM , 2007 року випуску,- 10\~000,00 грн. Згідно довідки регіонального сервісного центру в Харківській області, вантажний автомобіль ЗИЛ 157 КД, 1982 року випуску, знятий з обліку для реалізації , згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 21.03.2017 р. укладений між ТОВ « Транс-Ком Плюс» ,який діяв на підставі договору комісії 6443/17/000725 від 21.03.2017 р. , та [PERSON], автомобіль ЗИЛ 157 КД ,1982 року випуску, проданий . Згідно акту огляду реалізованого транспортного засобу від 21.03.2017 р, вартість автомобіля склала 26\~395,00 грн. Крім того автомобіль УАЗ 452 Д , 1978 року випуску , знятий з обліку для реалізації , під час спільного проживання подружжя, що не заперечується сторонами . З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду із позовом про поділ майна подружжя 03.03.2017 року, а 21.03.2017 року спірний транспортний засіб відповідачем відчужено [PERSON] Згідно роз»ясень, що містяться в п. п. 22. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ст.372 ЦК України , майно , що є у спільній сумісній власності , може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними . У разі поділу майна , що є у спільній сумісній власності , вважається , що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними ,якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі (п.30 постанови Пленуму). Позивач на підтвердження позову надала висновок суб»єкта оціночної діяльності, згідно з яким орієнтовна ринкова вартість вантажного автомобіля ЗИЛ 157 КД ,1982 року випуску , становить 55 000 грн. , з чим в судовому засіданні не погодився відповідач , оскільки під час продажу автомобіля його сума склала 26\~395,00 грн. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно ст. ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовної вимоги щодо стягнення частини коштів за проданий автомобіль, про визнання договору-купівлі продажу автомобіля недійсним ,позивач у суді не заявила. Суд, вважає , що поділу підлягає те майно ,яке наявне на час розгляду справи , а саме : вантажний автомобіль ГАЗ 5312 ,1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; мопед VIPER STORM 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; мотоцикл ИЖ Планета 5К ,1992 року, реєстраційний номер 0023ХАО. За таких підстав суд приходить до висновку , що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково та визнання за нею права власності на ? частину транспортних засобів,яке є наявне на час розгляду справи . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач під час звернення до суду сплатила судовий збір у сумі 967,00 грн. , який підлягає стягненню з відповідача на її користь у сумі 360,00 грн.

Outcome: partial