Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

В березні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт припинення трудових відносин між ним, [PERSON] та Донецьким будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного підприємства «Донецька залізниця» (код ЄДРПОУ 01074957) на підставі ст. 38 КЗпП України з 30 листопада 2014 року. Заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник зацікавленої особи Донецьким будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного підприємства «Донецька залізниця» до суду не з`явився. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлено, що 19 грудня 2007 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Донецького будівельно-монтажного експлуатаційного управління Донецької залізниці на посаду муляра 3 розряду прорабської дільниці №1, про свідчить запис №8 в Трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] заведеної 14 лютого 2000 року (а.с.13). Наказом №448 від 26 жовтня 2009 року Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління Донецької залізниці змінило свою назву на Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства «Донецька залізниця». У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Донецька, у грудні 2014 року [PERSON] залишити моє місце проживання, а відповідно і місце роботи, разом зі своєю сім`єю переїхав до [ADDRESS], де був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації №0000458175 від 16 лютого 2018 року (а.с.12). Під час проведення антитерористичної операції на території м. Донецька, жодна державна установа, підприємство або організація, підконтрольна українській владі на території м. Донецька не працювала. Підприємство, де працював [PERSON] , також припинило свою роботу, тому [PERSON] не зміг ні звільнитись, ні забрати свою трудову книжку. До 2018 року [PERSON] працював без офіційного працевлаштування, однак з березня 2018 року [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ПАТ «Аграрно-виробниче підприємство «Содружество», що підтверджується наказом №11-К від 27 лютого 2018 року, згідно якого [PERSON] прийнятий на посаду муляра IV розряду. [INFO] на ім`я [PERSON] була заведена нова трудова книжка (а.с.16). Наприкінці 2019 року з колишнього міста роботи заявника, у м. Донецьку, [PERSON] була повернута трудова книжка. На даний час [PERSON] не має змоги звільнитись у встановленому законом порядку з колишньої роботи, оскільки Донецьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства «Донецька залізниця» непідконтрольне державі Україна. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб від 06 лютого 2020 року, страховий стаж з грудня 2014 року по березень 2018 року (окрім квітня 2015 року) не включався (а.с.9-10), і причини включення такого стажу у квітні 2015 року [PERSON] не відомі. На даний час у [PERSON] виникла нагальна потребу у офіційному розірванні трудових відносин з колишнім роботодавцем, як цього вимагає Відділ кадрів на підприємстві, де зараз працює заявник. До того ж законодавством не передбачено наявність у працівника двох діючих трудових книжок. З огляду на вищевикладені обставини, [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту припинення трудових відносин з Донецьким будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного підприємства «Донецька залізниця». Згідно з ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку, вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення, проте запис про припинення у реєстрі відсутній, правонаступники підприємства відсутні. ДП «Донецька залізниця» продовжує функціонувати на непідконтрольної території, як окрема юридична особа та не виключена з ЄДРПОУ, а тому володіє повною правоздатністю та самостійно має нести відповідальність як сторона у справі. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівників у певних умовах. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно діючого законодавства України, припинення трудових відносин з Донецьким будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням ДП «Донецька залізниця» можливе шляхом внесення відповідного запису до трудової книжки або подання нотаріально посвідченої письмової заяви про припинення трудових відносин з роботодавцем, або подання відповідного рішення суду - у разі припинення трудових відносин у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Але, у зв`язку з активним проведенням антитерористичної операції на території м. Донецька та підвищення ризику виникнення загрози життю та здоров`ю працівникам поштового зв`язку, блокуванням шляхів проїзду до м. Донецьк і м. Луганськ незаконними озброєними угрупуваннями, зупинено приймання до пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів, які є непідконтрольними державній владі України. Постановою Кабінету Міністрів України №1053 від 30.10.2014 року було визначено перелік населених пунктів, на яких тимчасово не діє українська влада. В цьому переліку зазначено і м. Донецьк. Таким чином, [PERSON] не має реальної можливості подати навіть поштовим відправленням заяву про припинення трудових відносин, оскільки такі відправлення на вказану територію не приймаються. Відповідно до ст. 3, 221, 231 КЗпП України в порядку передбаченому главою XV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. У статі 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судових і, як правило, це спори про звільнення, і спори про відмови у прийнятті на роботі. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», встановлено, що м. Донецьк знаходиться на території, де органи державної влади України не здійснюються на даний час свої повноваження, в тому числі і поштові служби. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996р. (ратифікована Україною 14.09.2006р.). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. Встановлено, що трудові відносини між [PERSON] та Донецьким будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного підприємства «Донецька залізниця» (код ЄДРПОУ 01074957) фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, оскільки місце перебування ДП «Донецька залізниця» є тимчасово окупованою територією де органи державної влади України не здійснюються на даний час свої повноваження, тому, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, [PERSON] позбавлений можливості самостійно захистити своє порушене право. З огляду на обов`язковість виконання судових рішень на території України, незалежно від наявності або відсутності такого запису в трудовій книжці трудові відносини між працівником і роботодавцем вважаються припиненими у разі прийняття і вступу в силу відповідного судового рішення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Даний факт припинення трудових відносин має юридичне значення для [PERSON] , оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації права на працю. Надаючи оцінку даним обставинам справи і доказам у їх сукупності, суд вважає за необхідне встановити факт припинення трудових відносин між [PERSON] та Донецьким будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного підприємства «Донецька залізниця» на підставі ст. 38 КЗпП України з 30 листопада 2014 року. В порядку п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved