Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № PLXRRX16110458 від 06.12.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 4501 грн. 06 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання в результаті чого утворилась заборгованість у сумі \~17 803 грн. 76 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2019 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2018 року та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача \~позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачем не сплачена заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 121.63 грн. Крім того, відповідачем несвоєчасно виконувались зобовязання за кредитним договором, тому нарахована пеня у розмірі 16\~358.14 грн. та штрафи на загальну суму 1323.99 грн. Просив позов задовольнити , стягнути суму заборгованості та судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що нею сплачувались в кошти в рахунок погашення кредиту, деякі платежі відсутні у розрахунку позивача. Позивачем нарахована пеня, яка взагалі є неспівмірною з сумою збитків. Просила застосувати строк позовної давності . Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 2008 року між сторонами укладений договір № PLXRRX16110458 згідно умов якого відповідач \~отримала кредит у сумі 4501 грн. 06 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем перераховані \~кошти обумовлені договором, що також визнано відповідачем. У судовому засіданні відповідач не заперечувала щодо укладення кредитного договору, але не згодна з сумою заборгованості та просила застосувати строк позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні позивачем враховані всі платежі, що здійснювались відповідачем в рахунок погашення кредитної заборгованості. Вказаний факт підтверджується як розрахунком заборгованості так і випискою з банківського рахунку. За правилами ст. ст.\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Між сторонами укладено кредитний договір у формі заяви за зразком, розробленим банком. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). З позовом до суду про стягнення з відповідача кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося 30 травня 2018 року (а. с. 2). У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» посилався, що згідно з умовами договору кредиту Умови надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) є невід'ємною частиною договору. Відповідно до пункту 5.5 зазначених Умов термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за договором встановлюється сторонами тривалістю в п'ять років (а. с. 10). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), у пункті 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача. При цьому не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що Умови надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) ПАТ «ПриватБанк» не змінювалися і на час укладення кредитного договору саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника. У заяві позичальника від 06 грудня 2008 року посилання на домовленість сторін щодо збільшення строку давності відсутнє. Відсутній і окремий договір про збільшення строку давності. Умови, які знаходяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника відсутнє посилання на збільшення строку давності, а тому відсутні підстави вважати, що сторони збільшили позовну давність за вимогами про стягнення кредитної заборгованості до п'яти років. Договору про збільшення позовної давності сторони не укладали. Сторони обумовили строк дії кредитного договору з 06 грудня 2008 року по 06 грудня 2010 року, останній платіж в рахунок погашення кредитного договору відповідачем здійснений 27 лютого 2013 року, нарахування пені позивачем розпочато з 10 травня 2009 року та продовжувалось і після закінчення строку дії кредитного договору, також позивачем нарахований штраф за порушення відповідачем строків платежів. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що позивач звернувся з даним позовом до суду 30 травня 2018 року, тому позивачем пропущений строк передбачений\~статтею 257 ЦК України трирічний\~строк давності звернення до суду з позовом до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитом, про застосування якого просила відповідач у справі. За нормами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Частиною 3\~ст. 267 ЦК України\~встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. У відповідності до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ураховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» не підлягають задоволенню, у зв'язку зі спливом строку позовної давності про застосування якої заявила відповідач. Підстави для визнання поважними причин пропуску позовної давності судом не встановлено.

Outcome: dismissed