Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 14.03.2007 між покійною дружиною позивача [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір відповідно до якого позичальниці надано кредитні кошти. В забезпечення умов кредитного договору 14.03.2007 між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки. 21.02.2013 померла дружина позивача [PERSON]. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 1/95 від 16.04.2014 підписи в заяві від 13.03.2007 № 293 та договорі іпотеки від 14.03.2007 в розділі «згода співвласника», рукописні тексти на копіях паспорту та ідентифікаційного коду виконані не [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, районний суд виходив з їх доведеності. Однак з таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного. Статтею 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Положення ст.. 65 СК України не стосується права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є угодою про отримання у власність грошових коштів і не створює обовязків для другого із подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору. А тому, оскільки кредитний договір не потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації, він не стосується безпосередньо цінного майна, доводи позивача щодо отримання від нього письмової згоди на підписання договору є помилковими, так як таке не передбачено законодавством України. Районний суд, задовольняючи вимоги в частині визнання кредитного договору недійсним не звернув уваги на те, що кредитний договір не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує письмової згоди іншого з подружжя, а тому дійшов помилкового висновку про їх задоволення. Що ж стосується вимог позивача про визнання договору іпотеки недійсним, апеляційний суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Визнаючи договір іпотеки недійсним, суд першої інстанції посилався на відсутність згоди позивача на його укладення та висновок почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, згідно якого підписи в заяві та договорі іпотеки в розділі «згода співвласника», рукописні тексти на копіях паспорту та ідентифікаційного коду виконані не [PERSON]. Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами встановленими ст.. 212 цього Кодексу. Позивач у позовній заяві зазначає, що він не знав про укладення спірних договорів, від Банка отримав лише їх копії. В апеляційній скарзі, апелянт також зазначає, що у Банка оригінали договорів та заяви не вилучалися. Вказане свідчить про проведення експертизи не по оригіналам документів. Однак, почеркознавчі експертизи не можуть проводитися по ксерокопіям документів. А тому, не може вважатись обґрунтованим взяття судом в якості доказу експертний висновок. Також, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник Банку стверджував, що позивач був поручителем за цими кредитними відносинами. Районний суд на вказане не звернув уваги та дійшов передчасного висновку про визнання договору іпотеки недійсним. Крім того, кредитний договір та договір іпотеки були укладені [PERSON] ще в 2007 році, дружина позивача померла в 2013 році, однак протягом досить тривалого проміжку часу нею не ставилось питання про визнання вказаних договорів недійсними. Зважаючи на викладене, висновки, зазначені у судовому рішенні, зроблені без повного та всебічного зясування обставин справи, протирічать дійсним обставинам справи, а тому, апеляційний суд вважає, що районний суд ухвалив незаконне рішення про задоволення позовних вимог, є підстави для скасування судового рішення з відмовою у позові.

Outcome: dismissed