Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

В 2011 році до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], департаменту міського господарства Одеської міської ради, комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», треті особи департамент комунальної власності Одеської міської ради, комунальне підприємство ЖКС «Хмельницький», Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання недійсним розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло. В обґрунтування зазначеного позову, з урахування уточнень, стороною позивача було зазначено наступне. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 20.03.2007 року є власником двох нежилих приміщень першого поверху № 201, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 133. Сторонами договору були Одеська міська рада в особі представництва по управлінню комунальною власністю. 03.04.2007 року зазначені приміщення були зареєстровані КП «ОМБТІ та РОН» за позивачем. У 2009 році [PERSON] стало відомо про те, що 25.06.2007 році управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видало [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру № 12а за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 133. Це свідоцтво було видане згідно розпорядження управління ЖКГ та ПЕК Одеської міської ради від 25.06.2007 р. за № 205337 на приватизацію вказаної квартиру. 27.06.2007 року вказана квартира була зареєстрована КП «ОМБТІ та РОН» за [PERSON] Так, позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що два нежилі приміщення № 501, які належать йому на праві власності є часткою квартири № 12а, яка належить відповідачу [PERSON] У звязку з порушенням його права як власника позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В травні 2009 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. З урахуванням уточнень [PERSON] просить витребувати квартиру № 12а будинку № 133 по вул. Балківська в м. Одесі з незаконного володіння [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 29,0 кв.м. згідно свідоцтва про право власності на житло № 3-25816 від 25 червня 2007 року. Відповідач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 20 березня 2007 року є власником нежитлового приміщення першого поверху № 501, розташованого в будинку № 133 по вулиці Балківській в місті Одесі, самовільно зайняв належну на праві власності позивачу квартиру, посилаючись на те, що приміщення квартири № 12-а є підсобним та входить до складу належного йому нежитлового приміщення № 501. У звязку з вище зазначеним просив позов задовольнити. Представники [PERSON] у судове засідання зявилися, просили позов задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань щодо розгляду справи у його відсутність або про відкладення судового засідання не подавав. Дослідивши матеріали справи,\~\~суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позови сторін не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови\~\~ від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до договору № 48 купівлі-продажу від 20 березня 2007 року, територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради продала, а [PERSON] купив індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежилих приміщень першого поверху № 501, розташованих за адресою: місто Одеса, вулиця Балківська, будинок № 133, та в цілому складаються з нежилих приміщень першого поверху, загальною площею 20, 0 кв.м. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Право власності на дані нежилі приміщення першого поверху зареєстроване за [PERSON]. Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 липня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 18 грудня 2008 року, за [PERSON], яка є дружиною [PERSON], визнано право користування квартирою № 12-а в будинку № 133 по вулиці Балківській у м. Одесі. Згідно розпорядження органу приватизації від 25 червня 2007 року № 205337 [PERSON], за згодою дружини [PERSON], приватизував вищевказану квартиру, про що видано свідоцтво про право власності на житло від 25 червня 2007 року. А від так у сторін виник спір, стосовно того, що нежилі підсобні приміщення № 501 та квартира № 12-а за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, будинок № 133 є одним обєктом власності. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст..ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стороною позивача не надано доказів зарахованих коштів по сплаті заборгованості та достовірності самої заборгованості. В забезпечення реалізації сторонами ст.. 27 ЦПК України, згідно якої, соби, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті, судом в судових засіданнях неодноразово ставилося питання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, для вирішення низки питань стосовно ідентифікації спірних приміщень та надання фахових пояснень щодо їхнього технічного стану. Від так, з матеріалів справи вбачається, що згідно технічного висновку від 28 листопада 1985 року про технічний стан будівель під літ. «АІ», «БІ», «ЖІ», «КІ» будинку № 133 по вул. Фрунзе (Балківська) у м. Одесі встановлено, що подальша експлуатація вказаних будівель небезпечна для життя у звязку із можливим несподіваним обвалом цих конструкцій, які вже почалися у квартирі № 12-а. Поставлено питання про переселення мешканців зазначеної квартири. Проте сторонами по справі не було виявлено згоди на проведення експертизи та вирішення низки питань. Так, з наданих копій документів, судом встановлена розбіжність в технічних характеристиках спірних приміщень, що унеможливлює зясувати в повному обсязі природу спірних обєктів. Окрім того, відповідно до наявного в матеріалах справи копії витягу з розпорядження Іллічівської районної адміністрації № 407 від 10.06.199 року було вирішено прийняти до експлуатації відбудоване підсобне приміщення (колишня квартира № 12а) під житло, за адресою: вул. Балківська, 133 загальною площею 29,0 кв.м., у тому числі житловою 10, 40 кв.м. та присвоїти квартирі № 12 а. Так, у вказаному розпорядження зазначено, що громадянка [PERSON], провела відбудову колишньої квартири № 12а. Згідно технічного висновку, розробленого ПП «Відкриття» основні конструкції знаходяться в задовільному стані, споруду можливо прийняти до експлуатації. Суд не може прийняти як належний і допустимий доказ, так як у судове засідання не надано оригінал розпорядження для ознайомлення та відповідно до листа департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 10.02.2010 року № 271-01-08 за № 407 від 10.06.1999 року зареєстроване розпорядження Іллічівської районної адміністрації стосовно гаража в дворі [ADDRESS] по вулиці Преображенській, що розглядався за зверненням громадянина [PERSON] Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наданих [PERSON] копій квитанцій по сплаті комунальних послуг, то оплата здійснювалася по тарифам обслуговування підсобного нежилого приміщення. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так судом встановлено, що в наданих додаткових поясненнях [PERSON], зазначено, що квартира № 12а, у звязку з незадовільним технічним станом, використовувалася ним як сарай. Зазначене підтверджується актом огляду житлових умов квартири № 12а, проведений комісією ділянки № 3 ДЕЗ «Бугаївський» від 13.02.2006 року. 27.02.2006 року між [PERSON] і дільницею № 3 ДЕЗ «Бугаївський» був укладений договір на використання сараю загальною площею 19,6 кв.м. В реєстрі підсобних приміщень по КП ДЕЗ «Бугаївський» сараю, площею 19,6 кв.м, присвоєно реєстраційний номер № 501. Проте суд, не приймає до уваги посилання [PERSON], що саме цей номер і є тим самим, який зазначений у договорі купівлі-продажу № 48. Так, зазначений номер носить інформаційний характер. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, того, що КП ДЕЗ «Бугаївський», проводив дії стосовно інвентаризації приміщення та того, що даний номер міг бути присвоєний власником. Так, відповідно до листа КП ЖКС «Хмельницький» № 311 від 06.05.2011 року, КП ЖКС «Хмельницький» не надавало № 201 нежитловому приміщенню; не передавало до Представництва по управлінню комунальної власністю Одеської міської Ради жодних документів по нежитловому приміщенню № 501 розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 133. Тобто, можливість ідентифікувати нежиле приміщення відсутня. Також, суд приходить до висновку, що акти КП ДЕЗ «Бугаївський» не приймаються до уваги, у звязку з тим, що дана установа не має спеціальних повноважень щодо надання професійної технічної характеристики стану приміщень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доказів, щодо достовірності, обґрунтованості, належності заявлених вимог сторонами до суду не надано. Суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути обґрунтованими та достовірними, адже заявлені без зазначення фактів та обставин та недоведені у судовому засіданні. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed