Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений через засоби масової інформації газету «Донеччина від 17 червня 2016 року» відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції АРК, за актовим записом № 119, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області зазначений шлюб було розірвано. 11 січня 2013 року від спільного проживання у них народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі спільно не проживають, шлюб між ними розірвано, відповідач по справі участі в вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17\~Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. Враховуючи, що судом не встановлено, що [PERSON]\~страждає якими-небудь захворюванням, що він має на утриманні інших дітей або непрацездатних членів родини, а також, що він є непрацездатним, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини повинен складати 1/4\~ частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не 1/3 частину, як того вимагає позивач. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial