overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, який укладений між нею та [PERSON], громадянином США, що зареєстрований 10.09.2007 року за актовим записом № 008206 у муніципалітеті м. Агія Напа, район Фамагуста, Кіпр. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та виховання дітей відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 19 жовтня 1997 року у Кашперо-Миколаївській сільській раді народних депутатів Баштанського району Миколаївській області, за № 5. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дітей та щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він є власником вказаного будинку, відповідачі зареєстровані у будинку, але в ньому не проживають, на даний час місце їх перебування невідоме. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно довідки КП ДЄЗ «Океан» м. Миколаєва № 3310 від 10.09.2014 року відповідачі зареєстровані в будинку [ADDRESS] [PERSON] з 06.04.2006, [PERSON] та [PERSON] з 05.02.1998, [PERSON] з 08.12.2011 року. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні доведено, що відповідачі без поважних причин не проживають в спірному житлі понад один рік, а тому на підставі ст. 405 ЦК України визнаються такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Факт не проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вказаному будинку більше одного року підтверджується висновком Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 19 листопада 2014 року, а також довідкою виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області за № 520/013 від 10.09.2014. На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги позивача щодо визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом РАЦСу Городоцького РУЮ Хмельницької області 12.10.2007 року, актовий запис за № 112. Від шлюбу дітей не мають. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, внаслідок чого позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача суду пояснив, що примирення досягти не вдалося, проти розірвання шлюбу відповідач не заперечує. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, підстав для збереження шлюбу не вбачається, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом РАЦСу Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 16.10.2009 року, актовий запис за № 328. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Стосунки між подружжям неприязні, спільне життя не склалося. Позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце судового розгляду та підтримуючи позовні вимоги, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов та вказані позивачем обставини справи визнав в повному обсязі, додатково пояснив, що не вважає за можливе зберегти шлюб і також наполягає на його розірванні. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, підстав для збереження сім'ї не вбачається. Враховуючи наведені позивачем причини розірвання шлюбу, визнання позову в повному обсязі відповідачем, відсутність спорів між сторонами щодо спільного майна та участі в утриманні та вихованні дитини, суд вважає, що вжиття заходів до примирення подружжя у даній справі суперечило б моральним засадам суспільства та інтересам сторін, що мають істотне значення. За таких обставин шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Гуківським сільським бюро ЗАГСу Чемеровецького району Хмельницької області 26.10.1975 року, актовий запис за № 23. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання подружжям припинено, між ними відсутнє порозуміння, внаслідок чого позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що припинила спільне проживання з чоловіком з 2002 року, коли виїхала до Італії, і на даний час не бажає зберігати шлюб. Відповідач суду пояснив, що також наполягає на розірванні шлюбу, оскільки дійсно з 2002 року вони з дружиною припинили спільне проживання після її виїзду до Італії, подружні стосунки припинилися, спільного господарства не ведуть, він планує створити нову сім'ю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, з 2002 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, шлюбних стосунків фактично не підтримують, позивач систематично перебуває в Італійській Республіці, відповідач бажає створити іншу сім'ю. Таким чином, підстав для збереження шлюбу не вбачається, тому його необхідно розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

В вересні 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Тростянецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивачі вказали, що [INFO] померла їх баба [PERSON], яка відповідно до заповіту посвідченого секретарем Тростянецької сільської ради 18 квітня 1989 року за реєстровим номером 3 заповіла належний їй жилий будинок разом з надвірними забудовами своїм онукам порівну [PERSON] та [PERSON]. Позивачі прийняли спадщину та звернулися в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом їм повідомлено, що вони не можуть оформити спадщину оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на будинковолодіння на ім'я спадкодавця. Отримати такі документи після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння в [ADDRESS], що належало [PERSON], яка померла [INFO] в с. Тростянець Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій відповідач позов визнає просить справу слухати у відсутності його представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями і спадщина вказана в заповіті належить їм з часу відкриття спадщини в рівних частинах. Виходячи з вказаного за кожним із позивачів слід визнати право власності на ? частину будинковолодіння в [ADDRESS], що належало [PERSON], яка померла [INFO] в с. Тростянець Бережанського району Тернопільської області. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все майно померлої, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та земельні ділянки площею 0, 3033 га, що знаходиться в [ADDRESS], що належали померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивачі, як спадкоємці за законом, отримали свідоцтво про право на прийняття спадщини за законом в 1/3 частині: [PERSON] - мати (свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.09.2012 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-874), [PERSON] - син (свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.06.2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-456), [PERSON] - син (свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.09.2012 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-876). Спадкове майно на яке видане свідоцтво на спадщину за законом складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Так, померла [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,3033 га з яких: 0, 1000 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0, 2033 га - для ведення особистого селянського господарства. Однак, за час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку. Так, позивачі є спадкоємцями за законом всього майна померлої, але враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлою, позивачі не можуть зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім'я, тому звернулись до суду та просять задовольнити їхні позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Від відповідача - Коростишівської міської ради, надійшла заява, в якій вказали, що просять справу розглядати без їх участі та позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи що відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення та про можливість постановлення рішення в зв'язку з визнанням відповідачем позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 17 листопада 2007 року перебували з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб розірвано 08 травня 2010 року Чортківським районним судом. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають та перебувають на її утриманні. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, хоча як батько зобов'язаний це робити і має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює, має постійний заробіток. Тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги він визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який уклали 17 листопада 2007 року. 08 травня 2010 року Чортківським районним судом шлюб розірвано Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] відповідач коштів на утримання доньок не дає, хоча як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує матеріальне становище дитини, сторін та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі від якого в них народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, ухиляється від обов'язку утримувати дитину, коштів на утримання дитини не дає, добровільно сплачувати аліменти на утримання сина не бажає. Дитина перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Позивачка [PERSON] вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття, тому покликаючись на викладене позов підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, вказує, що він перебуває на обліку як безробітний, матеріально не спроможний сплачувати аліменти в розмірі по 800 гривень на дитину, спроможний сплачувати в розмірі 400-500 гривень. Вислухавши сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2012 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною. Відповідач не має постійного місця праці, а відтак його доход встановити є неможливим. Він не є інвалідом, не має зобов'язань по сплаті аліментів на інших дітей, непрацездатну дружину, непрацездатних батьків. Згідно довідки №5282 від 17.09.2014 року КП «Чортків дім», позивачка [PERSON] спільно з сином [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивачки та дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення шляхом визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень на дитину, враховуючи, що такий розмір буде відповідати матеріальному становищу відповідача, та не буде перевищувати розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яка перебуває на утриманні позивачки, яка не працює. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України в користь позивачки з відповідача до стягнення підлягають документально підтвердженні витрати на правову допомогу в сумі 250 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Гаркушинської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON], відкрилася спадщина на землю, на якій розташований житловий будинок, які успадкувала мати, проте за життя не одержала на земельну ділянку державного акту. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачці було відмовлено в цьому по причині відсутності правовстановлюючого документу на ім'я матері. З означених підстав позивачка звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала, просила задовольнити його, пославшись у своїх поясненнях на обставини, викладені у позові. Відповідач проти заявленого позову не заперечував, направивши до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника / а.с. 20 /. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про її народження та про укладення шлюбу / а.с. 8, 7 /. За життя мати позивачки успадкувала після свого чоловіка земельну ділянку площею 0,4303 гектара для обслуговування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] / а.с. 12 /. [INFO] спадкодавець [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 5 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті спадкодавця, позивачка [PERSON] у строк, встановлений законом, прийняла спадщину після померлої матері у виді житлового будинку, одержавши Свідоцтво про право на спадщину за заповітом / а.с. 11 /. Проте, постановою державного нотаріуса від 10.09.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки після померлої матері по причині відсутності правовстановлюючого документу / а.с. 6 /. Згідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем на земельну ділянку померлої особи, вчинила дії по прийняттю спадщини після матері у виді житлового будинку, який розташований на цій земельній ділянці, то вона набула право на цю земельну ділянку в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved