Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послу, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 23.05.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безпосередньою згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 30.09.2019 року становить 370151,58 грн. та складалась з наступного: 3720,05 грн. - заборгованість за кредитом; 363199,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3232,34 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника всю суму заборгованості, кредитодавець на свій власний розсуд може вимагати від боржника повернення будь-якої частини суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становила - 120929,87 грн., яка складалась з наступного: 3720,05 грн. - заборгованість за кредитом; 117209,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 23.05.2011 року по 30.03.2018 року. 14.05.2020 року судом у вказаній справі ухвалено заочне рішення яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» були задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 11.02.2021 року заочне рішення від 14.05.2020 року було скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 07.04.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, де останній просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №б/н від 23.05.2011 року в розмірі 5341,12 грн., в тому числі 3720,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1621,07 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься відповідь на відзив, де представник позивача на позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ключник А.В. заперечив проти позову АТ КБ «ПриватБанк» та просив суд застосувати до даних правовідносин строк позовної давності з підстав викладених у відзиві на позов. Вказував на те, що банком не надано жодних доказів щодо видачі відповідачу кредитної картки із встановленим кредитним лімітом, відсоткової ставки за користування ним та строком її дії, що є істотними умовами при укладенні кредитного договору. Крім того, розрахунок заборгованості не належить до первинних документів, то останній не може підтвердити факт укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві та отримання кредитних коштів відповідачем, а також розмір заборгованості за кредитним договором. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 23.05.2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді початкового кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5000,00 грн. В довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, сторонами погоджено розмір базової процентної ставки за кредитом в сумі 2,5% на місяць на залишок заборгованості, розмір щомісячного платежу, термін внесення щомісячних платежів, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу за порушення строків платежів (500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісії). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: копію Анкети-заяви від 23.05.2011 року, яка підписана відповідачем; копію довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 01.06.2011 року, яка підписана відповідачем; Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 23.05.2011 року, виписку по рахунку, довідку про видачу кредитних карт; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Отже, вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку перераховані кредитні кошти. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.05.2011 року, станом на 30.09.2020 року у відповідача існує заборгованість в сумі 5341,12 грн., в тому числі 3720,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1621,07 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Банк надав відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти не були повернуті відповідачем. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3720,05 грн. ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду від 01.06.2011 року, яка підписана відповідачем, сторони погодили, що базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів в році) становить 2,5%. Отже підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду, містить умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином укладений між сторонами кредитний договір у виді анкети-заяви, а також підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 55 днів пільгового періоду, містять усі визначені умови кредитування. За наведених обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1621,07 грн. заборгованості за простроченими процентами У відзиві на позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» представник відповідача просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.05.2011 року останній платіж за кредитною заборгованістю відповідачем здійснено 08.12.2017 року в розмірі 2800,00 грн. Доказів, які б спростовували вказані факти відповідачем не надано. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. В силу ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Згідно п.3, п.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, враховуючи, що останній платіж по спірному кредитному договору боржником здійснено 08.12.2017 року, строк позовної давності для звернення позивачем до суду із зазначеними вимогами в повному обсязі мав би закінчитися 09.12.2020 року, в той час як позовна заява надійшла до суду 29.10.2019 року, тобто, в межах строку позовної давності. За наведених обставин позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 5341,12 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved