Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості в розмірі 154193,51 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.03.2018 між банком та відповідачем укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви про приєднання №023/4517926-СК (далі - Договір). Відповідно до умов договору позивачу оформлено платіжну картку «Велика п`ятірка» із погодженим кредитним лімітом 94890 грн. Відповідно до обраного позивачем пакету, банк надав відповідачу на споживчі потреби грошові кошти, відкривши кредитну лінію зі встановленою сумою кредитного ліміту 94890 грн., строком користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк і розміром процентних ставок 39,6% - в період з 20.03.2018 по 31.01.2019; 43,2% - з 01.02.2019 по 21.08.2019 і штрафом у розмірі 100 грн. за кожен факт порушення. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач не виконав належним чином договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 21.08.2020 становить 154193,51 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 31244,37 грн., заборгованості за простроченим боргом в розмірі 55811,91 грн., строкової заборгованості за відсотками в розмірі 5240,65 грн., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 61196,58 грн., штрафу в розмірі 700 грн. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.11.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 25.01.2021 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить розгляд справи провести без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20.03.2018 між банком та відповідачем підписано заяву про приєднання №023/4517926-СК до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов заяви про приєднання, паспорту споживчого кредиту від 20.03.2018 відповідачу [PERSON] оформлено платіжну картку «Велика п`ятірка» із встановленим кредитним лімітом в сумі, яка погоджена у заяві про приєднання, а саме 94890 грн., з фіксованою процентною ставкою за користування кредитним лімітом під час дії пільгового періоду на умовах договору про комплексне банківське обслуговування - 0,0001% та згідно тарифів та фіксованою процентною ставкою за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду - 39,6%, а також за весь період кредиту за іншими операціями, на які не розповсюджується дія пільгового періоду на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування та згідно тарифів. Отже, підписанням Заяви про приєднання №023/4517926-СК, паспорту споживчого кредиту, розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку, підтверджується факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу становить 154193,51 грн., що станом на 21.08.2020 складається із: заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 31244,37 грн., заборгованості за простроченим зобов`язанням в розмірі 55811,91 грн., строкової заборгованості за відсотками в розмірі 5240,65 грн., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 61196,58 грн., штрафу в розмірі 700 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У наданих банком Умовах надання та обслуговування Кредитної лінії сторони погодили процентні ставки у пільговий період та після його спливу, однак у вказаних Умовах не вказано, що таке пільговий період та не визначено його термін. Крім того, у наданому банком розрахунку нарахування відсотків здійснювалось відразу без пільгового періоду. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на Витяг з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та на Додаток 1 до Протоколу Тарифного комітету №4-1 від 25.01.2018 та №57-1 від 28.12.2018, де передбачено пільговий період до 55 днів, підняття процентної ставки до 43,2% та нарахування штрафів. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» відповідач ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету на оформлення банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути достовірним і достатнім доказом цього, оскільки він повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, надані позивачем Витяг з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та на Додаток 1 до Протоколу Тарифного комітету №4-1 від 25.01.2018 та №57-1 від 28.12.2018, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за відсотками та штрафу. При цьому, враховуючи ненадання позивачем достатніх доказів в обґрунтування суми стягнення, а також приймаючи до уваги те, що сторонами не було обумовлено розмір відсотків за користування кредитом, сплачену відповідачем суму відповідних відсотків слід зарахувати в погашення заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 63951,42 грн., а саме 87056,28 грн. (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача) - 23104,86 грн. (сплачені відповідачем відсотки). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial