Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

В березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами її навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні та на даний час є студентом 4 курсу денної форми навчання у Чернівецькому політехнічному коледжі на відділенні програмування за спеціальністю «Розробка програмного забезпечення». Загальна вартість навчання з 01 вересня 2012 року по 01 липня 2016 року становить 25080 гривень. Відповідач в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на навчання спільної дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь половину суми додаткових витрат на навчання сина [PERSON] в розмірі 12540 гривень. В судовому засіданні представник позивачки зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на навчання сина [PERSON] в розмірі 4000 гривень, відмовившись від іншої частини заявленої суми додаткових витрат. Відповідач позов визнав та пояснив суду, що згідний сплатити додаткові витрати на навчання сина [PERSON] в розмірі 4000 гривень. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Рідківської сільської ради Новоселицького району № 1382 від 26 жовтня 2015 року. Відповідач до повноліття [PERSON] сплачував позивачці аліменти на утримання неповнолітньої дитини. [PERSON] є студентом 4 курсу Державного вищого навчального закладу «Чернівецький політехнічний коледж» на відділення програмування за спеціальністю «Розробка програмного забезпечення», денної форми навчання терміном з 01 вересня 2012 року до 30 червня 2016 року, що підтверджується довідкою політехнічного коледжу № 782 від 22 жовтня 2015 року. Загальна вартість навчання [PERSON] у вказаному навчальному закладі відповідно до укладеного договору за 2012-2016 роки становить 25080 гривень, з яких позивачка просить стягнути з відповідача 4000 гривень. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до роз'яснень вкладених у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 185 СК участь в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що навчання у вищому навчальному закладі пов'язано з необхідністю розвитку здібностей [PERSON], а відповідач як батько зобов'язаний приймати участь у додаткових витратах пов'язаних із розвитком здібностей дитини на рівні із матір'ю, відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить обставинам справи та закону, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, слід зазначити, що ст. 185 СК України передбачає участь батьків у додаткових витратах лише на дитину. [PERSON] став повнолітнім [INFO] і від цього часу відповідно до ст. 6 СК України він не може вважатися дитиною, а стягнення додаткових витрат на повнолітню особу законодавством не передбачено. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути додаткові витрати на навчання [PERSON] з 01 вересня 2012 року по [INFO]. Однак, враховуючи, що заявлена сума позовних вимог в розмірі 4000 гривень, яку відповідач визнав, є меншою від половини суми навчання дитини в період з 01 вересня 2012 року по [INFO], то визнання відповідачем позову не суперечить закону та його інтересам, у зв'язку із чим позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору. На підставі ст.ст. 6, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved