Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В березні 2016 року Новозаводська районна у м. Чернігові рада в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі Новозаводська районна у м. Чернігові рада просить скасувати рішення суду через неповне з'ясування судом обставин справи та ухвалити нове рішення про задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не взяв до уваги докази на підтвердження того, що [PERSON] веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, постійно наражає своїх дітей на небезпеку, яка загрожує їх життю та здоров'ю, і після відібрання дітей самоусунувся від виконання свої батьківських обов'язків. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). [PERSON] з 16.10.2015 року перебуває на обліку в КВІ Новозаводського РВ м.Чернігова у зв'язку з його засудженням 10.09.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 10). Діти залишились проживати з батьком [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] 11.01.2016 року багатодітна родина одинокого батька [PERSON] була взята під соціальний супровід Чернігівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, а 18.03.2016 року була знята у зв'язку з систематичним невиконанням умов угоди. 10.03.2016 року [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей. 15.03.2016 року спеціалістами сектору профілактичної роботи та соціального захисту дітей ССД Новозаводської районної у м.Чернігові ради обстежили умови проживання дітей і виявили, що не створені умови для розвитку та навчання дітей. За клопотанням служби у справах дітей районної у місті ради виконавчий комітет Новозаводської районної у м.Чернігові ради 14.03.2016 року прийняв рішення № 51 про негайне відібрання малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] від батька [PERSON] Малолітній [PERSON] 16.03.2016 р. перебуває у КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня», а малолітні [PERSON] і [PERSON] знаходиться у Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей обласної державної адміністрації. 14.03.2016 року виконком Новозаводської районної у м. Чернігові ради своїм рішенням № 52 затвердив висновок органу опіки і піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] і 18.03.2016 року Новозаводська районна у м. Чернігові рада звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав так як він веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, постійно наражає своїх дітей на небезпеку їх життю та здоров'ю, у вихованні дітей участі не приймає і самоусунувся від виконання свої батьківських обов'язків Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а відповідач прагне брати участь у вихованні дітей і його слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність позбавлення батьківських прав [PERSON] і з тим, що [PERSON] необхідно попередити про зміну ставлення до виховання дітей, але вказаний висновок має бути відображений в резолютивній частині рішення, а не тільки в мотивах рішення. Звертаючись з позовом Новозаводська районна у м. Чернігові рада просила позбавити [PERSON] батьківських прав на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України, яка встановлює, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.150 СК України до обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини відноситься: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину і не застосовувати фізичні покарання дитини, а також інші покарання, які принижують людську гідність дитини, та заборонена експлуатація дитини. З наданих позивачем доказів убачається, що [PERSON] проживає у гуртожитку без реєстрації, за спожиті комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість (а.с.52-54). Умови проживання для дітей як до їх відібрання від батька, так і після є незадовільними: в приміщенні брудно, важке повітря, на стінах старі обдерті шпалери, в деяких місцях виявляється пліснява, відсутні належним чином обладнані місця для навчання дітей, відсутні продукти харчування (акти обстеження умов проживання а.с.14, 85). Сусіди неодноразово скаржились на аморальну, антигромадську поведінку [PERSON] (а.с.54, 60-62, ), він притягувався до адміністративної відповідальності за розпиття спиртних напоїв у громадських місцях (28.04.2015 року, 04.09.2015 року), дрібне хуліганство (19.11.2015 року), невиконання обов'язків щодо виховання дітей ( 10.03.2016 року розпивав спиртні напої і залишив дітей без догляду), порушення тиші в громадських місцях (07.04.2016 року), перебував на обліку як причетний до наркоманії з 13.05. до 25.12.2012 року (а.с.55, 67-69,86,87). [PERSON] ніде не працює (а.с.66), після смерті дружини оформив виплату на себе виплату по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с.100). В шкільних характеристиках на [PERSON] і [PERSON] вказується, що їх сім'я відноситься до категорії неблагополучних сімей, за життя мати дітей займалась ними, а після її смерті діти почали пропускати заняття в школі, приходять голодними, з невиконаними домашніми завданнями, скаржаться на біль в животі, батько не піклується про дітей, зі школи не забирає, приходив до школи в нетверезому стані (а.с.12-13, 69-70). Наведені обставини свідчать, що [PERSON] не виконує обов'язків щодо виховання та розвитку своїх дітей і це є підставою для позбавлення його батьківських прав. Проте, згідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення і суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В п. 15 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» звертається увага судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. [PERSON] заперечував проти позбавлення його батьківських прав і вказував на те, що смерть дружини завдала йому сильних душевних страждань, на ґрунті чого він почав вживати багато спиртних напоїв, втратив контроль над собою та дітьми, але з початку судового розгляду він перестав вживати спиртне, шукає можливий заробіток, хоче зберегти сім'ю і дітей, яких дуже любить. Після відібрання дітей, [PERSON] приходив провідувати дітей до закладів, де вони тимчасово перебувають, але був у нетверезому стані, поводився грубо і агресивно (а.с.49, 68, 84). Після рішення суду часто провідував дітей, у нетверезому стані не з'являвся, вів себе дисципліновано (а.с.119-120). В повідомленні від 26.04.2016 року Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де перебувають [PERSON] і [PERSON], зазначено, що діти хочуть проживати з батьком, прагнуть спілкування з ним, часто згадують про нього та сумують за ним, зі слів дітей, батько намагається покращити умови життя та хоче скорішого повернення їх додому. Зважаючи на викладене та роз'яснення п.18 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», апеляційний суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Крім того, апеляційний суд приходить до висновку, що на даний час [PERSON] не створив ще належних умов для проживання та розвитку дітей, не довів того, що спосіб життя повністю змінений і є небезпечним для життя та здоров'я дітей, а тому, в інтересах дітей, необхідно поки що відібрати дітей у відповідача і передати їх органам опіки та піклування відповідно до ст.170 СК України. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і зробив відповідні висновки, але не зазначив про свої висновки в резолютивній частині рішення, тому рішення суду підлягає зміні, з викладенням резолютивної частини в новій редакції. Судові витрати розподіляються відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial