Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

В березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 26531,37 грн., в обґрунтування якого вказав, що 18.05.2007 року АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідач уклали кредитний договір №880/154-310-31. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору позивач надав відповідачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5,0тис. доларів США зі сплатою 21% річних, з порядком повернення кредитних коштів рівними частинами по 208 доларів США до 5-го числа кожного місяця, починаючи з червня 2007 року з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 05 травня 2009 року. Відповідач станом на 27.12.2013 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 26531,37грн., яка складається з тіла кредиту 1403,81 долар США, що еквівалентно 11220,65грн., заборгованість за відсотками 1519,14 доларів США, що еквівалентно 12142,52грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 200,98 доларів США, що еквівалентно 1606,42грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 195,39 доларів США, що еквівалентно 1561,78грн. Відповідач неодноразово був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів перед банком, однак на даний час кредитна заборгованість не погашена. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов не визнав, просив в позові банку відмовити, через пропуск строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні не підлягають задоволенню з наступних підстав. 18.05.2007 року АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та відповідач уклали кредитний договір №880/154-310-31. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору позивач надав відповідачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5,0тис. доларів США зі сплатою 21% річних, з порядком повернення кредитних коштів рівними частинами по 208 доларів США до 5-го числа кожного місяця, починаючи з червня 2007 року з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 05 травня 2009 року. Відповідач станом на 27.12.2013 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість 26531,37грн., яка складається з тіла кредиту 1403,81 долар США, що еквівалентно 11220,65грн., заборгованість за відсотками 1519,14 доларів США, що еквівалентно 12142,52грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 200,98 доларів США, що еквівалентно 1606,42грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 195,39 доларів США, що еквівалентно 1561,78грн. Позивач звернувся до відповідача листом від 05.12.2008р. № 17-29/96-685 про дострокове погашення кредиту, яка залишена відповідачем без задоволення. Із позовом до суду банк звернувся в березні 2014 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно з постановою Верховного Суду України № 6-126цс13 від 26 листопада 2013 року сплив строків позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). При цьому, відповідно до п. 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавця забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене мано тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, з огляду на сплив позовної давності, є всі підстави для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed