Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» 18.09.2020 р. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.09.2014 року між банком та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання укладений кредитний договір, однак через порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 03.08.2020 рік має заборгованість у розмірі 27003,14\~грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 6185,62 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5960,36 грн., нарахованої пені 14857,16 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 218,41 грн. яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Ухвалою судді від 09.10.2020 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження. 20.11.2020 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому, відповідач просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на застосування строків позовної давності, оскільки Генеральну угоду було укладено 25.09.2014 рок, строк кредитування становив 24 місяці та кінцевою датою повного повернення кредиту було встановлено 30.09.2016 р. Остання оплата обов`язкового платежу була здійснена 25.01.2015р., після чого сума поточної заборгованості за кредитом становила 6185,62 грн. Позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2020 р. після спливу трьохрічного строку позовної давності на стягнення боргу. Крім того, відповідач вказував на те, що «Умови та правила надання банківських послуг» не містять його підпису, а отже їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Розрахунок боргу не відповідає наданим же умовам Генеральної угоди, а надані роздруківки не є належним доказом. 14.12.2020 року представником позивача надано відповідь на відзив за змістом якого зазначено про відповідність наданих доказів вимогам законодавства, погодження відповідачем умов договору проставленням підпису, вказано про своєчасне подання позову, оскільки строк дії картки на момент звернення до суду не закінчився Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач разом з відзивом звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 25.09.2014 року між позивачем та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.9), відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк» надає відповідачу грошові кошти у сумі 7843,54 грн. на строк 24 місяці з 25.09.2014 р. по 30.09.2016р. зі сплатою 1,5% в місяць для погашення заборгованості по кредиту, а відповідач повинна була щомісячно повертати кредит щомісячними платежами в розмірі 392,49 грн. з «1» по «25» число. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2016 р. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, при порушенні зайомщиком строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредита рахується на 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, рахується простроченою. Зайомщик виплачує банку штраф у розмірі 230,79 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, відповідно до розрахунку станом на 03.08.2020 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 27003,14 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 6185,62 грн., заборгованості за відсотками 5960,36 грн., заборгованості за пенею 14857,16 грн., а також штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди -218,41 грн.(а.с.4-5). Згідно з довідкою АТ «КБ «ПриватБанк» карта № [NUMBER] була відкрита 25.09.2014 р. з терміном дії 04/18. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В постанові ВСУ від 23 листопада 2016 року № 6-2104цс16 висловлена позиція, щодо строку виконання зобов`язань та плинності строків позовної давності: «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ПК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Враховуючи строк дії картки та дату звернення до суду, позивачем не було пропущено строк для подання позовної заяви. Останній платіж відповідачем здійснено 25.01.2015 р.. Відповідно до п.2.1 угоди оплата процентів повинна здійснюватися у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості. За умовами угоди (п.2.2.) строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Оскільки останній платіж був 25.01.2015 р., в наступний строк до 25.02.2015 р. оплати не було здійснено, тому починаючи з 32 дня після вказаної дати , тобто з 29.03.2015 р. заборгованість за кредитом вважається простроченою. Виходячи із суми заборгованості за кредитом 6185,62 грн. проценти, які підлягають стягненню складають 5960,36 грн.. Щодо доводів відповідача про невідповідність розрахунку заборгованості, суд розглядає їх критично, оскільки для спростування суми боргу відповідачем не було надано свій розрахунок з належними доказами. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, проте, в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вказану норму вимога про стягнення пені є безпідставною, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнення заборгованості в розмірі 12364,39 грн.(6185,62+5960,36+218,41). \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. .

Outcome: partial