Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 27 липня 2011 року в загальному розмірі 16979,82 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 27 липня 2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 19 січня 2021 року має заборгованість у сумі 16979,82 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15275,44 грн. (яка складається з простроченого тіла кредиту) та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1704,38 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До позову додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також клопотання про те, що у разі неявки відповідача позивач не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак судові повістки від відповідача повернулася до суду з відмітками - «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, відтак суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2021 року справу вирішено проводити в порядку заочного розгляду справи згідно положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 27 липня 2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. [PERSON] також підписав «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої відповідач ознайомився з фінансовими умовами надання платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27 липня 2011 року, укладеного між ПриватБанк та [PERSON] станом на 19 січня 2021 року, згідно з яким розмір заборгованості складає 16979,82 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27 липня 2011 року відповідач станом на 19 січня 2021 року має заборгованість у розмірі 16979,82 грн., яка складається з наступного: 15275,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту (яка складається з заборгованості за прострочене тіло кредиту), 1704,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Також позивачем надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , кредитний ліміт по картці змінювався декілька разів, з 06 серпня 2018 року максимально був збільшений до 17000,00 грн., з 31 липня 2020 року зменшено до 0,00 грн. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору б/н, укладеного між позивачем та [PERSON] , останньому було видано вісім кредитних карток з кінцевим терміном дії - 12/14, 01/15, 08/18, 01/19, 12/20, 12/20, 02/21 та 03/21. З отриманої інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаної [PERSON] зазначено тип і розмір процентної ставки. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, а саме - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 липня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини договору. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду») та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом, яка застосовується при невиконанні зобов`язанні щодо повернення кредиту, суд вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом. З положень ст. 610, 611, 625 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, за яке настають правові наслідки, встановлені договором або законом, та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, процентна ставка за користування кредитними коштами узгоджена між сторонами у справі, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів з врахуванням процентів, передбачених договором. Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 22 липня 2011 року в розмірі 16979,82 грн. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved