Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 151, 75 грн., мотивуючи тим, що відповідно до підписаної заяви №б/н від 06.03.2008 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Позивач зазначає, що відповідачка погодилася з тим, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Вказує, що відповідачка ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідачки у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначає, що відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості, розмір якої станом на 03.12.2020 року становить 24 208,31 грн., яка складається з: 18 151,75 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 056,56 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Позивач зазначає, що законодавством не передбачено обов`язку кредитора вимагати у боржника повернення боргу у повному розмірі, а відтак позивач користуючись наданим йому правом на власний розсуд вправі визначати суму боргу, яку він просить стягнути у судовому порядку. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки лише заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 18 151,75 грн., без стягнення заборгованості по відсоткам нарахованим відповідно до ст.625 ЦК України, а також просить стягнути судовий збір у розмірі 2270 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалася. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 17.02.2021 р. зареєстроване місце проживання відповідачки: [ADDRESS] . Ухвалою від 22.02.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Інших процесуальних дій не вчинялося. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.03.2008 р. [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до вказаної заяви відповідачка [PERSON] своїм підписом підтвердила, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідачка з підписанням вказаної заяви підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а.с.28). В заяві відповідачкою зазначено про бажаний розмір кредитного ліміту, та сторонами досягнуто згоди щодо встановлення кредитного ліміту у розмірі 2 060 грн. та щодо плати за користування кредитними коштами у розмірі 3 % на місяць. Окрім того, позивачка вказала про тип кредитної картки та тариф, який вона бажає отримати - «Кредитка Універсальна (30 днів пільгового періоду)», водночас будь-які дані про строк дії картки, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачкою заяві відсутні. З довідки АТ КБ «Приватбанк» судом встановлено, що відповідачці 06.03.2008 р. було відкрито картковий рахунок та видано картку [NUMBER] (з терміном дії до березня 2012р.), 12.04.2012р. видано другу картку [NUMBER] (з терміном дії до грудня 2015р.), 25.12.2015р. видано третю картку [NUMBER] (з терміном дії до жовтня 2017р.), а 21.03.2018р. видано ще одну картку [NUMBER] (а.с.27). 17.03.2008 р. АТ КБ «Приватбанк» встановив відповідачці кредитний ліміт в розмірі 2060грн. та в подальшому банк двічі збільшував (до 4 900грн.) та згодом зменшив (до 0 грн.) раніше встановлений розмір кредитного ліміту, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.26). Активація відповідачкою кредитних карток та користування картковим рахунком свідчить про укладення між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору. З виписки по картковому рахунку боржника вбачається, що відповідачка [PERSON] користувалася кредитними картками, отримувала кредитні кошти та здійснювала погашення заборгованості (а.с.18-25). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою кредиту у АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так як умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з виписки по картковому рахунку боржника [PERSON] , відповідачка після встановлення їй кредитного ліміту, з подальшим його збільшенням, неодноразово користувалася кредитними коштами (шляхом зняття готівки в банкоматі, розраховуючись в магазинах тощо) та здійснювала погашення заборгованості (а.с.18-25). Водночас, при вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідачка здійснювала погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак здійснювані нею платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Так, відповідачка на виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів 14.12.2018 р. востаннє здійснила платіж в рахунок погашення заборгованості, проте сплаченої суми було недостатньо для повного погашення заборгованості. Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по картковому рахунку боржника та розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення частини позики, що залишилася не повернутою в розмірі 18 151,75 грн. Відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідачки, приймається судом як достовірний. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку банку не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Беручи до уваги наведене та з урахуванням передбаченого ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки становить 18 151,75 грн., яка складається із заборгованості за простороченим тілом кредиту. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved