Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся з позовом до суду про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий [NUMBER]) від 03.02.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., реєстраційний номер 64, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий [NUMBER]) від 03.02.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., реєстраційний номер 63, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.03.16 року позивачу стало відомо, що ділянка [ADDRESS] та ділянка [ADDRESS], на якій знаходиться житловий будинок загальною площею 435 кв.м, що належать йому на праві приватної власності, 03.02.2016 року продані. Звернувшись до приватного нотаріуса Малахова М.С., який посвідчував договори купівлі-продажу, позивач дізнався, що дійсно 03.02.2016 року було проведено угоду купівлі-продажу ніби то між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, вказаних земельних ділянок. Позивач стверджує, що вказані договори ним не укладались, земельні ділянки він не продавав, а тому описані договори необхідно визнати недійсними. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином (а.с.125, 145), заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не зверталась. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малахов М.С. в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.53). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як вбачається з державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого Київським міським головою Омельченко О.О. 20.12.2001 року, [PERSON] на підставі рішення Київської міської ради від 28.01.1999 року №114-11/215 є власником земельної ділянки площею 0,0504 га, яка розташована у [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.12). Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 19.06.2006 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2006 року №1812(ВСТ №728087) є власником земельної ділянки площею 0,0497 га, яка розташована на [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму На підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., зареєстрованого в реєстрі за №63, земельна ділянка площею 0,0497 га, [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], було продано [PERSON] В графі «продавець» даного договору зазначено [PERSON] (а.с.54-55). На підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., зареєстрованого в реєстрі за №64, земельна ділянка площею 0,0504 га, [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], було продано [PERSON] В графі «продавець» даного договору зазначено [PERSON] (а.с.87-88). Як вбачається з пакету документів по укладенню вказаних договорів, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М.С., особу продавця [PERSON] було встановлено на підставі паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 22.06.1999 року (а.с.75-76, 110-111). Сторінка №6 даного документу містить відмітку, що 15.09.2012 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві на сторінку №5 паспорта було вклеєно фотокартку [PERSON] по досягненню останнім 45-річного віку. Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Дарницьким РУ ГУ МВС України на ім`я [PERSON], [INFO], наданої позивачем як додаток до позовної заяви, та оригінал якого було оглянуто судом у судовому засіданні, на сторінці №6 міститься відмітка Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м. Києві від 23.02.2016 року, про вклеєєння фотокартки [PERSON] до паспорту по досягненню ним 45 років (а.с.6-7). Крім того, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення ПР МКМ №076711 від 23.02.2016 року, винесеної уповноваженою особою ДМС України, Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м. Києві, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за порушення ст. 197 КУпАП, так як останній довгий час проживав по недійсному паспорту (а.с.41). Як пояснив сам позивач у судовому засіданні, його паспорт вважався недійсним у зв`язку із невчасним зверненням до органів ДМС України для вклеєння фотокартки по досягненню [PERSON] 45 років. Як визначено ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п.2 ст.207 ЦК України правочин вважається здійсненим у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до вимог п.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За приписами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оскільки, як стверджує позивач, спірні договори купівлі-продажу, укладені 03.02.2016 року, він не підписував, волевиявлення щодо відчуження земельних ділянок, які є предметом даних договорів, з його боку було відсутнє, так як особа, що звернулась до нотаріуса як продавець за вказаними договорами та власник земельних ділянок, надала паспорт громадянина України на ім`я [PERSON], який відрізняється від паспорта громадянина України, пред`явленого позивачем особисто. Зазначені обставини вказують на те, що спірні договори купівлі-продажу були укладені в супереч та з порушенням вимог ч.3 ст.203 та п.2 ст.207 ЦК України, що є підставою для визнання їх недійсними. Згідно ст.88 ЦПК України оскільки задоволено позов у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 102 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved