Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання майна особистою приватною власністю, в якому просила постановити рішення, яким визнати домоволодіння № 11, яке складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 40,30 кв.м., загальною площею 54,30 кв.м., Б - літньої кухні, В, Г, Д - сараїв, Е - літнього душу, Ж - вбиральні, з.я - зливної ями, № 1-4 - огорожі, І замощення, та земельну ділянку кадастровий номер 1221487500:02:004:0106, загальною площею 0,1500 га, які розташовані по вул. Ленінградська у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області її, [PERSON] особистою приватною власністю. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що 09 липня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 16 липня 2013 року між нею та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку та Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов яких [PERSON] продав, а вона, [PERSON] придбала житловий будинок № 11, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровський район Дніпропетровська область. Купівлю-продаж домоволодіння згідно умов договору вчинено за 43300 грн., а купівлю-продаж земельної ділянки - за 35970 грн. Вважає, що домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Сурсько-Литовське, вул. Ленінградська, 11, є її особистою власністю, зважаючи на наступне: 13 вересня 2003 року між нею та [PERSON] було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] подарувала, а вона прийняла в дар квартиру № 79, що знаходилась в будинку № 4 по вул. Юних Ленінців у м. Дніпропетровську. Таким чином, вона набула право власності на вищевказану квартиру ще у 2003 році, до укладення шлюбу з відповідачем. У липні 2009 року вона вийшла заміж за відповідача, який не мав власного житла. Маючи на меті покращити житлові умови для себе та дітей, вона вирішила продати належну їй на праві особистої власності квартиру та придбати будинок. 08 липня 2013 року між нею та [PERSON] в простій письмовій формі було укладено Попередній договір купівлі-продажу домоволодіння № 11 по вул. Ленінградській у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за що власник домоволодіння отримав аванс в розмірі 4000 грн., що на день укладення попереднього договору було еквівалентом 500 доларів США. 12 липня 2013 року вона відчужила належну їй квартиру, укладаючи з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за 96315 грн. Через три дні, 16 липня 2013 року, за отримані від продажу квартири грошові кошти, вона придбала домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область, куди згодом вселилась її сім'я. Тому, посилаючись на ст. 57 СК України звернулася до суду з даним позовом. В червні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння № 11, яке складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 40,30 кв.м., загальною площею 54,30 кв.м., Б - літньої кухні, В, Г, Д - сараїв, Е - літнього душу, Ж - вбиральні, з.я - зливної ями, № 1-4 - огорожі, І замощення, та 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 1221487500:02:004:0106, загальною площею 0,1500 га, які розташовані по вул. Ленінградська у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області її, [PERSON] особистою приватною власністю. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказав, що 09 липня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], від якого вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. 16 липня 2013 року мешкаючи разом вони придбали домоволодіння № 11 по вул. Ленінградській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та земельну ділянку які були оформлені на відповідачку. В домоволодінні ними був зроблений капітальній ремонт, виконані будівельні, оздоблювальні внутрішні та зовнішні роботи, проведене газопостачання та водопостачання, водовідведення, відновлена та приведена в справний стан електропроводка, встановлено сантехнічне обладнання та вбудовані меблі, приведено до ладу земельну ділянку. Всі роботи виконувалися за кошти його матері, яка надсилала значні грошові перекази із США, а також за рахунок зароблених ним грошей, відповідачка на той момент не працювала, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Відповідачка дійсно продала свою квартиру перед придбанням ними домоволодіння, однак не всі кошти були витрачені на його придбання. З липня 2011 року по лютий 2015 року вони спільно мешкали в спірному домоволодінні, вели спільне господарство і мали єдиний бюджет, тому вважає, що придбане в липні 2013 року нерухоме майно є їх спільною сумісною власністю. У звязку з тим, що вони не можуть досягнути згоди щодо поділу майна, він змушений звернутися до суду із зустрічним позовом. Адвокат [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] основний позов підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Адвокат [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги за основним позовом не визнала, просила задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення адвокатів сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що з 09 липня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області видане свідоцтво про шлюб серія І-КИ № 193757, а в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 356 (а.с.17). Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 липня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованим у реєстрі за № 1723, [PERSON] придбала у власність житловий будинок № 11 по вул. Ленінградській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 54,30 кв.м., житловою площею 40,30 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1500 кв.м., кадастровий номер 1221487500:02:004:0106 (а.с.24). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 липня 2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованим у реєстрі за № 1725, [PERSON] придбала у власність земельну ділянку № 11 по вул. Ленінградській в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, загальною площею 0,1500 кв.м., кадастровий номер 1221487500:02:004:0106 (а.с.25). Право власності на вищевказане майно було зареєстроване за [PERSON] Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу, за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності. У судовому засіданні встановлено, що 13 вересня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого [PERSON] подарувала, а Сачук (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) О.О. прийняла в дар квартиру № 79, житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 48,2 кв.м., що знаходилась в будинку № 4 по вул. Юних Ленінців у м. Дніпропетровську. Таким чином, [PERSON] набула право власності на вищевказану квартиру ще у 2003 році, до укладення шлюбу з [PERSON] У липні 2009 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], який не мав власного житла. Тому, маючи на меті покращити житлові умови для себе та дітей, 08 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі було укладено Попередній договір купівлі-продажу домоволодіння № 11 по вул. Ленінградській у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за що власник домоволодіння отримав аванс в розмірі 4000 грн., що на день укладення попереднього договору було еквівалентом 500 доларів США (а.с.23). 12 липня 2013 року [PERSON] відчужила належну їй квартиру, уклавши з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.20-21). Продаж квартир вчинено за 96315 грн. А вже 16 липня 2013 року, за отримані від продажу квартири грошові кошти, [PERSON] придбала домоволодіння та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район Дніпропетровська область, куди і вселилась з сімєю. Таким чином, домоволодіння та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: вул. Ленінградська, 11 с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області є особистою власністю [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та вважає за необхідне визнати домоволодіння загальною площею 54,30 кв.м. та земельну ділянку кадастровий номер 1221487500:02:004:0106, загальною площею 0,1500 га, які розташовані по вул. Ленінградській, 11 у с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області особистою приватною власністю [PERSON] Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так дійсно, з 09 липня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З липня 2011 року по лютий 2015 року сторони спільно мешкали в житловому будинку за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район Дніпропетровська область, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Всупереч вказаних вимог законодавства, позивачем за зустрічним позовом не доведено ті обставини, на які він посилається у зустрічній позовній заяві, як на підставу своїх вимог, а саме факт спільного придбання спільного майна, зокрема домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Ленінградська, 11, с. Сурсько-Литовське, Дніпропетровський район Дніпропетровська область, а тому суд відмовляє у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 793 грн. 70 коп. сплаченого судового збору, а судові витрати за зустрічним позовом слід віднести за рахунок позивача за зустрічним позовом [PERSON]

Outcome: approved