Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву б/н від 15.08.2013 року, згідно якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 24.09.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 63867,04 грн., що складається з наступного: 43719,62 грн. - заборгованість за тілом кредита; 1934,83 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 18212,59 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2020 року, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача та не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача (а.с.57). Відповідач в судове засідання не з`явилася, від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про часткове визнання позовних вимог, а саме визнає позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 43719,62 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог просить відмовити в повному обсязі, оскільки не підписувала «Умов та Правил (тарифів)» банківських послуг. Відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання 15.08.2013 року відповідачем [PERSON] . Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.12). При цьому вказана Анкета - заява не містить інформації про строк повернення позики відповідачем та строк дії договору. На підтвердження факту отримання кредиту [PERSON] позивачем також надано виписку за договором №б/н станом на 29.09.2020 року (а.с.54-55), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.10), довідку про видані за договором картки клієнту (а.с.11), та розрахунки заборгованості з яких вбачається, що остання сума погашення боргу відповідачем була здійснена 16.09.2020 року (а.с.6-9). Але, суд встановив, що надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с. 15, 16-46). Також позивачем до суду надано документ без назви (а.с.13-14), підписаний відповідачем [PERSON] , в якому зазначено проценти за користування кредитом, але суд не має підтвердження, що вказаний документ, який не містить назви на момент підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку взагалі існував та був погоджений сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд звертає увагу, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15.08.2013 року, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена, не зазначено проценти від суми неповернутого в строк кредиту, крім того, у заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.08.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Позивач також посилається, що із 01.03.2019 року впровадженні зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого строку кредиту, які встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% - для картки «Унівесальна голд». Суд не погоджується з наведеним у розрахунку банку розміром відсотків 84,0% річних нарахованих на прострочений кредит в сумі 18212,59 грн., оскільки в анкеті-заяві підписаній відповідачем взагалі не містяться умови погашення заборгованості за простроченими відсотками, а Довідка про умови кредитування, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може вважатися складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано суду доказів про підпис та ознайомлення відповідача (надання згоди) з умовами договору щодо нарахування відсотків, а саме зі зміненою редакцією «Умов та правил надання банківських послуг», що почали діяти з 01.03.2019 року, на які посилається позивач, як на підставу заявленої вимоги. В зв`язку з чим наведений у розрахунку розмір відсотків, нарахованих на прострочений кредит 84,0% річних, є невідповідним. Враховуючи викладене, під час розгляду справи підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 18212,59 грн. відсутні. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи викладене, вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 1934,83 гривень задоволенню не підлягають через відсутність передбаченого в договорі обов`язку відповідача з їх сплати. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.1050 ЦК України та частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд знаходить обґрунтованим позов в частині стягнення з відповідача на користь банку фактично отриманої суми кредитних коштів за кредитним договором № б/н від 15.08.2013 рокув сумі 43719,62 грн. Враховуючи викладені вище обставини та заяву відповідача про визнання частково позовних вимог за тілом кредиту в загальній сумі 43719,62 грн., та те що відповідач заперечує, що їй були відомі Правила надання банківських послуг Приват Банку з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, щодо стягнення 43719,62 грн. тіла кредиту, а щодо стягнення заборгованості за простореними відсотками в сумі 1934,83 грн. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в сумі 18212,59 грн. позов задоволенню не підлягає, тому суд відмовляє позивачу в цій частині позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1438,90 грн.

Outcome: partial