Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеною Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 22 серпня 2016 року, відповідно до якої [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 6526 грн. 43 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 12 серпня 2019 року за ним утворилась заборгованість у сумі 14243 грн. 83 коп., яку позивач просить стягнути на його користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. За правилами\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей\~627,\~631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього\~кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК\~передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов`язання. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н. Згідно з рішенням єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п 1.7. Статуту АТ КБ «Приватбанк» (нова редакція). Статут 11 червня 2018 року погоджено з Національним банком України. Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, згідно зі ст. ст.\~212, 611, 651 ЦК України, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.\~\~ Так, у порушення умов Генеральної угоди, відповідач зобов`язання належним чином не виконував. Згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 12 серпня 2019 року заборгованість відповідача за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт становить 14243 грн. 83 коп., яка складається з наступного: 5050 грн. 63 коп. - заборгованість за кредитом; 1816 грн. 49 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6262 грн. 62 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 1114 грн. 09 коп. - штраф, відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Разом з тим, суд частково погоджується з вищевказаним розрахунком та зазначає наступне. Положеннями п. 2.8 Генеральної угоди передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник виплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Відповідно до ч. 1 ст.\~546 ЦК України, ч. 3 ст.\~549\~ЦК\~України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої\~статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253\~ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14цс. З матеріалів\~справи вбачається,\~що Генеральна угода укладалась\~сторонами 22\~серпня 2016 року,\~відповідач після\~отримання кредиту\~у сумі\~6526 грн. 43 коп.\~зобов`язання\~за кредитним\~договором не\~виконував, допускаючи порушення зобов`язань. Останній платіж\~щодо погашення\~суми заборгованості\~здійснений 19\~січня 2017\~року. Оскільки до суду позивач звернувся лише 03 вересня 2019 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред`явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача має бути стягнута заборгованість за кредитом - 5050 грн. 63 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом -1816 грн. 49 коп., заборгованість за пенею та комісією, що вираховується в межах одного року до дня пред`явлення позову за прострочене зобов`язання у сумі 2222 грн. 22 коп. (6262 грн. 62 коп. 4040 грн. 40 коп.), що загалом складає 9089 грн. 34 коп. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1114 грн. 09 коп. відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, то суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання - прострочення виконання грошового зобов`язання, що суперечить вимогам ч. 1\~ст.\~61\~Конституції\~України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Вказаний висновок, викладений у правових позиціях Верховного Суду України, викладених у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та №6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафу має бути відмовлено. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1921 грн. при ціні позову 14243 грн. 83 коп. Позовні вимоги позивача задоволені частково у розмірі 9089 грн. 34 коп., отже на 63,81 % З огляду на це, пропорційно розміру задоволених вимог, розмір судового збору, що підлягає до стягнення складає 1225 грн. 79 коп. (63,81 % від 1921 грн.)

Outcome: partial