Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Акціонерне Товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 грудня 2010 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 16000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконувала зобовязання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 35758 гривень 83 копійки, яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, відзив не подала, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку\~статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено\~та підтверджено\~матеріалами справи,\~що відповідно\~до укладеного\~договору №\~б/н\~від 21\~грудня 2010\~року [PERSON]\~отримала кредит\~в розмірі\~16000\~гривень,\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~3,0%\~на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку (п. 1.1.7.43. Договору). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, де зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом, в розмірі встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. На підставі п.1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобовязань за даним Договором. Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умовах та правил надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнта про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку, серед яких офіційний сайт банку, смс повідомлення клієнтам про зміни даних правил, кількості виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно з п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.12.6. Умов\~та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний сплатити Банку відсотки за користування кредитом. Обовязок позичальника своєчасно сплачувати проценти за кредитом, встановлений також ст.1048 ЦК України. Відповідно до розрахунку суми позову, наданим позивачем, заборгованість за\~відсоткам за користування кредитом\~становить 20638 гривень 16 копійок Ця сума підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 1056-1\~ЦК України. Що стосується вимог позивача про стягнення 12941 гривень 68 копійок заборгованості за пенею, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 1678 гривень 99 копійок - процентна складова, суд виходить з такого: Згідно з ч.3\~ст.549 ЦК України\~пеня є одним з видів неустойки. Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 1678 гривень 99 копійок - процентна складова. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 21 грудня 2010 року в сумі 33579 гривень 84 копійок, яка складається з: 20638 гривень 16 копійок заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 12941 гривень 68 копійок - пеня. Згідно ст.\~141\~ЦПК України з відповідача\~підлягають стягненню на користь\~\~позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Враховуючи, що позовні вимоги були судом задоволені частково, у розмірі 93,91% від заявлених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню витрати, які поніс позивач на сплату судового збору, у розмірі пропорційно задоволеним вимогам, а саме 1804 гривень 01 копійок (що становить 93,91% від 1921 грн.). В задоволенні інших вимог необхідно відмовити за вище вказаних підстав.

Outcome: partial