Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

В березні 2019 року представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що 24.04.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 016399/4600/0000057, предметом якого є майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу Фольцваген д.н.з. [NUMBER]. 30.09.2017 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого було пошкодження автомобіль Фольцваген, який був застрахований позивачем. [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, та останній було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 122941,44 грн. В судовому порядку було встановлено, що вина у вчиненні зазначеної ДТП була обопільною, а відтак з відповідача підлягає стягненню 50% суми страхового відшкодування. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь страхової компанії 50% суми страхового відшкодування, що складає суму в розмірі 61470,72 грн., а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2019 року, у справі відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно із ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов не подав, та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд, відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольцваген д.н.з.[NUMBER], була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». Страхова сума визначена в межах 957300,00 грн. (а.с. 10-11). 30.09.2017 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого було пошкодження автомобіль Фольцваген, який був застрахований позивачем. Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року, провадження у справі відносно [PERSON] за ст.. 124 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення (а.с.14-15). Разом з тим, постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2018 року, постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв»язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.16-19). Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2017 року, [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення. Передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.20-21). Постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2017 року, постанову судді Голосіївського районного суду м Києва від 27.10.2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП скасовано в частині встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення. Прийнято нову постанову, якою визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченго ст.. 124 КУпАП за порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.3 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. В іншій частині залишено постанову без змін (а.с.22-28). З наведених судових рішень вбачається, що у вчиненні вищевказаного ДТП у судовому порядку було визнано відповідача [PERSON] та [PERSON] Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 9) та, остання, звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7,8). На підставі страхового акту № 00238272 від 13.10.2017 року, рахунку від 03.10.2017 року, ремонтної калькуляції від 03.10.2017 року - позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 122941,44 грн. та відповідно до платіжного доручення від 18.10.2017 року зазначена сума страхового відшкодування позивачем була виплачена [PERSON] (а.с. 5, 6, 29, 30-35, 36-37). Правовідносини, що виникли між сторанами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначені обов'язки учасників ДТП (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз'яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Крім того, згідно із ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Суд звертає увагу на те, що з боку відповідача суду не надано будь-яких заперечень щодо позову та не надано доказів на спростування позовних вимог, зокрема, розміру виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що винними у вчиненні вищевказаного ДТП було визнано водіїв обох транспортних засобів, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача половини сплаченої суми страхового відшкодування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved