Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 114352,00 гривні, а також судових витрат, пов`язаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачі по справі добровільно не погашають заборгованість по сплаті 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 14 березня 2019 року, згідно договору кредиту № 811/08/1-052 від 15 лютого 2008 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . 15 лютого 2008 року також було укладено договір поруки № 811/08/9-043 між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] і [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] є поручителем і зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту на купівлю транспортних засобів № 811/08/1-052 від 15 лютого 2008 року. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Лиска П.О. у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів адвокат Лиска П.О. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, застосувати до даних кредитних правовідносин строки позовної давності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15 лютого 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 811/08/1-052, відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29175,00 доларів США зі сплатою 9,00% річних (а.с. 10-16). 15 лютого 2008 року також було укладено договір поруки № 811/08/9-043 між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] і [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] є поручителем і зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту на купівлю транспортних засобів № 811/08/1-052 від 15 лютого 2008 року (а.с. 17-20). 09 березня 2010 року загальними зборами акціонерів прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 26 квітня 2018 року загальними зборами акціонерів прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на акціонерне товариство «Укрсоцбанк». 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк», який є єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 222). Позивач надав до суду розрахунок заборгованості за Кредитним договором від 15 лютого 2008 року № 811/08/1-052, з якого вбачається, що у відповідачів станом на 14 березня 2019 року існує заборгованість у розмірі 1\~694\~614,20 гривень, з яких: -666750,82 гривень заборгованість за кредитом; -591896,10 гривень заборгованість за відсотками; -237844,61 гривні пеня за несвоєчасне повернення кредиту; -198122,66 гривні пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Крім цього, з розрахунку також вбачається, що загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 14 березня 2019 року складає 114352,00 гривні. Вивченням вказаного розрахунку також встановлено, що у період 2008-2009 років відповідачі здійснювали часткове погашення кредиту, останній платіж було здійснено 11 грудня 2009 року в сумі 198,96 доларів США. 19 вересня 2019 року судом постановлено ухвалу, відповідно до якої у позивача витребувано документи щодо спірних правовідносин (а.с. 202). Після неодноразового нагадування, позивачем вказані документи до суду так і не були надані. У зв`язку з чим, на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Відповідно до ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 16 вересня 2019 року представник відповідачів адвокат Лиска П.О. подав до суду клопотання про застосування до даних правовідносин строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи норми ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов`язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 06.11.2013 року (№ 6-116цс13), від 19.03.2014 року (№ 6-20цс14), від 18.06.2014 року (№ 6-61цс14), від 03.02.2016 року (6-18цс16). Суд приймає до уваги, що трирічний строк позовної давності закінчився у позивача (щодо всієї суми заборгованості зі спливом трирічного строку після чергового погашення суми заборгованості за кредитом 11 грудня 2009 року, а позивач звернувся до суду 20 червня 2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу у відмові в їх задоволенні, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази як кожен окремо так і в їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності (загального та спеціального). У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підстави для відшкодування позивачу судового збору відсутні.

Outcome: dismissed