Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

В березні 2013 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року в сумі 67536,00 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 20 липня 2007 року між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № КСД-01709, згідно якого спілка надала [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 13000,00 грн. на строк з 20.07.2007 року по 20.07.2009 року зі сплатою 24 % річних. Згідно договору був складений графік повернення кредиту, який був підписаний сторонами Кредитного договору, а також була оформлення відомість повернення кредиту, яка була підписана відповідачкою - [PERSON] Однак, відповідачка не виконала своє зобов'язання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановленні строки. Боржниці були неодноразово надісланні листи з вимогами про сплату суми заборгованості, включаючи нараховані відсотки, але остання їх ігнорує. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань між Кредитною спілкою «Добробуд», [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 118 від 20 липня 2007 року, згідно п. п. 2.1., 2.2. якого [PERSON] несе солідарну відповідальність разом з Боржником за погашення боргу по Кредитному договору № КСД-01709 від 20.07.2007 року у повному обсязі, враховуючи відсотки за наданий Кредит та інші штрафні санкції, що було засвідчено підписом сторін Договору поруки. 15 січня 2013 року між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON] був укладений Договір відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор, Кредитна спілка «Добробуд», відступає, а Новий кредитор, [PERSON], набуває право вимоги повернення заборгованості, належне Первісному кредиторові за Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року. На виконання п. 5.2. Договору відступлення права вимоги Первісним кредитором було направлено Боржнику [PERSON] повідомлення про надання права вимоги [PERSON]. Проте, жодної реакції від боржниці не надійшло, окрім відмови сплачувати борг. Пізніше позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року в сумі 74760,00 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. В травні 2013 року [PERSON] пред'явив зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], Кредитної спілки «Добробуд» про визнання договору поруки припиненим, в якому просив визнати Договір поруки № 118, укладений між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON], припиненим. В обґрунтування зустрічного позову, позивач вказав на те, що в якості підстави для стягнення грошових коштів, [PERSON] посилається на те, що він, будучи членом кредитної спілки «Добробуд» 19 січня 2008 року уклав з нею Договір відступлення права вимоги, за яким набув право вимоги з [PERSON] повернення заборгованості за кредитним договором від 20.07.2007 року за № КСД-01709, який був укладений між [PERSON] та КС «Добробуд», за яким позичальник отримала кредитні кошти в сумі 13000,00 грн. На момент підписання договору право вимоги складало 67536 грн. 20 липня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач виступив поручителем перед КС «Добробуд», про що укладено Договір поруки за № 118. В квітні 2013 року він отримав позов з додатками, з якого він дізнався про те, що КС «Добробуд» за договором про відступлення права вимоги від 13.01.2013 року уступила своє право вимоги [PERSON] Даний позов він не визнає в повному обсязі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що строки на які укладено кредитний договір вже сплинули, однак зобов'язання залишились невиконаними. Як вбачається з первісного позову, [PERSON] не виконувала жодного разу зобов'язань за кредитним договором. Незважаючи на це, до позивача КС «Добробуд» вимоги про виконання зобов'язань за позичальника заявлено не було, позовних вимог про стягнення з [PERSON] боргу не було подано. З моменту порушення зобов'язань позичальником минуло більш ніж п'ять років, протягом цього строку позивачу не було відомо про виконання або невиконання позичальником зобов'язань, тому він не мав можливості добровільно, як було передбачено договором поруки, виконати свої зобов'язання. Укладенням Договору про відступлення права вимоги від 13.01.2013 року, Кредитором було в односторонньому порядку змінена відповідальність позивача, у результаті чого його зобов'язання збільшилися з 13000,00 грн. до 67536,00 грн. Отже зобов'язання, які позивачем були прийняті за договором поруки від 20.07.2007 року, були змінені без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Ухвалою суду основний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] були об'єднанні в одне провадження. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] підтримав свої уточнені позовні вимоги за основним позовом та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилався на обставини викладені в основному позові. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідачки за первісним та за зустрічним позовами [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення основного позову та просив відмовити [PERSON] в задоволенні його вимог. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечував. Представник відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення основного позову та просив відмовити [PERSON] в задоволенні його вимог. Позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх в повному обсязі, при цьому посилався на обставини викладені в зустрічній позовній заяві. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом задоволенню не підлягають, а позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 20 липня 2007 року між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № КСД-01709, згідно якого спілка надала [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 13000,00 грн. на строк з 20.07.2007 року по 20.07.2009 року зі сплатою 24 % річних (а.с.4). Кредитна спілка «Добробуд» виконала у повному обсязі умови Кредитного договору № КСД-01709 від 20.07.2007 року надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 13000,00 грн., які остання отримала 20.07.2007 року особисто, що підтверджується видатковим касовим ордером від 20.07.2007 року, який підписаний особисто [PERSON] (а.с.8). Проте, [PERSON] не виконувала свої зобов'язання, покладені на неї Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року, та не повернула отримані кредитні кошти з нарахованими процентами. Згідно п. 7.1. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строків сплати відсотків по кредиту, визначених п. 1.1., 4.3, 4.6 цього Договору, від 3 до 10 календарних днів позичальник сплачує Кредиторові підвищену відсоткову ставку у розмірі 26% річних на суму отриманого кредиту, п. 1.1; від 11 до 30 календарних днів - 40%; від 31 до 90 календарних днів - 50%; більше ніж 91 календарний день - 120%. Таким чином, станом на 03.07.2013 року сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року складає 74760,00 грн., яка складається з наступного: непогашена сума кредиту - 13000,00 грн.; підвищена відсоткова ставка згідно п. 7.1. Кредитного договору - 61760,00 грн. (а.с.41). 20 липня 2007 року між Кредитною спілкою «Добробуд», [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір поруки № 118, згідно п. п. 2.1., 2.2. якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність разом з [PERSON] за погашення боргу по Кредитному договору № КСД-01709 від 20.07.2007 року у повному обсязі, враховуючи відсотки за наданий Кредит та інші штрафні санкції (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки № 118 від 20.07.2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно із цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. А тому, оскільки кінцевим строком повернення коштів по Кредитному договору № КСД-01709 від 20.07.2007 року є 20 липня 2009 року, то позивач мав звернутися з даними позовними вимогами до поручителя - [PERSON] протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме від 21.07.2009 року, але не пізніше 21 січня 2010 року. Проте позивач звернувся з даними позовними вимогами лише 18 березня 2013 року. Питання щодо поновлення строку звернення до суду з даними позовними вимогами до [PERSON], позивач не заявляв. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити зустрічну позовну заяву та визнати Договір поруки № 118, укладений між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON], припиненим. Що стосується позовних вимог [PERSON], то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, Кредитний договір № КСД-01709 від 20.07.2007 року, був укладений між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON], яка не виконала покладені на неї зобов'язання за вказаним договором та станом 03.07.2013 року має заборгованість за вказаним договором у розмірі 74760,00 грн., які вона повинна повернути Кредитній спілці «Добробуд». Позивач за первісним позовом в своїй позовній заяві посилався на те, що 15 січня 2013 року між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON] був укладений Договір відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор, Кредитна спілка «Добробуд», відступає, а Новий кредитор, [PERSON], набуває право вимоги повернення заборгованості, належне Первісному кредиторові за Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Проте, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, [PERSON] не надав суду оригінал вищевказаного Договору відступлення права вимоги від 15.01.2013 року, укладеного між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON], згідно якого Первісний кредитор - Кредитна спілка «Добробуд» відступає, а Новий кредитор - [PERSON], набуває право вимоги повернення заборгованості, належне Первісному кредиторові за Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року (а.с.6). В судовому засіданні [PERSON] вказав, що оригінал Договору відступлення права вимоги від 15.01.2013 року в нього відсутній. Крім того, відсутні докази того, що [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про укладення між Кредитною спілкою «Добробуд» та [PERSON] Договору відступлення права вимоги від 15.01.2013 року, згідно якого Кредитна спілка «Добробуд» відступила, а [PERSON] набув право вимоги за Кредитним договором № КСД-01709 від 20.07.2007 року. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed