Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 23 жовтня 2012 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 32648/30/к (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 11 500 грн. строком на 24 місяці, з кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 23 жовтня 2014 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних. Кредит надався відповідачу шляхом перерахування кредиту на відкритий у Банку поточний (картковий) рахунок позичальника № [NUMBER], МФО 322959, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором, а відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, в зв'язку з чим станом на 29 вересня 2015 року виникла заборгованість, розмір якої становить 32 299,69 грн. Банк просив суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 299,69 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести без участі представника Банку, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, які зазначені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд проводить заочний розгляд справи у відсутності сторін за наявними у справі доказами, оскільки представник позивача не заперечував проти такого розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 32648/30/к, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі в сумі 11 500 грн. строком на 24 місяці, з кінцевою датою повернення не пізніше 23 жовтня 2014 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 29-31). Пунктом 2.4 Договору встановлено, що кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на поточний (картковий) рахунок позичальника № [NUMBER], МФО 322959, ідентифікаційний номер [NUMBER], на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця. Відповідно до п. 1.6 Договору за надання кредитодавцем позичальнику супутніх послуг, які пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту, позичальник сплачує кредитодавцю плату згідно тарифів, зазначених в додатку № 1, що є невід'ємною частиною кредитного договору. У додатку № 1 до Договору визначено, що комісія за надання кредиту в розмірі 862,50 грн. сплачується позичальником одноразово в момент отримання кредиту. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується довідкою по рахунку відповідача (а.с. 13), в якій зазначено, що кошти в сумі 11 500 грн. згідно кредитного договору № 32648/30/к були перераховані відповідачу 23 жовтня 2012 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості за Договором, внаслідок чого, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 9), станом на 29 вересня 2015 року загальна заборгованість відповідача за договором складає 32 299,69 грн., де: 10 062,49 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 9 544,59 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам, 2 172,95 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1 989,21 - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків, 4 256,43 - інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту, 3 124,02 грн. - інфляційні нарахування на суму прострочених нарахованих відсотків та 1 150 грн. - штраф за невиконання умов п.п. 5.2.4, 5.2.5 кредитного договору. За таких обставин, на підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, умов договору не виконала, та не бажає погашати заборгованість за даним договором в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена Банком при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду Банк сплатив судовий збір в сумі 1 218 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). Вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved