Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача,але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею повноліття. В обгрунутвання вимог позивач посилається на те, що з 28.09.2012 р. по 13.10.2017 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою суду від 11.03.2020 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд в порядку спрощеного провадження. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що можливо відповідач і перераховув на її рахунок кошти на утримання дитини, проте оскільки у них стали напружені стосунки, вона бажає отримувати аліменти офіційно. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що добровільно сплачував аліменти на утримання доньки. Також, донька тижнями, регулярно, проживає разом з ним та його батьками, він нарівні з матір`ю витрачав кошти на її харчування та придбання речей, оплату навчання. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що з початку каратнтину, десь з середини березня 2020 року донька постійно перебуває у позивачки, проте він , дотримуючись домовленості з позивачкою, продовжує весь цей час перераховувати на картковий рахунок позивачки кошти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. На теперішній час він не має можливості бачити та спілкуватися з донькою, оскільки йому у цьому перешкоджає позивачка. не відмовлявся від свого обов`язку утроимувати доньку згідно досягнутої з позивачкою домовленості та не буде її порушувати ів подальшому, отже просив відмовити у позові за відсутністю предмета спору. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №3547. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Матеріалами справи дійсно підтверджується, що за період з березня по вересень 2020 року відповідач добровільно перераховував на користь [PERSON] кошти на утримння доньки [PERSON] у розмірі 2000 грн щомісячно, про що позивачка не заперечувала. Згідно Довідки про заробітну плату та інші доходи [PERSON] , його середня заробітна плата на місяць за 2020 рік становить близько 9000 грн. Враховуючи вищевикладене, а також доведений відповідачем факт сплати коштів на утримання дитини з дня подачі позову до вересня 2020 року включно, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2020 до суду і до її повноліття. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial