Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. З лютого 2011 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Дитина проживає разом з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частину заробітку /доходу/ відповідача щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з лютого 2011 року шлюбні стосунки між ними припиненні. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]». Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч.1 ст.160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти проживання дитини разом з позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ щомісячно від дня пред'явлення позову до суду, а саме : 14.03.2014 року до повноліття дитини але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved