Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому вказав, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 12.05.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 195000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування, серед яких є: internet-banking Приват24; MobileBanking; контактний Центр Банку; Цілодобову службу «Консьєрж-сервіс» та до пристроїв самообслуговування, через які Клієнтом можуть проводитися банківські операції по картрахунку. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 01.12.2019 року має заборгованість 261157,58 грн., яка складається з: 198635,49 грн. - заборгованість за кредитом; 62522,09 грн. - заборгованість по процентам; 4940,8 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість; 57581,29 грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 198635,49 грн., яка складається з заборгованості за кредитом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість, та судові витрати. 04.02.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 17.02.2020 року, до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому окрім іншого вказано, що відповідач категорично не згодний з позовом, вважає дії позивача протиправними. У заяві позичальника від 12.05.2016 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути суму боргу 198635,49 гривень за кредитом, крім того, просить стягнути з відповідача 2979,53 гривень судового збору. Разом з тим банк не зазначає, яким чином надана в борг сума 195000 гривень перетворилася на дату подання позову в суму 198635,49 гривень. Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач погоджувався з будь - яким збільшенням суми заборгованості, будь-якими процентами, комісіями з проведення позивачем будь яких дій, тощо. Будь-які роздруківки із сайту позивача належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідно до виписки за період з 01.01.2017 року по 12.02.2020 року відповідачем було сплачено: відсотки за користування кредитним лімітом в сумі 152226 гривень, плата за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в сумі 6042,7 гривень, щомісячна комісія за обслуговування 5200 гривень, списано нараховані на овердрафт відсотки в сумі 1889,96 гривень, щомісячна комісія за обслуговування картки 400 гривень, сума списана як автоматичне погашення простроченої заборгованості 23359,6 гривень, регулярні списання за договором 3627,75 гривень, а всього 192746,01 гривень. Суми були списані банком автоматично, жодних дозволів відповідача на писання даних сум не надавались. Таким чином, враховуючи, що банк надав ліміт на картку 195000 гривень, заборгованість перед банком складає 2253,99 гривень. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний говір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). За таких умов, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що з урахуванням списання коштів з рахунку позичальника складає 2253,99 гривень. 24.04.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, окрім іншого, що випискою з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. 22.05.2020 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких, окрім іншого, вказано, що банк не зазначає, яким чином надана в борг сума 195000 гривень перетворилася на дату подання позову в суму 198635,49 гривень. Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач погоджувався з будь- яким збільшенням суми заборгованості, будь-якими процентами, комісіями з проведення позивачем будь яких дій, тощо. Будь-які роздруківки із сайту позивача належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Висновки позивача, зазначені у відповіді на відзив стосовно того, що на їх думку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах - заяві позивальника, умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах - не заслуговують на увагу. Теза, що кредитний договір є укладеним безпідставна, оскільки відповідач не погоджувався з жодними його умовами. Факт погашення заборгованості ні про що не говорить, оскільки банк самостійно списував з рахунку відповідача суму, яку вважав за потрібне. Виписка, додана до заперечень, містить істотні розбіжності з випискою, отриманою відповідачем та доданою до відзиву. Так дана виписка не містить списання «відсотків за користування кредитним лімітом» за 31.01.2018, 28.02,30.03,30.04, 31.05., 29.06, 31.07, 31.08., 28.09,31.10.,30.11, 31.12 2018року, а також за останні дні відповідних місяців 2019-2020років. Складається враження, що вказані витрати відповідача, списані банком, були умисно проігноровані особою, що готувала відповідь на відзив. Відповідно до порівняльної таблиці відповідача, загальна сума не врахованих списань складає 152225,68 гривень. Аналогічно не враховано 6042,7 гривен списання «плати за несвоєчасне погашення кредитного ліміту» за 23.02.2018 року, 5200 гривень - плати за щомісячне обслуговування карти, 1889,96 гривень - плати за нараховані на овердрафт відсотки, 400 гривень - списання щомісячної комісії за облік картки від 26.06.2018 року, 23359,64 гривень - списання «автоматичного погашення простроченої заборгованості, 5804,4 «регулярного списання за договором». В розумінні позивача, враховуючи, що банк надав ліміт на картку 195000 гривень, заборгованість перед банком складає 2253,99 гривень. 09.06.2020 року до суду від представника позивача надійшли пояснення на заперечення у яких також вказано, що черговість виконання грошового зобов`язання, при якій основна сума боргу погашається в останню чергу, визначена ст. 534 ЦК України, згідно якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу виплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже зарахування коштів на погашення заборгованості здійснюється відповідно до положень ЦК України. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча його яка визнавалась судом обов`язковою, був повідомлений належним чином, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача наполягав на розгляді справи за відсутності представника позивача. Відповідно до\~положень ст.\~223\~ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.\~ У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог з мотивів викладених у відзиві, вказав, що заборгованість складає лише 2253,99\~гривень,\~всі інші\~кредитні кошти\~були повернуті\~відповідачем,\~відповідно до\~його розрахунку. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, [PERSON] , 12.05.2016 року у ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК», оформив анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг на отримання на кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підписав заяву, і тим самим виявив свою згоду з усіма її пунктами та зобов`язувався їх виконувати. Відповідно до тексту заяви, [PERSON] виявив згоду з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд вважає, що сторони уклали договір кредиту, суть якого полягає у наданні грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується наданими суду письмовими фактичними даними. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Про добровільність дій відповідача, та його обізнаність про умови кредитування свідчить підпис в графі заяви, в якій від першої особи констатує те, що ознайомлений і погоджується з умовами надання кредитних коштів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] не виконував свої обов`язки за договором належним чином, та станом на 01.12.2019 року, відповідно до розрахунку наданого суду позивачем, сума заборгованості за кредитом становить 261157,58 грн., яка складається з: 198635,49 грн. - заборгованість за кредитом; 62522,09 грн. - заборгованість по процентам; 4940,8 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість; 57581,29 грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст.\~530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобов`язань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову у повному обсязі. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину у встановленому законом судовому порядку не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати. Відповідач фактично не заперечував, що користувався отриманими у ПриватБанку на підставі його Анкети- заяви від 12.05.2016\~рокукредитними коштами. Наявність між сторонами кредитних правовідносин підтверджена матеріалами справи, а саме: Анкетою-заявою, розрахунком заборгованості, випискою із карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , якою підтверджується факт отримання позичальником коштів та здійснення ним платежів на погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписки по рахунках/карткам АТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, і у позивача виникло право вимагати її повернення. Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за кредитом яка становить 198635,49 грн. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.\~625,\~1048 ЦК України,\~позивач не пред`явив. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення кредитних коштів у повному обсязі. Відповідач не згоден з розміром заборгованості, та вважає, що у межах кредитного ліміту, та відповідно до його розрахунку, ним банку було повернуто, шляхом автоматичного списання без його відома, відповідну грошову суму, та залишок неповернутого становить 2253,99 грн. В розрахунки відповідача, як погашення сум у межах кредитного ліміту, враховані суми які були списані в рахунок погашення відсотків за користування кредитним лімітом, плата за несвоєчасне погашення кредитного ліміту, щомісячна комісія за обслуговування, нараховані на овердрафт відсотки, щомісячна комісія за обслуговування картки, автоматичне погашення простроченої заборгованості, регулярні списання за договором, які позивачем не висуваються до стягнення. Крім того суд враховує те, що відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу виплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно до наданого суду позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом становить 198635,49 грн. з яких 143039,53 грн. - поточна заборгованість за кредитом і 55598,96 грн. - прострочена заборгованість за кредитом. Банк, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №14-131цс19 від 03 липня 2019 року. Вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не можуть бути задоволені оскільки умови, що до нарахування вказаної заборгованості, як і інші істотні умови договору, не визначені в анкеті-заяві, і таким чином підлягає стягненню заборгованість за поточним тілом кредиту в розмірі 143039,53 грн., що також знаходиться в межах кредитного ліміту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial