Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк»\~ звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 22.12.2010 року\~ між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого позичальник отримала кредит у сумі 7760,00 грн. \~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач\~ підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Пам`яткою клієнта,Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає\~ між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписанням даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3 і п.2.1.1.2.4\~ Умов та Правил надання\~ банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконує обов`язки по поверненню кредиту, у зв`язку з чим станом на 26.03.2019р. виникла заборгованість в сумі 16708,98 грн., яка складається з заборгованості: за тілом кредиту 7227,02 грн.; за простроченим тілом кредиту 3138,15 грн.; за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 4321,95 грн., за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 750,00 грн.: штрафами: 500,00 грн.(фіксована частина), 771,86 грн. (процентна складова). Посилаючись на ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану, а також понесені ним судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді [PERSON] від 29.05.2019 року було відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі розпорядження керівника апарату Бердянського міськрайонного суду №388 від 10.06.2020р. було призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи, у зв`язку із оформленням суддею Стручковою Л.І. довготривалої відпустки (а.с.128). Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.06.2020р. справу передано в провадження судді Прінь І.П. (а.с.129). Ухвалою судді [PERSON] від 12.06.2020 року вказана справа прийнята до провадження і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с.130). Представник позивача повторно в судове засідання не з`явився. Одночасно з поданням позовної заяви позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася. 16.10.2019 року відповідач подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову Приватбанку. В обґрунтування заперечень проти позову вказує на те, що вона дійсно отримала в банку кредит Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Згідно\~зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим\~Кодексом. Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1\~ст.530 ЦК України). Відповідно до\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч.1 ст.\~1049, ч. 2 ст.\~1050 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 22.12.2010 року [PERSON] звернулася до Банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.10). Відповідач в анкеті- заяві висловила згоду, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг та засвідчила підписом, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. До кредитного договору Банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://рrivatbank.ua/terms\~(а.с.12-26). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір\~процентів\~та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору\~проценти\~за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.12.2010р., посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо відповідальності позичальника за прострочення зобов`язання з повернення кредитних коштів тощо, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. [PERSON] , підписуючи 22.10.2010 року анкету-заяву, також підписала довідку про умови кредитування (а.с.11), тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування, які визначені у цій довідці. В наведеній довідці, сторонами погоджено наступні умови кредитування: -тип картки VISA Classic; тип кредитної лінії відновлювальна; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01% річних) - 30 днів за кожною витратою; базова відсоткова ставка (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) 3,0%; - розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді)- 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітнім; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1) - (базова процентна ставка за договором)/30- нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам п`ять і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; -штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 грн. +5% від суми позову. Згідно із довідкою банку (а.с.146) відповідачка отримала в Приватбанку кредитну картку із встановленим на ній кредитним лімітом, яка неодноразово перевипускалася банком. Останню кредитну картку [PERSON] отримала 25.04.2017 року із строком її дії до 04/2021, що не заперечується відповідачем. Відповідно до довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.145) [PERSON] 22.07.2018 року було зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 26.03.2019 року (а.с.5-9), за яким заборгованість за кредитним договором становить 16708,98 грн., яка складається з заборгованості: за тілом кредиту 7227,02 грн.; за простроченим тілом кредиту 3138,15 грн.; за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 4321,95 грн., за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 750,00 грн.: штрафами: 500,00 грн.(фіксована частина), 771,86 грн. (процентна складова). Оскільки банком станом на 22.07.2018 року позичальнику був зменшений кредитний ліміт до 0,00 грн, позичальник кредитними коштами з того часу не користувалася, що підтверджується також випискою по рахунку позичальника (а.с.190-199), а тому суд приходить що висновку, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту має бути визначена станом на 22.07.2018 року і становить 7830,56 грн. Позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом позивач не заявляв. Тому нараховані банком після 22.07.2018 року проценти стягненню не підлягають. В обґрунтування позову про стягнення пені позивач вказує на те, що умовами договору встановлено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом. Позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі передбаченому Тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://рrivatbank.ua/kredity. Згідно із наказом №СП-2013-6500941 від 28.01.2013 внесено зміни в частині нарахування неустойки у розмірі 50 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. \~ Згідно із наказом №СП-2013-6776448 від 19.09.2013 внесено зміни в частині нарахування неустойки у розмірі 100 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль. \~ Дослідивши розрахунок заборгованості суд встановив, що визначений позивачем розмір заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 4321,95 грн., за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 750,00 грн. суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, тобто в Довідці про кредитування. Із виписки по рахунку позичальника також не можливо встановити у якому розмірі нараховувалася пеня за прострочене зобов`язання і на яку суму заборгованості. Ухвалою суду від 18.08.2020 року (а.с.131-132) у позивача було витребувано детальний помісячний розрахунок пені за кредитним договором. Позивач ухвалу суду не виконав, посилаючись на неможливість надати такий розрахунок з технічних причин. Відповідно до положень ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив судам, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Суд позбавлений можливості належним чином дослідити поданий позивачем доказ, а саме розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині нарахування пені, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду. З наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо вставити дійсний розмір заборгованості позичальника у відповідні періоди, що позбавляє суд можливості навести відповідний розрахунок з нарахування пені. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України. Приписами ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1, 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок заборгованості на погоджених сторонами умовах у зв`язку з ненаданням позивачем вихідних даних, що є його процесуальним обов`язком, не можуть бути задоволені вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення пені і штрафу (процентної складової). Разом з цим підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення штрафу у розмірі 500,00 грн., оскільки сплата штрафу визначена у Довідці про умови кредитування. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за наданим кредитом (простроченим тілом кредиту) в загальній сумі 7830,56 грн. і штраф у розмірі 500,00 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 960,50 грн. (50% суми задоволених вимог).

Outcome: partial