Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

В березні 2019 року позивачка звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області, [PERSON] про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності, про визнання права власності в цілому на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача-адвокат Байрачна А.К. в судове засідання не з`явилася, про час та дату засідання повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та дату засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання повідомлений, подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечував. При таких обставинах за ч.3 ст.200 ЦПК України суд ухвалює судове рішення у підготовчому засіданні. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України,учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть,серії [NUMBER] , яке видано 12 вересня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Згідно свідоцтва про шлюбу, серія [NUMBER] , яке видано відділом РАГС міста Ростов - на - Дону 01.07.1965 року , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб , а/з 645 від 01.07.1965 року. Після одруження позивачка змінила прізвище на [PERSON] . Від цього шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на 1/5 частку квартири [ADDRESS] ; на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та садовий будинок , який знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Заповіту спадкодавець не залишив, що підтверджується матеріалами спадкової справи №30/2018 року , Інформаційною довідкою № 53423678 зі Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори), наданою приватним нотаріусом Прокоф`євою Л.Г. 25.09.2018 року. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Прокоф`євої Людмили Геннадіївни із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до її заяви нотаріусом було заведено спадкову справу №30/2018 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] року, але відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок [ADDRESS] із-за відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та реєстрації права власності . Таким чином, на теперішній час, позивач, як спадкоємець майна свого чоловіка, позбавлена можливості в інший, ніж позасудовий спосіб, оформити своє право на спадщину, а саме на садовий будинок. Як встановлено судом , що перебуваючи у шлюбі з позивачкою, [PERSON] , як члену товариства, в 1988 році у садовому товаристві «Гвардійське» садового масиву «Гвардійське» підприємства квартирно - експлутаційного управління ОДВО було надано земельну дільницю за [NUMBER], про що свідчить виписка із протоколу загальних зборів садівничого товариства №2 від 19.03.1988 року. На підставі рішення Комінтернівського виконкому районної Ради народних депутатів Одеської області за № 64 від 17.03.1988 року [PERSON] .. було надано дозвіл на будівництво літнього садового будинку та видано паспорт забудовника, який було зареєстровано під № 58/5-1 в виконкомі Комінтернівської районної Ради народних депутатів . Садовим товариством «Гвардійське» в 1988 році на ім`я [PERSON] було видано членську книжку, відповідно до якої перераховувались членські внески з сімейного бюджету. За рахунок сімейних коштів, подружжя, в 1988-1991 році за адресою: [ADDRESS] , Одеської області побудували садовий будинок літ.А, який відповідно до технічного паспорту складається : 1поверх: 1-1 коридора, площею 11,8 кв.м., 1-2 основна, житловою площею 9.9 кв.м., 1-3 основна, житловою площею 11.9 кв.м. разом по 1 поверху загальна площа 33,6 кв.м.;житлова площа 21,8 кв.м.; мансарди: 1-4 коридор,площею11.0 кв.м, 1-5 основна ,житловою площею 16,2 кв.м., 1-6 комора ,площею 3.7 кв.м., разом по мансарді загальна площа 30,9 кв.м;житлова площа 16,2 кв.м.. Всього по будинку загальною площею 64.5 кв.м., із них : житловою площею 38,0 кв.м., допоміжною 26,5 кв.м.; Побудували також сарай літ. «Б», вбиральню літ. «В», літний душ літ. «Г», огорожа №1-2, №3 колодязь інж.мереж,I замощення, що підтверджується технічним паспортом. Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773(із змінами та доповненнями) вказані вище об`єкти, які побудовані до 05.08.1992 року, не належать до самочинного будівництва і тому вважаються такими, що прийняті в експлуатацію. Відповідно до постанови КМ України від 25.12.2015 року №1127 « Про затвердження Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документом, що відповідно до вимог законодавства, засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку,садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Спадковий садовий будинок літ. «А», який знаходиться в садівничому кооперативі « [ADDRESS] , побудований в 1988-1991 роках, тому вважається таким, що прийнятий в експлуатацію, про що свідчить технічний паспорт , який виготовлений станом на 29.01.2019 року ФОП [PERSON] . Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Оскільки спірний будинок було побудовано подружжям до 1992 року, то має застосовуватися до правовідносин власності подружжя норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, а саме ст.22,24 цього Кодексу. Відповідно до ст.22 КпШС(втратив чинність з 01.01.2004року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Таким чином, вищезазначений садовий будинок згідно законодавства не є самочинними, він побудований в період шлюбу, і тому Ѕ частка садового будинку повинна бути включена в спадкове майно після смерті [PERSON] , а Ѕ частка будинку належить [PERSON] , як дружині померлого, оскільки це є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними,якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зі змісту спадкової справи № 30/2018, вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка. Інший спадкоємець - дочка [PERSON] , відповідач по справі , подала до суду заяву, відповідно до якої не претендує на вказане вище спадкове майно, а саме на садовий будинок . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування » отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Статтею 319 ЦК України надано право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved