Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

В вересні 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в період з 25.04.1998 року по 09.01.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. В 2006 році між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого сторони повинні були надавати [PERSON] догляд та матеріальне забезпечення, а після смерті [PERSON] отримати належне йому домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS]. З березня 2006р. сторони здійснювали постійний догляд за [PERSON], купляли для нього необхідні медикаменти, продукти харчування, речі. Грошові кошти надавалися з сімейного бюджету. [PERSON] багато років є приватним підприємцем, здійснює торгівлю продуктами харчування на одному з ринків м. Луганська, має за договором оренди три модулі. Основний фінансовий вклад в сімейний бюджет та грошові кошти, що пов'язані з виконанням договору довічного утримання надходили від доходів, отриманих від підприємницької діяльності [PERSON] За життя [PERSON] умови договору довічного утримання були виконані в повному обсязі, але у зв'язку з раптовою смертю 20.02.2008 року [PERSON] договір не був оформлений в встановленому законом порядку. Таким чином, сторони були змушені звернутися до суду для визнання права власності на вищевказане домоволодіння та домовилися, що цим питанням буде займатися [PERSON], у зв'язку з тим, що [PERSON] постійно зайнята на роботі. У 2009 році після розірвання шлюбу [PERSON] стало відоме, що рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська було визнано договір довічного утримання дійсним та визнано право власності за [PERSON] на домоволодіння, розташоване [ADDRESS], яке раніше належало [PERSON] На даний час між сторонами вирішується питання, щодо розподілу спільного майна подружжя. У зв'язку з чим позивачка просить суд, визнати домоволодіння розташоване [ADDRESS] спільною сумісною власністю та визнати за нею та відповідачем право власності на дане домоволодіння в рівних частках. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник визнали позовні вимоги та не заперечували проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, свідків дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення встановлено ст. 60 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, між що передане за договором довічного утримання нерухоме майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] 25.04.1998 року Кам'янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ у Луганській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 55.(а.с.5). 24.03.2009 року рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська договір довічного утримання укладений 01.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] визнано дійсним та визнано право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за [PERSON].(а.с.52). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на житловий будинок розташований за адресою:[ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 24.03.2009р.(а.с.72-73). Рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 09.01.2013 року шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірвано (а.с.6). Таким чином, сукупність доказів свідчить про те, що передане за договором довічного утримання домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], з чим сторони погодилися у судовому засіданні, у зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову слід скасувати.

Outcome: approved