Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» подано в суд позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивачем зазначено, що 06.04.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до вказаного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн., який може бути збільшено, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому тарифами банку на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредит. В свою чергу позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, позичальник [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином у порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] забов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 17.06.2018 року заборгованість позичальника за кредитним договором складає 19089,69 грн., яка складається із: 2544,55 грн. тіло кредиту; 7582,13 грн. нараховано відсотків; 7577,79 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 885,22 грн. штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Сторони в\~судове засідання\~не зявилися. Клопотань про розгляд справи в загальному порядку чи про бажання взяти особисту участь в судовому засіданні по справі сторонами не подано. Позивач в позовній заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] викликалася в судове засідання на розгляд справи, однак не з'явилася, конверти із повістками про повідомлення про час та місце розгляду справи, направлені за зареєстрованою адресою його місця реєстрації повернуто до суду із відмітками, «за закінченням встановленого строку зберігання». За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 06.04.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н.. Відповідно до вказаного договору банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому тарифами банку на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] оформили шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В заяві сторони погодили, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Зазначено, що умови та правила банківських послуг розміщено на офіційному сайті банку. Позичальник зобовязалась виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг а також регулярно знайомитись з їх змінами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг- позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту а також оплачувати комісії на умовах визначених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, та витягу із тарифів - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф відповідно до встановлених тарифів. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна» видно, що за порушення строків сплати платежів за будь-яким грошовим зобовязанням по договору встановлено штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.12.1 умов та правил надання банківських послуг сторонами погоджено, що зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Пунктом 2.1.1.12.2.1 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно п. 2.1.1.12.6.1 умов та правил банківських послуг передбачено, що в разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт виплачує банку пеню. Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання за договором кредиту, надавши кредитні кошти позичальнику. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином у порушення умов кредитного договору відповідач забовязання за вказаним договором не виконав порушив умови договору, внаслідок чого допустив заборгованість за кредитним договором. При визначенні розміру заборгованості позивач посилається на наявний в матеріалах справи розрахунок (а.с. 5-7), відповідно до якого зазначено, що станом на 19089,69 грн., яка складається із: 2544,55 грн. тіло кредиту; 7582,13 грн. нараховано відсотків; 7577,79 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 885,22 грн. штраф (процентна складова). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом відповідачем не оспорюється. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишається, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором. Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, щообчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є обгрунтованими. Разом з тим, суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100 цс 14. Враховуючи викладене, суд вважає, що по даній справі негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання є значно меншими за розмір нарахованої згідно умов договору пені (оскільки з розрахунку заборгованості видно, що за час несплати кредитних коштів нараховувались відсотки. До того ж за прострочення сплати грошового зобовязання пунктом 2.1.1.12.2.1 умов та правил надання банківських послуг вже було передбачено певні негативні наслідки для позичальника, а саме - те, що клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що вже саме по собі є істотною компенсацією для кредитора за порушення грошового зобовязання позичальником. При цьому суд враховує розмір заборгованості за тілом кредиту, а також те, що відповідач частково виконував умови договору та сплачував кошти за кредитом. Тому з урахуванням обставин справи, а також тривалого періоду непредявлення позивачем вимоги після явного щомісячного збільшення розміру заборгованості за кредитом через його непогашення боржником, ненадання позивачем розрахунку розміру збитків, заподіяних невиконанням умов договору, суд вважає, що розмір пені, який зазначений в розрахунку заборгованості станом на 17.06.2018 року, підлягає зменшенню. Сукупний розмір пені, нарахований за несвоєчасну сплату кредитних коштів, який підлягає стягненню, виходячи із засад добросовісності, розумності та справедливості, конкретних обставин справи, на думку суду, має становити 757,77 грн., що є достатнім для забезпечення задоволення інтересів позивача несвоєчасним виконанням зобовязання, зважаючи, зокрема, і на те, що договором було встановлено інші засоби забезпечення виконання зобовязання у виді штрафів (фіксованої частини і процентної складової). А також з урахування розміру заборгованості за тілом кредиту, що складає 90,42 грн. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому\~задоволенню. А саме, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 12269,67 грн., яка складається із: 2544,55 грн. тіло кредиту; 7582,13 грн. нараховано відсотків; 757,77 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 885,22 грн. штраф (процентна складова). Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial