Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 23.01.2008 р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір (б/н), згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у нього станом на 30.11.2020 р. виникла заборгованість в розмірі 21927,67 грн. Вказуючи, що право вимагати повернення суми боргу повністю чи частково належить кредитору, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 16249,41 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до позовної заяви додав клопотання, в якому вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи, та просить позов задовольнити, а справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.01.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір (б/н) шляхом підписання заяви (а.с. 91). На виконання умов договору відповідачу було видано картку, на яку 23.01.2008 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 1600 грн. Кредитний ліміт неодноразово змінювався і 08.06.2017 р. був встановлений у максимальному розмірі 10000 грн., а 18.07.2018 р. зменшений до 0 грн. Надана відповідачу картка неодноразово перевидавалася, останній раз 28.04.2016 р. і її термін дії встановлено до 04/20 р. (а.с. 89-90). Банк, надавши відповідачу кошти, свої зобов`язання виконав. Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 80-88). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 30.11.2020 р. утворилася заборгованість у загальному розмірі 21927,61 грн, яка згідно з наданим позивачем розрахунком складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16249,41 грн., заборгованості за процентами за невиконання грошового зобов`язання на підставі ст.625\~ЦК України 5678,20 грн. У цьому ж розрахунку окремо позивачем визначено заборгованість до стягнення у розмірі 16249,41 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16249,41 грн. (а.с. 65-79). За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача і виписки по рахунку видно, що відповідачу 08.06.2017 р. було встановлено на картку кредитний ліміт у максимальному розмірі 10000 грн., який 18.07.2018 р. зменшено до 0 грн. (а.с. 89). З огляду на вказане, не можна погодитися із розміром простроченого тіла кредиту, який позивач просить стягнути з відповідача, - 16249,41 грн., оскільки він перевищує розмір основного тіла кредиту -\~розмір максимально встановленого позивачем кредитного ліміту. Виходячи з того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані позивачем на кредитну картку, що й було предметом укладеного між сторонами договору, але не повернув їх, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримано і на час розгляду справи не повернуто у розмірі 10000 грн., є підставними і підлягають до задоволення. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 р. у справі № 191/2648/17. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (64,54 %) підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1396,96 грн. (2270 грн. * 61,54 % / 100% = 1396,96 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 610, 612, 629, 1054 ЦК України та

Outcome: partial