Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Бабі позивачки [PERSON] , 1926 року народження, належав житловий будинок [ADDRESS] , споруджений нею спільно разом з [PERSON] , 1922 року народження у 1965-1966 роках, як колгоспний двір. Дідо позивачки [PERSON] помер [INFO] , а баба [PERSON] померла [INFO] . Незадовго до своєї смерті [PERSON] склала заповіт, за яким житловий будинок за адресою: [ADDRESS] заповідала на користь позивачки. У березні 2020 року позивач звернулася до Міжгірської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав на житловий будинок за заповітом [PERSON] . За заявою позивача було 05.03.2020 року відкрито спадкову справі № 101/02-31, що стверджується витягом про реєстрацію Спадковому реєстрі № 59717575 [PERSON] спадщину за майном померлої [PERSON] прийняла шляхом вступу у фактичне володіння та розпорядження спадковим майном, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на момент її смерті. Однак у спадковій справі відсутні правоустановчі документи на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дані правоустановчі документи відсутні також і у спадкоємця, тому за відсутності правоустановчого документу на зазначений вище житловий будинок, відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище житлового будинку Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не можливо видати. У зв`язку з цим державним нотаріусом 03.06.2021р. винесено постанову за якою мені [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за майном померлої [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Інших підстав відмови у вчиненні нотаріальної дії у постанові нотаріуса не зазначається. У зв`язку з наведеним виникла необхідність встановити право на спадкове майно у судовому порядку, що змушує мене звернутися з цим позовом до суду. Свідоцтвом про забудову в сільських населених пунктах за 1965 рік житловий будинок [ADDRESS] належний спадкодавцю визначається як колгоспний двір. Спорів з приводу правомірності володіння позивачкою житловим будинком між нею і третіми особами не виникає. У спадкодавця [PERSON] було шестеро дітей: [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1948 р.н. фякий помер [INFO] , [PERSON] , 1961 року народження ( помер [INFO] ), [PERSON] 1955 року народження, [PERSON] , 1958 року народження, [PERSON] 1952 року народження. Жоден із спадкоємців по закону своїх прав на спадкове майно не заявляють і заявами про прийняття спадщини у встановленому порядку не зверталися. Жилий будинок, складається з двох житлових кімнат, кухні та коридору загальною площею 47,17 кв.м., з надвірними спорудами: літня кухня, два сараї і вбиральня. Дійсна загальна вартість житлового будинку та господарських споруд згідно зведеного акту домоволодіння станом на момент заявления позову складає 170 438 грн. 00 коп. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Представник відповідача Пилипецької с/ради на розгляд справи не з`явився, подавши суду заяву в якій зазначив, що вимоги позовної заяви визнає, справу просить розглянути без участі представника. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позовні вимоги визнав, обставини зазначені у позові [PERSON] не заперечив. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена п.4 ст.206 ЦПК України для задовольнення позову. У відповідності до ст.142 ч.1 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved