Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 29.07.2015 року станом на 30.09.2019 року в розмірі 35395,61 грн. В позовній заяві зазначено, що між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за умовами якого відповідач отримала від позивача кредит та зобов`язалась його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно з її заявою та умовами надання банківських послуг. Проте, відповідач порушила умови договору і тому станом на 30.09.2019 року має заборгованість в розмірі 35395,61 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатила. Просить стягнути з відповідача вищевказаний розмір заборгованості. В судове засідання представник позивача не з`явився, до позову додано клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за останнім відомим зареєстрованим місцем свого проживання та шляхом публікації оголошення на сайті суду, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань від неї не надходило, відзив до суду не подала. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 січня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № SAMDN40000010860395. 29 липня 2015 року між сторонами укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості за вищевказаним кредитним договором, за умовами якого відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 10703,15 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалась його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також зі сплатою комісії та інших платежів згідно з її заявою та умовами надання банківських послуг. Відповідач порушила умови договору і тому станом на 30.09.2019 року має заборгованість в розмірі 35395,61 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 9502,65 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 6178,30 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 17864,70 грн.; штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1849,96 грн. Ці обставини підтверджуються генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 29.07.2015 року; заявою відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку; витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку; розрахунком заборгованості; свідоцтвом про державну реєстрацію АТ КБ «ПРИВАТБАНК», виданого на підставі зміни найменування юридичної особи. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором та генеральною угодою оскільки не здійснював обов`язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості, а також застосування передбаченої договором відповідальності за порушення зобов`язання, разом з тим, вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання у виді одночасного стягнення штрафу та пені оскільки це має ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року про застосування статті 61 Конституції України щодо застосування подвійної цивільно-правової відповідальності (пені та штрафу), відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом - 9502,65 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 6178,30 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 17864,70 грн., а у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1849,96 грн. належить відмовити. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial