Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 3 вересня 2014 року між Банком та [PERSON] , яка у 2018 році змінила прізвище на [PERSON] , був укладений договір (без номеру), згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 26 жовтня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 14943.52 грн, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а.с. 56). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 132, 133), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 4 березня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша\~статті 1056-1 ЦК України). Судом встановлено, що 3 вересня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] , яка у 2018 році змінила прізвище на [PERSON] , був укладений договір (без номеру) шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9). До договору Банк додав довідку про умови кредитування, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/. 22 грудня 2017 року на виконання умов договору відповідачу було видано картку № [NUMBER] , на яку 2 лютого 2018 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 10500 гривень. 14 вересня 2018 року кредитний ліміт зменшено до 0 гривень (а.с. 11). Термін дії картки встановлено до квітня 2021 року (а.с. 10). Банк, надавши відповідачу кошти, свої зобов`язання виконав. Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача (а.с. 44-48). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Зі змісту довідки про умови кредитування від 22 грудня 2017 року, яка підписана відповідачем, видно, що сторони узгодили строк кредитування (240 місяців), порядок повернення кредиту (щомісячні платежі до 25 числа поточного місяця), процентну ставку за користування кредитними коштами у межах пільгового періоду 0,01% річних, поза межами пільгового періоду 42% річних, та за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту 84% річних (а.с. 13-14). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 26 жовтня 2020 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 14943.52 гривень, яка згідно з наданим Банком розрахунком складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 10526.72 гривень та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 4416.80 гривень (а.с. 13-17). За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою вказаної статті процесуального закону передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача і виписки по рахунку видно, що відповідачу 2 лютого 2018 року було встановлено на картку кредитний ліміт у максимальному розмірі 10500 гривень, який 14 вересня 2018 року зменшено до 0 гривень (а.с. 10). З огляду на вказане, не можна погодитися із розміром простроченого тіла кредиту, який позивач просив стягнути з відповідача, - 10526.72 гривень, оскільки він перевищує розмір основного тіла кредиту розмір максимально встановленого позивачем кредитного ліміту. Виходячи з того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані Банком на кредитну картку, що й було предметом укладеного між сторонами договору, але не повернув їх, суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту, що ним фактично отримано і на час розгляду справи не повернуто у розмірі 10500 гривень, є підставними і підлягають до задоволення. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17. Враховуючи, що сторони по справі обумовили у письмовому вигляді умови сплати відсотків за користування кредитними коштами, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову Банку в частині стягнення на його користь з відповідача прострочених відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 4416.80 гривень. У відповідності до вимог частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99.82 %) підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2098.22 гривень (2102 грн * 99.82 % / 100% = 2098.22 грн). На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 612, 629, 1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: partial