Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06 жовтня 2008 року між сторонами у справі був укладений договір (без номера), згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 28 лютого 2019 року виникла заборгованість в розмірі 106 048.44 гривень, Банк просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Суддя своєю ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та розгляд справи постановив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача - Гребенюк О.С. у вказане судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також оголошенням на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 16 вересня 2021 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що 06 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір шляхом підписання заяви (а.с.7), згідно з яким Банк відкрив відповідачу картковий рахунок, видав платіжну картку, на яку встановив кредитний ліміт у сумі 200 гривень та визначив базову відсоткову ставку за кредитним лімітом в розмірі 3 % на місяць. Того ж дня відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій сторони погодили, що погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованими процентами здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від залишку заборгованості за кредитним лімітом до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, вказаною довідкою визначено, що відповідач сплачує пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від заборгованості та штрафи: 250 гривень +5% від суми позову (а. с.18). На виконання умов договору відповідачу 06 жовтня 2008 року було видано картку № [NUMBER] , на яку того ж дня було встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 гривень, який 11 лютого 2011 року було збільшено до 2 000 гривень, 02 березня 2012 року - до 2 500 гривень, 14 жовтня 2013 року - до 3 600 гривень, 19 серпня 2015 року - зменшено до 3 430 гривень. 17 січня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0 гривень (а. с. 38). Банк, надавши відповідачу кошти, свої зобов`язання виконав. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, у разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника, довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 06 жовтня 2008 року, яку підписала відповідач, визначено розмір кредитного ліміту, відсотків за користування кредитом, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. З наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача [PERSON] видно, що відповідачу 06 жовтня 2008 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 гривень, який 11 лютого 2011 року було збільшено до 2 000 гривень, 02 березня 2012 року - до 2 500 гривень, 14 жовтня 2013 року - до 3 600 гривень, 19 серпня 2015 року - зменшено до 3 430 гривень. 17 січня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0 гривень (а. с.38). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 28 лютого 2019 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 106 048.44 гривень, яка згідно з наданим Банком розрахунком складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 425.65 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 92 834.77 гривень, пеня - 4 500 гривень та штрафи: 250 гривень - фіксована частина та 5 038.02 гривень - процентна складова (а. с. 8-11). Виходячи з того, що відповідач фактично отримала та використовувала кошти, надані Банком на кредитну картку у розмірі, що не перевищує максимального розміру кредитного ліміту, але не повернула їх, сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з відповідача суми заборгованості є підставними і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 гривня. На підставі викладеного, статей 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054 ЦК України та

Outcome: approved