Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) б/н від 6 квітня 2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5290,13 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», з якими можна ознайомитись на сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком кредитний договір. Банк свої зобов`язання згідно договору виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 13.05.2019 року заборгованість перед банком складає 17015,27 грн, з яких: 5290,13 грн - заборгованість за кредитом; 2546,60 грн - заборгованість процентах за користування кредитом; 7406,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 1772,54 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також 1921 грн. сплаченого судового збору. АТ КБ «ПриватБанк» не забезпечили явку представника у судове засідання, звернувшись в суд із клопотанням про розгляд справи у відсутності їхнього представника, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подала. Ухвалою суду від 30.08.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 06.04.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої отримала кредит у розмірі 5290,13 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком по 30.04.2018 року. Відповідно до укладеної між сторонами Генеральної угоди від 06.04.2016 року сторони по справі домовилися про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 18.03.2008 року. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт банк надає позичальнику терміновий кредит у розмірі 5290,13 грн терміном на 24 місяці з 06.04.2016 року по 30.04.2018 рік шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1.5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 264,72 грн для погашення заборгованості за кредитом, що складається із з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших розходів у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.04.2018 року. Згідно п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день по зобов`язанням термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту враховується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1772,54 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором від 06.04.2016 року, станом на 13 травня 2019 року відповідачу нараховано борг на загальну суму 17015,27 грн., з якихз яких: 5290,13 грн - заборгованість за кредитом; 2546,60 грн - заборгованість процентах за користування кредитом; 7406,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; 1772,54 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Зі змісту Генеральної угоди від 06.04.2016 року слідує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - АТ КБ «ПриватБанк»), «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком кредитний договір. Зі змістом останніх можна ознайомитись на сайті банку, про що зазначено позивачем у позовній заяві. Проте, Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Умов надання банківських послуг (наявні у матеріалах справи) розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене й те, що у підписаній сторонами Генеральній угоді не передбачено сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних, як просить стягнути позивач з відповідача за вказаним позовом, посилаючись на Умови та правила надання продукту кредитних карт, які не підписані відповідачем, відсутні розмір пені та комісій, суд із урахуванням наведених вище норм матеріального права та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), доходить висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 2546 грн 60 коп заборгованості по процентах за користування кредитом, 7406 грн - заборгованості за пенею і комісією, 1772 грн 54 коп штрафу. При цьому, на переконання суду, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5290 грн 13 коп, оскільки надання банком кредиту у вказаному вище розмірі підтверджена умовами Генеральної угоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 597,25 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial