Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 27209,20 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 25.03.2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3. Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідачем зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість в сумі 27209,20 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1180,80 гривень, заборгованості по процентах в сумі 20856,53 гривень, заборгованості за пенею в сумі 3400,00 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1271,87 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача. 30.05.2018 року представником відповідача поданий до суду відзив, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими, незаконними та такими, що не можуть бути задоволені. Зокрема вказав, що вищевказаний кредит відповідач не отримувала, жодних заяв не підписувала та жодною кредитною карткою не користувалася. З наданих позивачем матеріалів взагалі важко зрозуміти хто саме отримував відповідну кредитну картку. У матеріалах позовної заяви відсутня памятка клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг разом із заявою, та у якій сторонами договору погоджуються такі істотні умови договору (у разі відсутності їх визначення у заяві) якстроки і порядок погашення за кредитом, в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обовязкового платежу, вид та строк дії кредитної картки. У заяві істотні умови кредитного договору не визначені. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що умови та правила надання банківських послуг, памятка клієнта, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг. В той же час, позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил банківських послуг, памятки клієнта і тарифів, щоб в сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Долучений до позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, тобто позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач була ознайомлена саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг. Позивачем не додано доказів, що відповідна кредитна карта, передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, позивачем не надано до суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 27209,20 гривен, враховуючи, що згідно заяви розмір кредитного ліміту взагалі не визначено, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 6100,00 грн. Також позивачем не надано доказів відкриття на імя відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого можна було б встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої з вказаною довідкою та прикладами використання кредитних коштів на кредитці. Посилання позивача про те, що строк дії картки, виданої відповідачу діє станом на 2017 року, є необґрунтованим, тому просить відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення позивачем процесуальних строків звернення до суду. (а.с.58-59). 01.08.2018 року позивачем подана до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що 04.07.2010 року відповідач приєдналася до нових умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач, підписавши цю анкету-заяву, ознайомилася та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжним картками, розташованим на сайті банку, зобовязалася виконувати умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Крім цього, зазначено, що відповідачеві було надано для ознайомлення умови та правила в письмовому вигляді. На підставі анкети-заяви, що разом з умовами та правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг, відповідачеві було відкрито картковий рахунок № 4149437329153074 (п.п. 1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п.1.1.1.62 Умов), яку отримала відповідач, та мобільний телефон, який вказала відповідач (п.1.1.1.15 та 1.1.1.16 Умов) в анкеті-заяві. Тарифи, зазначені в памятці клієнта, яка існує в єдиному екземплярі та була отримана клієнтом разом з кредитною карткою в спеціальному конверті. З доданої виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт на кредитну карту «Універсальна» та вбачається, що відповідач користувалася грошима з цієї кредитної картки, отримуючи кошти через банкомат та здійснюючи розрахунки через термінали в касах, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Щодо посилання відповідача на\~ЗУ «Про захист прав споживачів», банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Стосовно незнання відповідача про наявності заборгованості, то умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обовязок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту. Стосовно строку дії договору та кредитної карти, то даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на платіжну картку, а сума обовязкового мінімального платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно умов та правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляд емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта… тощо. Згідно умов обслуговування банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в заяві та в памятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Тому кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Щодо зміни кредитного ліміту, то в анкеті-заяви клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору (п. 2.1.1.2.3) визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Щодо нарахування штрафів, то п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф нараховується на окремому розцінку та підлягає сплаті першочергово. Цей штраф не виражається у твердій грошовій сумі, оскільки хоча в розрахунку він і складається з двох части (фіксована складова + процентна складова), але юридично вони складові формули, за якою обчислюється нероздільне (цілісна) сума в залежності від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобовязань. Щодо строків позовної давності, то відповідно до п. 1.1.7.31 умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідно до доданої довідки про видачу кредиту строк випущеної картки до останнього дня 04.2014 року, позивач звернувся до суду з позовом 29.07.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. В судове засідання відповідач та представник відповідача не зявились. Від представника відповідача надійшла заява, в якій просить відмовити позивачеві у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу строків позовної давності, та справу розглянути за відсутності сторони відповідача. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 23.03.2009 року АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу платіжну картку № 4149437329153074 із встановленим кредитним лімітом на суму 6100,00 гривень в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків у зазначені строки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту (а.с. 6). Із вказаної копії заяви позичальника на видачу універсальної картки вбачається, що датою відкриття рахунку та датою видачі картки і ПІН-коду є 25 березня 2009 року. Відповідно до пункту 3.1 розділу І Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнтові карту, її вид і термін дії визначено у заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки банку» заяви (а.с.9). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту у повному обсязі останнім днем місяця вказаного на карті (поле MONTH) (а.с. 12, 13). Пунктом 9.12 розділу І Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців із моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с. 12). 04.07.2010 року відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, за умовами якої відповідач ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку та дала згоду на те, що ця заява разом із памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 91). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач у зв'язку з порушенням нею зобов'язання за кредитним договором станом на 30.06.2017 року створила заборгованість в сумі 27209,20 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1180,80 гривень, заборгованості по процентах в сумі 20856,53 гривень, заборгованості за пенею в сумі 3400,00 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1271,87 гривень. (а.с. 30-31). Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 530\~ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 17 жовтня 2018 року представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с. 98). З довідки про видачу кредитної карти, доданою позивачем до відповіді на відзив, клієнт [PERSON] згідно кредитного договору № б/н від 25.03.2009 року отримала картки № 414937329153074 та № 4149437411772393 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 04.2014 року, тобто квітня 2014р. (а.с. 83). Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з частиною першою статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об'єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб'єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права. Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За змістом статті 266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Оскільки згідно наданої позивачем довідки про видачу кредитної картки, термін дії картки № 4149437329153074 не зазначено, а перевипущеної картки № 4149437411772393 - закінчився 30.04.2014 року (а.с. 83), з позовом позивач звернувся 03.08.2017 року, тому суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача (а.с. 98). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Суд не приймає до уваги доводи позивача відносно того, що відповідно до п. 1.1.7.31 умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, оскільки він не може бути застосований до наявних між сторонами правовідносин через відсутність письмової згоди позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положення частини першої статті 259 ЦК України. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року (№61-560св17). За таких обставин, оскільки позивачем заявлено позов після спливу позовної давності, у відповідності до вимог ч.5 ст.267 ЦПК України не наведено перед судом обґрунтованих доводів про поважність причин пропуску трирічного строку на звернення до суду, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності. Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат. Також суд при ухваленні рішення не приймає до уваги заперечення позивача з приводу не укладення нею кредитного договору з позивачем, оскільки жодних вимог про визнання вказаного кредитного договору недійсним до суду відповідачем подано не було. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed