Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» звернулось до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою с. Богоявленка (с. Добровілля), вул. Акімова, б. 38 та на неї відкрито особовий рахунок № 0607046а і укладено договір на користування електричною енергією від 17.08.2013 року. 26 квітня 2014 року при проведенні перевірки представниками позивача, за місцем мешкання відповідача було виявлено порушення, що виразилось у самовільному підключенні електроустановок, токоприймачів, електропроводки до електричної мережі електропостачальника з порушенням схеми обліку, порушення було зафіксовано в [PERSON] про порушення ПКЕЕН № 195143 від 26.04.2014 року. Відповідно до Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, на підставі [PERSON] про порушення ПКЕЕН № 195143 від 26.04.2014 року відповідачу [PERSON] було визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії, внаслідок порушення, на загальну суму 31996,89 грн. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнала у повному обсязі, вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими. Відповідач зазначає, що між нею та позивачем АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» немає жодних зобовязань та відсутній предмет спору, оскільки акт про порушення № 195143 від 26.04.2014 року вона бачить вдруге (вперше у 2017 році при зверненні до суду для видання наказу про стягнення), в її присутності цей акт не складався та нею не підписувався. Крім того, з наявністю та розрахунком заборгованості відповідач не згодна, оскільки регулярно сплачує вартість споживання електричної енергії. Також, відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач вважає, що у правовідносинах між нею та АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» право предявити вимогу про виконання зобовязання (стягнення штрафу) виникло з моменту складання акту про порушення № 195143, тобто з 26.04.2014 року та до таких правовідносин застосовується скорочений строк позовної давності, передбачений ст. 258 ЦК України. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача та відповідач кожен окремо подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з довідки № 76/02-26 від 23.01.2018 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою: вул. Акімова, буд. 38, с. Добровілля, Марїнський район, Донецька область є [PERSON] Між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією від 17 серпня 2013 року відповідно до умов якого ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» взяло на себе зобовязання постачати [PERSON] електричну енергію у необхідних їй обсягах відповідно до потужності 3.5 кВт. електроустановок [PERSON], з гарантованим рівнем надійності і якості, а [PERSON] зобовязувалась оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Згідно умов договору [PERSON] також зобовязувалась дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових приладів. У травні 2018 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» змінило назву на АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі». 26 квітня 2014 року під час проведення перевірки було встановлено, що [PERSON] порушила Правила користування електричною енергією для населення (які були чинні на момент виявлення правопорушення), що виразилось у самовільному підключені токоприймачів до електричної мережі, що підтверджується [PERSON] про порушення (ПКЕЕН) № 195143, підписаним трьома представниками постачальника електроенергії та від підписання якого [PERSON] відмовилась. [PERSON] був розглянутий на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН, що підтверджується відповідним протоколом від 20 травня 2014 року. Розрахунок заборгованості за [PERSON] про порушення ПКЕЕН № 195143 проведено згідно ПКЕЕН та Методики розрахунку нарахуванням по актам та складає 31996,89 гривень. Пунктом 2.5 Постанови Пленуму ВГСУ від 16.12.15 № 3 «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання» розяснено, що у вирішенні спорів про стягнення вартості електричної енергії, спожитої внаслідок самовільного підключення до обєктів електроенергетики, та визначенні особи, яка є споживачем та належним відповідачем у спорі, судам слід виходити з приписів положень 319, 322 ЦК України та враховувати, що відповідальність щодо належного утримання майна несе власник цього майна або особа, що володіє іншими речовими правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння). Частиною першою статті 27 Закону України «Про електоренергетику» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Абзацом 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про електоренергетику» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Згідно пункту 2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) самовільне підключення споживання електричної енергії без укладення з електропостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Відповідно до пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку. Як вбачається із абзацу 2 пункту 53 Правил користування електричною енергією для населення (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Згідно п. 3.1.6. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією дана методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог Правил користування електричною енергією для населення, та в разі виявлення такого порушення Правил користування електричною енергією для населення як, зокрема, самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування спеціальних строків позовної давності у 1 рік, передбачених ст. 258 ЦК України суд зазначає, що дана заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію, а не стягнення неустойки (штрафу, пені) правові підстави для застосування спеціальної позовної давності в один рік відсутні. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності за приписами ч. 1 ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого прав або про особу яка її порушила. Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення свого права при проведенні перевірки 26 квітня 2014 року, про що було складено акт про порушення ПКЕЕН № 195143. У відповідності\~до ч.\~2,\~3\~ст.\~264\~ЦК України\~позовна давність\~переривається у\~разі пред'явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після переривання\~перебіг позовної\~давності починається\~заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою рішення. 29 березня 2017 року Марїнським районним судом Донецької області за заявою ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 31996,89 гривень. Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 23.06.2017 року судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 31996,89 гривень було скасовано. Згідно правового висновку, викладеного в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі 6-214цс14, оскільки судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Таким чином, оскільки АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» 03 березня 2017 року було подано до Марїнського районного суду Донецької області заяву про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію, то загальний трирічний строк позовної давності переривався і починався заново та станом на дату подання позовної заяви не сплинув. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач не спростувала жодними належними і допустимими доказами зазначені позивачем обставини та добровільно не відшкодувала вартість не облікованої електроенергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, суд вважає позовну заяву АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved