Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Бердянський міжрайонний прокурор у березні 2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, за участю третіх осіб, в обґрунтування якого зазначив, що за результатами опрацювання листа виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.03.2015 року за №06-1306/37 про захист житлових прав дітей, позбавлених батьківського піклування, прокуратурою було встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.11.2012 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 11.12.2012 року №545 їм надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Опікуном над малолітніми онуками, згідно рішення виконкому Бердянської міської ради №546 від 11.12.2012 року, призначено [PERSON], яка проживає разом з онуками за адресою: вул. Пирогова, 22 у м.Бердянську. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] на праві власності належить домоволодіння №65 по вул. 40 років Перемоги в с.Роза Бердянського району Запорізької області, в якому зареєстрованими особами є відповідач [PERSON], неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також [PERSON] (10.03.1966 р.н.) [PERSON] (22.10.1967 р.н.) [PERSON] (19.03.1999 р.н.), [PERSON] (16.05.2004 р.н.), [PERSON] (21.01.2008 р.н.), [PERSON] ( 20.04.1996 р.н.). На даний час заборона на відчуження житлового будинку №65 по вул. 40 років Перемоги в с.Роза Бердянського району Запорізької області, в якому зареєстровані та мешкали малолітні [PERSON] та [PERSON], не накладена, що може призвести до порушення гарантованих прав дітей на житло. Внаслідок недосягнення повноліття, вони неспроможні самостійно захистити свої права. Враховуючи, що питання накладення заборони на відчуження майна та житла дітей під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] вирішено не було, прокурор змушений звертатися до суду з окремим позовом. Посилаючись на п.3.ч.3 ст. 71 ЖК України, ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», п.3 ч.1 ст. 247 СК України, ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства», прокурор просив накласти заборону на відчуження нерухомого майна домоволодіння, яке належить на праві приватної власності [PERSON], що розташоване за адресою: вул. 40 років Перемоги, будинок №65, с. Роза Бердянський район Запорізька область, до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO]. У судовому засіданні прокурор Коробко С.Є підтримала позов із зазначених у ньому підстав та просила задовольнити позов у попередньому судовому засіданні, оскільки відповідач позов визнав повністю, про що подав до суду відповідну письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду письмову заяву від 30.04.2015 року, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить позов прокурора задовольнити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити в інтересах малолітніх дітей. Третя особа [PERSON] також просила задовольнити позов прокурора, зазначивши, що вона є опікуном неповнолітніх онуків, які мешкають разом з нею по вул.. Пирогова, 22. Представник третьої особи Нововасилівської сільської ради Запорізької області до суду не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Заслухавши прокурора, представника третьої особи та третю особу, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в попередньому судовому засіданні відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності заяви відповідача [PERSON] про визнання позову, яке не суперечить закону. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.11.2012 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 11.12.2012 року №545, їм надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Опікуном над малолітніми онуками, згідно рішення виконкому Бердянської міської ради №546 від 11.12.2012 року, призначено [PERSON]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей, що підтверджується відповідними судовими рішеннями та рішеннями виконавчого комітету Бердянської міської ради. На даний час діти проживають разом з опікуном [PERSON] за адресою: вул. Пирогова, 22 у м.Бердянську Запорізької області , як вбачається з матеріалів справи, проте вони є зареєстрованими за адресою: [INFO]. Власником вказаного домоволодіння є відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради №02.0-3.04.322 від 13.03.2015 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» прямо передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла, однак при постановленні рішення Бердянським міськрайонним судом Запорізької області від 07.02.2014 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] заборону на відчуженні житла не було встановлено. Згідно із ч.3 ст.25 вище зазначеного Закону, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Відповідно до п.1 п.3 ч.1 ст.247 СК України, дитина, над якої встановлено опіку або піклування, має право на проживання в сімї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку, на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Положеннями п.3 ч.3 ст.71 ЖК України закріплено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сімю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та для дітей, позбавлених батьківського піклування,- протягом всього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сімї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей,позбавлених батьківського піклування. Право звернення прокурора з позовною заявою в порядку цивільного судочинства передбачене ст.45 ЦПК України, ст.ст.20. 36-1, 37 Закону України «Про прокуратуру», а підставою представництва є необхідність захисту в даному випадку майнових прав неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], які залишилися без батьківської уваги та не в змозі самостійно захисти свої права. Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявності підстав для його задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки органи прокуратури звільнені від його сплати при зверненні до суду.

Outcome: approved