Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» 25.11.2019р. звернулось до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що банк на підставі заяви б/н від 22.01.2014р. надав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 15.07.2019р. склав 30\~538,29 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 30\~538,29 грн. та судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем [PERSON] надано суду відзив на позов, в якому посилаючись на те, що він не пам`ятає, що отримував кредит у позивача, не приєднувався до жодних Умов та Правил, та на пропуск позивачем строку позовної давності, просить суд відмовити у його задоволенні. Представником позивача АТ КБ «Приватбанк» надано суду відповідь на відзив, в якій він посилаючись на безпідставність заявлених вимог, наявність в матеріалах справи Умов та Правил які діяли на момент укладання спірного договору, просить суд позовні вимоги задовольнити. Позивач АТ КБ «Приватбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В позовній заяві представник просив справу розглядати за його відсутності. [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте його представник [PERSON] надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Позивач звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що 22.01.2014р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10\~000,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2019р. становить 30\~538,29 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 20\~326,88\~грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 7\~326,42 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 954,60 грн.; 500,00\~грн. штраф (фіксована частина), 1\~430,39\~грн. штраф (процентна складова) (а.с.5). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). На підтвердження укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів банком надано суду розрахунок заборгованості за договором (а.с.5), Анкету-заяву про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг (а.с.7), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8-25), виписку по основній картці [NUMBER] за період з 01.01.2014р. по 13.02.2020р. (а.с.66-73), виписку по основній картці [NUMBER] 2272 за період за період з 01.01.2014р. по 13.02.2020р. (а.с.73-74); довідку про отримання [PERSON] картки [NUMBER] відповідно до умов спірного кредитного договору (а.с.77). Водночас, з наданих позивачем розрахунків неможливо встановити отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, окрім того, з наданої виписки по рахунку [NUMBER] вбачається, що станом на 15.08.2017р. кредитний ліміт 0,00 грн., а 16.08.2017р. поповнено картку готівковими коштами в терміналі самообслуговування на суму 10\~500,00\~грн., якими в подальшому відповідач користувався. Окрім того, Анкета-заява про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг також не містить інформації, з якої можливо встановити розмір отриманих кредитних коштів, та інформації з якої можливо встановити, що [PERSON] її підписуючи дійсно мав намір отримати будь-яку кредитну картку для користування кредитними коштами. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що за матеріалами справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку, суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту. Таким чином, суд не приймає до уваги наданий банком розрахунок заборгованості у розмірі 30\~538,29 грн. З огляду на викладене, судів доходить до висновку, що надані банком докази не підтверджують надання відповідачу кредиту в зазначеному в позові розміру, оскільки суперечать один одному. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем, зокрема, факту погодження між сторонами кредитного ліміту та порядку нарахування процентів за користування кредитом у розмірі зазначеному в розрахунку, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. За змістом ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed