Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В березні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 250 888 грн. 43 коп. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 225/225-Ф03.16-34 від 05.06.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 83698 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17% річних. 14.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту № 225/225-Ф03.16-34 від 05.06.2006 року, якою сторони погодили змінити відсоткову ставку до 21% річних та додаткову видали відповідачу суму 5730,91 грн. кредиту. 23.09.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду №3 про внесення змін до договору кредиту № 225/225-Ф03.16-34 від 05.06.2006 року, яким сторони погодили збільшити відсоткову ставку до 21,85% річних та встановили новий графік погашення кредиту. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість у сумі 205888,43 грн., що складається з: 53520,39 грн. заборгованість за кредитом, 62557,34 грн. сума заборгованості за відсотками, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 25816,15грн., 20449,32 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, інфляційні витрати за кредитом в сумі 24298,26 грн., інфляційні витрати за відсотками в сумі 19246,97 грн. \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений через засоби масової інформації газету «Урядовий курєр від 18 червня 2016 року» відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору № 225/225-Ф03.16-34 від 05.06.2006 року з додатковими угодами (а.с. 7-14), [PERSON] отримав кредит у сумі 89\~428,91 грн., із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 21,85% річних. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 225/225-Ф03.16-34 від 05.06.2006 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] встановив, що станом на 26.10.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 205888,43 грн., що складається з: 53520,39 грн. заборгованість за кредитом, 62557,34 грн. сума заборгованості за відсотками, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 25816,15грн., 20449,32 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, інфляційні витрати за кредитом в сумі 24298,26 грн., інфляційні витрати за відсотками в сумі 19246,97 грн. (а.с.4-5). В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить Донецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], який зареєстрований у м. Донецьку, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, інфляційних витрат за його користування нарахована після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку є неправомірним. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial