overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де прохає: визнати за ним право власності на приватизовані земельні ділянки в розмірі 0,38 га, 0,15 га, що знаходяться в селі Малий Кобелячок, Новосанжарського району, Полтавської області після померлої [INFO] матері [PERSON], як за спадкоємцем першої черги за законом. Позивач, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, прохає їх задовольнити. Представник відповідача Малокобелячківська територіальна громада в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву № 02-24/109 від 21.04.2016 року про розгляд справи за його відсутності, позов визнають у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Малокобелячківською сільською радою Новосанжарського району 25.12.2001 року, актовий запис № 23, [INFO] померла [PERSON] (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області 28.11.2007 року, актовий запис № 01, [PERSON] народився [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.4). Згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] від 15.09.1997 року, [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,53 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Малий Кобелячок Малокобелячківської сільської ради. Землю передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.5). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2001 рік, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства розташована на території с. Малий Кобелячок, Новосанжарського району Полтавської області, власником є [PERSON], площа земельної ділянки 0,38 га (а.с.7). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2001 рік, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку розташована на території с. Малий Кобелячок, Новосанжарського району Полтавської області, власником є [PERSON], площа земельної ділянки 0,15 га (а.с.8). Згідно повідомлення Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 15.06.2016 року, після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 482 Новосанжарською державною нотаріальною конторою та видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.07.2002 року за № 1970 після померлої на ім'я [PERSON] на земельну частку/пай, свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.07.2002 року за № 1972 після померлої на ім'я [PERSON] на майновий пай.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що 05.07.2012 року помер спадкодавець [PERSON], який був його рідним батьком. Після його смерті відкрилась спадщина в вигляді квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Він не підтримував звязку із спадкодавцем за його проханням, оскільки в них був конфлікт на ґрунті сімейних відносин між спадкодавцем та матірю позивача. Про смерть спадкодавця дізнався лише в березні 2016 року, коли строк для звернення до органів нотаріату вже було пропущено. Просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини три місяці. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову та просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду лист, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті. Позивач [PERSON] народився 12.09.1964 року, в родині [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5) За правилами ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За життя спадкодавцю належало нерухоме майно в вигляді квартири [ADDRESS] (а. с. 8,9). Позивач та відповідач мешкали окремо від відповідача. Позивач мешкав окремо за згодою із спадкодавцем, який після розірвання шлюбу (а. с. 7) звернувся до нього із проханням не втручатись в його особисте життя. Спадкодавець [PERSON] помер 05.07.2012 року, свідоцтво про смерть отримано позивачем 15.03.2016 року (а. с. 4). Мешкаючи окремо від спадкодавця, позивач не мав з ним звязку, оскільки спадкодавець жодного разу після сімейного конфлікту із ним на зв'язок не вийшов, хоча мав для цього можливості, тому про смерть спадкодавця він дізнався лише в березні 2016 року, про що свідчить отримання ним свідоцтва про смерть. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини встановлена у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому посилається на те, що між ПАТ «АктаБанк» та відповідачем 13 червня 2014 року був укладений договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 26253000157355, відповідно до якого відповідачу було надано ліміт шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у розмірі 25\~000,00 грн. строком до 12.06.2015 року. Однак відповідач договірні зобовязання не виконує. Станом на 18.02.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 26 811,20 грн., з яких: 19035,58 грн. по тілу кредиту, 7 775,62 грн. по відсоткам. Просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 26253000157355 від 13 червня 2014 року станом на 18.02.2016 року в сумі 26 811,20 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачу судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «АктаБанк» та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 26253000157355, згідно якого [PERSON] було надано ліміт шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у розмірі 25\~000,00 грн. строком до 12.06.2015 року. Процентна ставка за овердрафтом складає 32,5% річних, а процентна ставка за простроченим Овердрафтом складає 48% річних. Банк виконав свої зобовязання за договором, відкривши позивальнику картковий рахунок № 26253000157355. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач суму кредиту використав, однак, не здійснив своєчасне погашення заборгованості, у звязку з чим заборгованість по кредиту станом на 18.02.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 26 811,20 грн., з яких: 19035,58 грн. по тілу кредиту, 7 775,62 грн. по відсоткам. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У звязку з вище викладеним позовні вимоги ПАТ «АктаБанк» законні, обґрунтуванні і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач посилався на те, що 20 червня 1997 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 335. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Зазначив, що відносини між ним та відповідачкою протягом декількох останніх років не складаються. Сумісне проживання та ведення господарства між ними припинилися і на даний час він мешкає окремо. Вказав, що примирення між ними не можливе, тому просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 07.04.2016 року просив справу слухати у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви від 07.04.2016 року позовні вимоги визнала та просила справу слухати у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 20 червня 1997 року був зареєстрований шлюб Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 335. В шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе. Спори щодо місця проживання дітей та поділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, спору щодо поділу майна між сторонами немає, спір щодо місця проживання дитини також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 10 листопада 2006 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивач надав заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 10 листопада 2006 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під №732. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із Войчук на [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 05 вересня 2003 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, про що в книзі реєстрації актів про одруження 05.09.2003 зроблено відповідний актовий запис № 608. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з 2013 року життя з жінкою не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відмінності у погляді на родинні відносини та сімейні обовязки щодо суспільного ведення господарства та виховання дитини, через різні погляди на сімейне життя та життя в цілому і тому зараз кожен з них живе своїм власним життям та своїми власними інтересами, вони стали чужими людьми. На думку позивача примирення між ними не можливе. Тому з 2013 року вони мешкають окремо один від одного. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «Отрощенко». Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 274623, виданного 09 березня 2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 608, між [PERSON] та [PERSON], 05 вересня 2003 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 435996 виданого 28 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції , актовий запис 4567, [PERSON], народився 06 вересня 2010 року . Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище « Отрощенко». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб , про що відділом МВРАЦС № 1 в Харківській області зроблено відповідний актовий запис № 931 та видано свідоцтво про шлюб 1-ВЛ № 217123. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], «03» грудня [INFO]. Також позивач зазначає, що подружні відносити між ними припиненні з серпня 2014 року. Основна причина розладу сім`ї це різниця характерів та відсутність взаєморозуміння та довіря. Таким чином, шлюб існує формально та позивач вважає, що поновити сімейні стосунки вже не можливо, оскільки це суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище чоловіка «Лимар». Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 217123., виданного 29 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 931, між [PERSON] та [PERSON] 20 липня 2004 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - Лимар, дружини - Лимар. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 295864, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції від 24 грудня 2004 року, [PERSON] народилась 03 грудня 2004 року. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище чоловіка « Данилова». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 2001 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою. В жовтні 2003 року у них народилась дочка. З січня 2016 року відповідачка проживає окремо від дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Оскільки відповідачка добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка позов визнала частково, не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 1/4 частини. Судовим розглядом встановлено, що батьками [PERSON] є позивач по справі, [PERSON] та відповідачка, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про встановлення батьківства ( а.с.6,7). Згідно довідки голови квартального комітету кварталу № 18 Бондаренко Катерина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні ( а.с.8). Відповідачка, [PERSON] зареєстрована як безробітна в Ізюмському міськрайонному центрі зайнятості з 23 грудня 2015 року та її дохід за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року становить 3\~309,19 гривень ( а.с. 34). Крім цього відповідачка перебуває на обліку в Ізюмському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію, як інвалід ІІІ групи по інвалідності внаслідок загального захворювання, та її доход за період з 01 січня 2016 року по квітень 2016 року становить 4\~696,00 гривень ( а.с.38). Наявність інших зобовязань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідачка є матірю дитини та не виконує свій обовязок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 10 березня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором б/н від 03.04.2008 року , посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 30.11.2015 р. виникла заборгованість на суму 11477,31 грн.. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про слухання справи, до суду не з'явилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 03.04.2008 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно умов та правил банк має право вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 30.11.2015 р. виникла заборгованість на суму 11477,31 грн., яка складається з наступного: 3011,91 грн. заборгованість за кредитом; 5721,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1959,33 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 534,63 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved