Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) 08 січня 2019 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі заяви б/н від 22 червня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань, станом на 28 листопада 2018 року загальна сума заборгованості становить 13 280 грн. 78 коп., яка складається з: 6 256 грн. 23 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 5 915 грн. 94 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 608 грн. 61 коп. процентної складової штрафу. Тому просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості та сплачені судові витрати. Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовими повістками, направленими рекомендованим листом з повідомленням, які повернуті з причини закінчення терміну зберігання, телефонограмою та оголошенням на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав, тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до анкети-заяви б/н від 22 червня 2012 року (а.с. 9) [PERSON] висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Але кредитний ліміт та вид банківської картки в анкеті-заяві не зазначені. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 7-8) станом на 28 листопада 2018 року загальна сума заборгованості становить 13 280 грн. 78 коп., яка складається з: 6 256 грн. 23 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 5 915 грн. 94 коп. заборгованості за пенею, 500 грн. фіксованої частини штрафу та 608 грн. 61 коп. процентної складової штрафу. Вказаний розрахунок незрозуміло ким підписаний, не зазначена дата його засвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. З наданого Банком витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» неможливо зрозуміти, які саме тарифи стосуються спірних правовідносин, оскільки доказів отримання відповідачем будь-якої з кредитних карток Банку до позову не додано. Але з умовами кредитування та тарифами по банківським карткам відповідач ознайомлений (а.с. 9 зв.). У той же час додані до позову Умови та правила надання банківських послуг /далі - Умови/ не містять підпису відповідача, тому не можна зробити висновок, що саме з цими Умовами був ознайомлений [PERSON] при підписанні анкети-заяви. Відповідно до п. 1.1.2.1.7 Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 11-25) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак у наданому Банком розрахунку відсутня заборгованість за тілом кредиту, тому не зрозуміло, на підставі чого нараховані відсотки за користування кредитом. Також слід зазначити, що відповідно до Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»м. Кремінна Луганської області визнано населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Частиною 1 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Всупереч вищевказаним нормам закону Банком у розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачу нарахована пеня та судові штрафи. Крім того, Банком не надано суду доказів фактичного отримання відповідачем кредитної картки, її номер, строк дії, дані про її перевипуск та інш. З огляду на надані Банком докази неможливо зробити висновок про існування між сторонами кредитних правовідносин, строк їх дії, наявність порушення з боку відповідача кредитних зобов'язань та правильність нарахування сум заборгованості. Отже позовні вимоги Банку суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed