overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивачка не прибула, подавши письмову заяву, за змістом якої справу просила розглянути у її відсутність. Від заявленого позову не відмовилася, клопотань про надання строку для примирення не заявила/ а.с. 17 /. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, просив задовольнити його, про надання строку для примирення не просив. В своїх поясненнях підтвердив той факт, що їх сім'я дійсно розпалася ще в грудні 2013 року. З того часу вони з позивачкою проживають окремо. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 30 квітня 2009 року у Відділі РАЦС по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 4 /. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей 2012 та 2013 років народження / а.с. 5, 6 /. На примирення вони не погоджуються, проживають окремо. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дочку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від її належного утримання. Свої вимоги в судовому засіданні позивачка підтримала, просила стягувати з відповідача щомісячно по 1/4 частині його доходів, пояснивши, що на даний час відповідач не надає утримання своїй дитині, хоча є працездатним та має дохід за місцем служби. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що на даний час він є військовослужбовцем та одержує грошове забезпечення. При цьому має задовільний стан здоров'я, а тому не проти утримувати власну дочку. Судом встановлено, що між сторонами по справі склалися і існують сімейні правовідносини, які визначають права та обов'язки матері, батька і дитини, оскільки від їх шлюбу вони мають дочку [PERSON], 2008 року народження, яка перебуває на утриманні позивачки / а.с. 3, 4, 5 /. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини / аліменти / присуджуються у частці від доходу її матері, батька і / або / у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров'я, а тому спроможний утримувати свою малолітню дитину. Приймаючи до уваги викладені обставини, заявлений позов підлягає до задоволення, а рішення по справі слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу та сплату аліментів у визначеному позивачкою розмірі погодився. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 жовтня 2011 року і від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.4-6/. Як пояснила позивачка в судовому зсіданні і відповідач визнав позов, сімейне життя у сторін не склалося, з грудня 2014 року вони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач визнав позов, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 243,60 грн., витрат на правову допомогу - 500 грн. та в дохід бюджету судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що вони з відповідачем з 18 вересня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина після припинення шлюбних відносин між сторонами проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Справу просив розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, а тому, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та положення ст. 182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 12 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері дитини - [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 08 червня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 174 - розірвати, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є психологічна несумісність між ними, яка негативно вплинула на подружні стосунки та призвела до непорозумінь та втрати моральної рівноваги в сім'ї. До теперішнього часу поліпшення у їх стосунках не відбулося, так як кожен з них продовжує жити окремим життям. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що не проживає разом з чоловіком з березня 2014 року. Судові витрати просила не стягувати з відповідача. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін та розглянути справу без її участі. Також, зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 08 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 174. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2014 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Тому, суд вважає необхідним задовольнити даний позов та розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила постановити рішення яким, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1600 грн., до досягнення дітьми повнолітнього віку. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем припинили сімейні відносини, матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, офіційно не працює. Тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення (а.с.11), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.5), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, тому, на підставі викладеного та враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, частково стягнувши аліменти з відповідача на утримання дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 25 березня 2015 року і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила постановити рішення яким, стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 800 грн. на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем припинили сімейні відносини, матеріальну допомогу в добровільному порядку відповідач не надає, офіційно не працює. Тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що уточнює позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 500 грн. на кожну дитину, просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомлення (а.с.19), а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с.9) та [PERSON], [INFO] (а.с.10), які проживають разом з позивачкою (а.с.11) та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, проживає окремо від сімї. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, тому, на підставі викладеного та враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 02 березня 2015 року і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі знаходилась у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на дитину, але з березня 2015 року перестав давати кошти, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких мають доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач - [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 19 жовтня 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 972. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Зазначила, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Проживають окремо та не ведуть спільне господарство з квітня 2014 року. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви від 06.05.2015 року просила справу слухати у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 06.05.2015 року позовні вимоги визнав та просив справу слухати у його відсутність. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 19 жовтня 2007 року був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 972. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони з квітня 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе. Спори щодо місця проживання доньки та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка посилалася на те, що 26 липня 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 566 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Проживають окремо та не ведуть спільне господарство з літа 2012 року. У сім'ї склалася напружена морально-психологічна атмосфера. Між ними, як подружжям, була втрачена повага та взаєморозуміння, пропало бажання піклуватися про побудову нормальних сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе, оскільки і у позивачки, і у відповідача створилися нові сімейні відносини, які не можуть бути зареєстровані як шлюб без офіційного розірвання шлюбу між ними. Просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви від 17.04.2015 року просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 17.04.2015 року позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що між сторонами 26 липня 2008 року був зареєстрований шлюб Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 566. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони з літа 2012 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спори щодо місця проживання сина та розділу майна відсутні. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved