Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 11 720 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 24.04.2015 року. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями які постійно проживали з [PERSON] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] 08 листопада 2018 року банком до Десятої Київської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, на яку 02.01.2019 року отримано відповідь. 26 жовтня 2020 року банком направлено претензію з вимогою на адресу спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , проте ніяких дій з боку спадкоємців виконано не було. Позивач вказує, що станом на дату смерті [PERSON] заборгованість останнього становить 11 720,00 грн. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 11 720 грн. (а.с. 107-110). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.04.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, витребувано від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб довідку про всіх зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] станом на 11 серпня 2018 року та витребувано від Десятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до них процесуальними документами були направлені відповідачам та отримані відповідачем [PERSON] 12.06.2021 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи, поштова кореспонденція, яка надсилалася на адресу відповідача [PERSON] повернута до суду без вручення з довідкою Укрпошти за закінченням строку зберігання. Відзив на позов відповідачами у визначений термін не надано. 19 липня 2021 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від Десятої Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 1130/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 126-168). 23 липня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва від Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на ухвалу суду надійшов Витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 квітня 2015 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у змісті якої зазначено: я згоден з тим, що ця Заява разом з пам`яткою клієнта та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому виді. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За правилами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 24.04.2015 року, за яким відповідачу було надано кредитну картку із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 130). Відповідно до наданої Десятою Київською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи № 1130/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] убачається, що спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 12.11.2018 року. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ст. 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 18.08.2019 року по справі № 640/6274/16-ц зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Вирішуючи наявний між сторонами спір, судом встановлено, що 06.02.2019 року спадкоємцями померлого [INFO] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] до Десятої Київської державної нотаріальної контори були подані заяви про відмову у прийнятті спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 136 зв., 137). Як убачається із копії спадкової справи 1130/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , 06.02.2019 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . [PERSON] (а.с. 137 зв.). Отже, позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження одержання відповідачами в порядку спадкування після смерті боржника [PERSON] спадкового майна, натомість убачається наявність відмови відповідачів у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] та її прийняття донькою померлого [PERSON] [PERSON] . Проте [PERSON] , як спадкоємець померлого [PERSON] , до складу відповідачів позивачем не включена та жодних вимог до неї не заявлено. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed