Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 23.03.2002 р., який було розірвано 31.08.2005 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею. З моменту розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, розвитком сина не цікавився. У зв»язку з ситуацією, що склалася в м.Луганськ та Луганській області, знищенням в результаті артобстрілу належного їй житла, вона була вимушена виїхати з постійного місця проживання та залишити всі речі. В цей час вона разом з дітьми позбавлена можливості повернутись додому та змушена проживати в м.Запоріжжя, де не має ані свого житла, ані родичів, які б змогли її прихистити разом з дітьми. Відповідач залишився в Луганській області, з ним зв»язку вона не має, що позбавляє її можливості отримати від нього дозвіл на виїзд до Російської Федерації, де в м.Пенза постійно мешкає її мати, бабуся дітей, яка має змогу забезпечити їх всім необхідним. За позовом [PERSON] просить суд надати їй дозвіл на виїзд [PERSON] за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. У зв'язку з проведенням бойових дій в зоні АТО, блокування шляхів проїзду до м.Луганськ та населених пунктах Луганської області, відповідно до листа ДППЗ «Укрпошта» № 04-16-1110 від 07.08.2014 року призупинено приймання для пересилання поштових відправлень до м.Красний Луч Донецької області. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, рішення по справі відносять на розсуд суду. Вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, приймаючи до уваги позицію позивача, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон України може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що 23.03.2002 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, який було розірвано 20.09.2005 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 04.09.2014 р. неповнолітній [PERSON] мешкає із позивачкою. З тверджень позивача, викладених в позовній заяві, які в процесі розгляду справи не спростовані, встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання свого неповнолітнього сина. Разом з тим, у зв»язку з веденням бойових дій на території Луганської області, де мешкає відповідач, [PERSON] фактично позбавлена можливості отримати від батька дитини дозвіл на виїзд сина до Російської Федерації, де мешкає мати позивача, з метою влаштування дитини. Обставин, які з урахуванням віку та стану здоров»я дитини, перешкоджали б виїзду неповнолітнього [PERSON] за кордон судом не встановлено, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, визначивши час на який надається дозвіл за даним судовим рішенням - до 31.12.2015 р. На підставі викладеного,

Outcome: partial