overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення збитків, завданих порушеннями (пошкодження пломб заводу-виробника на обліковому приладі), допущеними з боку відповідача, під час користування газом в розмірі - 2362,75 грн. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги та обставини, викладені у позовній заяві, підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, відповідач про поважні причини своїй неявки не сповістив, жодних заяв, клопотань або заперечень до суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в заочному порядку. З матеріалів справи вбачаються наступні фактичні обставини: відповідач, [PERSON] є споживачем природного газу, поставником якого є позивач, ПАТ «Миколаївгаз», в зв'язку з чим 18.05.2012 року між ними було укладено договір про надання послуг з газопостачання та відкрито особовий рахунок [NUMBER]. 21.11.2011 року представником метрологічної служби, в присутності Відповідача були виявлені, пошкодження лічильника «Октава G6» в районі установки плобм заводом-виробником, та невідповідність відбитку клейма завода-виробника, такому клейму, в зв'язку з чим було складено акт №980. В подальшому вказаний лічильник було демонтовано та доправлено до метрологічної служби, про що складено акт №000098. За результатами дослідження вказаного лічильника 29.11.2011 року було складено акт експертизи, зі змісту якого вбачається порушення відповідачем п. 23 та п.29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ №2246 від 09.12.1999 року. Згідно здійснених позивачем розрахунків завданих відповідачем збитків, що проведено у відповідності до приписів розділу 1 та розділу 2 Постанови НКРЕ №475 від 29.05.2003 року «Про затвердження порядку відшкодування збитків, завданих в наслідок порушення споживачем природного газу Правил надання послуг з газопостачання», сума майнової шкоди становить 2362,75 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з викладеного, та приймаючи до уваги факт надіслання відповідачу досудової вимоги про відшкодування шкоди в добровільному порядку, та те, що відповідачем таку вимогу було проігноровано, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог та необхідність задоволення позову. У відповідності зі ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витратив сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому МВ РАЦСу Хмельницького МРУЮ 29.07.2006 року, актовий запис за № 1254. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, внаслідок чого позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач попросив її звільнити його дім і з червня 2013 року вони проживають окремо. Бажання зберегти шлюб вона не має, не планує продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем за будь-яких обставин, тому примирення між ними вважає неможливим. Відповідач суду пояснив, що дійсно з червня 2013 року до даного часу вони з дружиною проживають окремо, однак вказаний нею в позовній заяві випадок був лише тимчасовим конфліктом, тоді як насправді він бажав би зберегти шлюб. Додатково пояснив, що за наданий судом строк на примирення досягти примирення з дружиною не зміг, оскільки вона відхиляла будь-які його спроби до цього. Які ще планує заходи до примирення, пояснити не зміг. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, підстав для збереження сім'ї не вбачається, тому шлюб необхідно розірвати.При цьому суд виходить з наступного. З червня 2013 року сторони проживають окремо і шлюбні стосунки між ними фактично були припинені, що ніким із сторін не оспорюється. Збереження шлюбу, згідно пояснень сторін, суперечило б інтересам позивача, які мають істотне значення, оскільки вона не бажає за будь-яких обставин продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Заходи до примирення подружжя, вжиті судом, позитивного результату не дали. Зокрема, сторони і надалі проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач не зміг пояснити суду, які ще заходи може і планує вжити для збереження шлюбу; з часу надходження справи до суду і до дати розгляду справи минуло достатньо часу, аби він зміг скористатися можливістю збереження шлюбу шляхом примирення подружжя, однак, як вбачається з пояснень сторін, дієвих заходів до цього жодним з них вжито не було. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, - тоді як позивач категорично заперечує проти продовження шлюбних відносин з відповідачем. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом РАГСу Хмельницького МУЮ 4.08.2001 року, актовий запис за № 1034. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач суду пояснив, що проти задоволення заявленого позову не заперечує, оскільки вважає, що шлюбні стосунки зберегти неможливо, має намір створити нову сім'ю з іншою жінкою. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивного результату не дали, підстав для збереження сім'ї не вбачається, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб, спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність розуміння один одного, постійні сварки та приниження. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, в подальшому подав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності. Провадження у справі зупинялося у зв'язку із наданням подружжю терміну для примирення. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 листопада 1998 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1616. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з травня 2012 року. Позивач та відповідач вказали що спору щодо майна не має, сторони дійшли згоди щодо утримання неповнолітніх дітей, неповнолітні діти залишаються проживати разом з матір'ю. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач позов не визнає, проте за час примирення сімейних стосунків сторони не відновили, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їх дітей, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В вересні 2013 року позивачка звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 23 липня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку-[PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейне життя щодо спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовував постій скандали в присутності сторонніх людей, що ображало честь і гідність позивачки. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені з лютого 2013 року, проживають окремо. Позивачка вважає що збереження шлюбу неможливе, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги, сім'я існує формально, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Майновий спір відсутній. Просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивачка надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує і просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]», зазначила, що шлюбні відносини припинені лютого 2013 року, збереження шлюбу неможливе. Майновий спір відсутній. В судове засідання відповідач надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позов визнає і просить розірвати шлюб з позивачкою, шлюбні відносини припинені з лютого 2013 року,збереження шлюбу неможливо, майновий спір відсутній. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2013 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу неможливо. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і його слід розірвати, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

В вересні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Лідихівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області 2 вересня 1990 року, актовий запис за № 14. Від шлюбу мають сина- [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила, що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечуючи проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 1990 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, протягом тривалого часу спільно не проживають. Ухвалою суду від 21 жовтня 2013 року сторонам надавався термін для примирення на три місяці, однак як вбачається із пояснень сторін, до примирення вони не дійшли. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В вересні 2013 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи. Причини його неявки суду невідомі. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серій [NUMBER] є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до настання її повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В вересні 2013 р. позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Однак 17.08.2010 р. за рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. На даний час відповідач свій обовязок щодо утримання своєї дитини не виконує, у звязку з чим позивач просить, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, в розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і розгляду спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, [PERSON] та [PERSON], перебували в шлюбі з 24.06.2006 р. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серія 1-ОК № 209833, від 13 квітня 2012 р., актовий запис № 527. 17.08.2010 р. рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що спільна дитина проживає разом з позивачем, яка здійснює її повне утримання та виховання, відповідач не надає матеріальної допомоги та утримання дитини, якої вона потребує, що підтверджується поясненнями відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на викладене, суд вважає допустимим примусово стягнути з [PERSON] на утримання сина [PERSON], аліменти, щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

В вересні 2014 позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 17.04.2010 року, який був зареєстрований відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 33. Від спільного шлюбу подружжя мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі з 17.04.2010 року, який був зареєстрований відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 33 Від спільного шлюбу подружжя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], актовий запис № 8. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього життя, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, три роки не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї між сторонами є неможливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1990 р. Від спільного проживання неповнолітніх дітей - не мають. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.1990 р. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу можу бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст.ст.10, 60, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

В вересні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31.10.2003 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між нею та [PERSON] фактично припинені з лютого 2013 р., спільне життя не склалося, проживають окремо. Позивач просить суд розірвати шлюб та не бажає змінювати прізвище. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved