Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Вказувала на те, що в 2007 р. між нею та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона продала останній [ADDRESS]. Відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.08.2012 р. вищевказаний договір купівлі - продажу було визнано недійсним. Проте даний договір було зареєстровано ММБТІ, через що право власності на цей час належить [PERSON] Отже, на переконання позивачки [PERSON], порушено її право власності. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру [NUMBER] житловою площею 40,3 кв.м., загальною площею 68,1 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась , повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. На підставі Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.02.2007 р. у справі № 2-1293/2007, зареєстрованого в ММБТІ в книзі 108 за № 18627, [PERSON] на праві власності належала [ADDRESS]. 22.03.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений ПН ММНО Рудою О.М., відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] прийняла у власність вказану квартиру. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.08.2012 р. по справі № 2-1416/2383/12 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 22.03.2007 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.ст.10,11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачка посилається на те, що вона втратила право власності на спірну квартиру. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, передбаченому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких обставин, на теперішній час власником [ADDRESS] є [PERSON] - на підставі Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.02.2007 р. у справі № 2-1293/2007, зареєстрованого в ММБТІ в книзі 108 за № 18627. При цьому вказаний правовстановлюючий документ (рішення суду) знаходиться у ПН ММНО Рудой О.М., вилучений нею 22.03.2007 р., при посвідчені між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим жодних належних та допустимих доказів того, що право власності позивачки не визнається або оспорюється будь-ким, суду не надано. Представник позивачки зазначає, що на теперішній час [PERSON] не має можливості реалізувати своє право власності у повному обсязі, оскільки її право власності не зареєстровано у встановленому законом порядку. Проте доказів на підтвердження даних обставин суду не надано. Враховуючи вищевикладене та дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що її право власності порушено, не визнається або оспорюється. За таких обставин заявлені нею позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214, 226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed