Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 січня 2014 року між позивачем і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 6 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказав, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківський послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. Зазначив, що свої зобовязання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Натомість відповідач свої обовязки за вказаним договором не виконав і станом на 28 грудня 2018 року сума заборгованості за кредитним договором складає 12 038 гривень 41 копійка, яка складається з наступного: 4 408 гривень 70 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитом; 6 580 гривень 26 копійок заборгованість за пенею; 500 гривень штраф (фіксована частина) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 549 гривень 45 копійок штраф (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності № 3415-К-Н-О від 19 серпня 2018 року, в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на заявлених позовних вимогах, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що 13 січня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке на підставі наказу Міністерства фінансів України «Про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» № 519 від 21 травня 2018 року змінило тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, а назву з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк», і відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобовязання\~недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів,\~тип процентної\~ставки (фіксована\~або змінювана)\~та порядок\~їх сплати\~за кредитним\~договором визначаються\~в договорі\~залежно від\~кредитного ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і\~пропозицій,\~які склалися\~на кредитному\~ринку,\~строку користування\~кредитом,\~розміру облікової\~ставки та\~інших факторів\~на дату\~укладення договору. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13 січня 2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 28 грудня 2018 року, вбачається, що станом на 28 грудня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками за користування кредитом становить 4 408 гривень 70 копійок. Таким чином, вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 4 408 гривень 70 копійок в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про сплату відповідачем заборгованості за пенею в розмірі 6 580 гривень 26 копійок, штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 гривень та штрафу (процентної складової) в розмірі 549 гривень 45 копійок, то суд в цій частині керується наступним. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014. Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий. Так, з листа Словянської міської ради № 22-15/424 від 01 лютого 2019 року, надісланого на запит суду, слідує, що зареєстрованим та постійним місцем проживання відповідача є м. Словянськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13 січня 2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 28 грудня 2018 року, слідує, що станом на 14 квітня 2014 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» за пенею відсутня. Відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» штрафи стягненню з відповідача не підлягають також. Таким чином, в цій частині позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 4 408 гривень 70 копійок. Отже сума задоволених позовних вимог становить 36,62% (4\~408,70 грн. * 100% / 12\~038,41 грн.). Тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить: 703 гривні 47 копійок (1\~921 грн. * 36,62% / 100%). Таким чином з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню: заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 4 408 гривень 70 копійок, а також судовий збір в розмірі 703 гривні 47 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial