Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 20926 грн. 95 коп. в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлої матері [PERSON], та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «Надра» в задоволенні позовних вимог в цій частині, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2011 року задоволено частково позов ПАТ КБ «Надра». Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 20926 грн. 95 коп. в межах вартості майна одержаного у спадщину після померлої дружини [PERSON] Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 20926 грн. 95 коп. в межах вартості майна, одержаного у спадщину після померлої матері [PERSON] Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра»по 209 грн. з кожного в рахунок відшкодування судового збору та по 59 грн. 50 коп. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В решті позовних вимог відмовлено. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про спільне проживання апелянта із спадкодавцем у будинку [ADDRESS]; що апелянт від спадщини не відмовлявся, тому є спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] Апелянт наголошує, що хоча він і був зареєстрований за вищевказаною адресою, але має свою сім»ю і з 2004 року постійно проживає у м. Чернігові, що пов'язано з його професійною діяльністю військовослужбовця та сімейними обставинами. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції без будь-яких правових підстав зробив висновок про наявність майна спадкодавця, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора, оскільки на момент укладення кредитного договору та на час відкриття спадщини квартира [ADDRESS] не належала на праві власності померлій [PERSON], так як була нею відчужена на підставі договору купівлі-продажу ще 12 липня 2006 року. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача [PERSON]., дослідивши матеріали справи, оригінал матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] та копію спадкової справи №55/2010 до майна померлої [INFO] року [PERSON], обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «Надра», суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] не відмовлявся від спадщини після померлої матері [PERSON] та фактично прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом в повному обсязі, а тому він, як спадкоємець, відповідає по боргам спадкодавця в межах вартості майна, одержаного ним у спадщину. Проте, апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне. Перевіряючи згідно до ч.1 ст.303 ЦПК України оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено такі обставини. 16 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір №05-10\\ЕК\\2007-980, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на споживчі потреби строком до 15 травня 2009 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 30% річних, що обчислюється виходячи з 360 днів у році (а.с.6). У забезпечення повернення кредиту, 16 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору №05-10\\ЕК\\2007-980 від 16 листопада 2007 року та полягають у поверненні до 15 травня 2009 року кредиту у сумі 15000,00 грн. і відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 30% річних за строковим кредитом і 60% річних за простроченим кредитом, сплаті неустойки та відшкодування збитків (а.с.7). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.71). Зі спадкової справи №55/2010 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що у березні 2011 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до Щорської районної нотаріальної контори з письмовою вимогою повідомити спадкоємців спадкодавця [PERSON] про претензійні вимоги ПАТ КБ «Надра» щодо погашення заборгованості по кредитному договору №05-10/ЕК/2007-980 від 16 листопада 2007 року та повідомити банк про спадкоємців [PERSON], які прийняли спадщину (а.с.76). У листі від 11.03.2011 року Щорська районна державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «Надра», що заяв від спадкоємців про прийняття, відмову або видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] не надходило. Заходи щодо охорони спадкового майна не вживалися. За повідомленням нотаріуса, разом із спадкодавцем [PERSON] проживали, проживають і прописані по теперішній час по [ADDRESS]: чоловік [PERSON], син [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою начальником ВГІРФО УМВС України у Чернігівській області від 11.03.2011 року за №2020 (а.с.77). Проте, такий висновок є помилковим, а посилання нотаріуса на вказану довідку необгрунтованим, оскільки, як встановлено апеляційним судом, ця наявна у спадковій справі на а.с. 75 довідка від 11.03.2011 р. засвідчує лише факт реєстрації [PERSON] у [ADDRESS] і не містить жодної інформації про те, [PERSON] за місцем реєстрації проживав разом із спадкоємцем [PERSON] і проживає по теперешній час. У травні 2011 року ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 42222,15 грн., у тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 14137,50 грн., заборгованість по відсотках - 15577,81 грн., пеня за прострочення сплати тіла кредиту - 2168,50 грн., пеня за прострочення сплати відсотків - 2310,11 грн., штраф за порушення вимог кредитного договору - 7428,23 грн. шляхом звернення стягнення на майно [PERSON] та [PERSON], що отримано ними в натурі у спадщину в рахунок погашення боргу померлої [PERSON] На запит суду першої інстанції, ПАТ КБ «Надра» надав новий розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на день смерті позичальника, тобто на [INFO] року, загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 41 853 грн. 87 коп., а саме: заборгованість по тілу кредиту -14 137 грн. 50 коп., заборгованість по відсоткам -15 342 грн. 19 коп., пеня за прострочення сплати кредиту -2 740 грн. 63 коп., пеня за прострочення сплати відсотків -2 263 грн. 63 коп., штраф за порушення вимог кредитного договору -7 369 грн. 92 коп. (а.с.35-36). З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-205/11, виданого 22.11.2011 року Щорським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» боргу у сумі 20926,95 грн. в межах вартості майна одержаного у спадщину після померлої дружини [PERSON] - закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.46). Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на чає відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Отже, законодавець визначив, що для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час смерті постійно проживав зі спадкодавцем, не потрібно звертатися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину автоматично. Відповідно до вимог ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише у межах вартості спадкового майна. З 17.05.2006 року [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] що підтверджується копією паспорта (а.с.124-126). Яперевіряючи доводи скарги, апеляційним судом встановлено, що [PERSON] проходить військову службу за контрактом і це документально підтверджується довідкою від 25.03.2015 р. (а.с. 113), а з акту дільниці з обслуговування житлового фонду № 2 КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 09.02.2015 року вбачається, що [PERSON] з 2006 року і на день складання акту проживає без реєстрації по [ADDRESS] (а.с.123). Доводи апелянта про те, що він є військовослужбовцем і за вказаною адресою у м.Чернігові зі своєю сім»єю проживає постійно - в ході розгляду справи ніким не спростовані. Відтак, довідка ВГІРФО УМВС України у Чернігівській області від 11.03.2011 року за № 2020 про реєстрацію [PERSON] по [ADDRESS] підтверджує лише наявність у нього реєстрації за цією адресою, але реєстрація сама по собі безспірно і достовірно не свідчить про фактичне місце проживання особи у. Щорс разом із спадкодавцем, оскільки ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Як встановлено апеляційним судом з дослідженої інвентаризаційної справи, [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 12 липня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Щорської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1632, продала належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] а 24 листопада 2006 р. [PERSON] зареєструвала право власності на придбану квартиру у Чернігівському МБТІ (а.с.120-122). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 23.03.2015 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2006 року (а.с.98-101, 121). Отже, квартира [ADDRESS] на момент укладення кредитного договору №05-10\\ЕК\\2007-980 від 16 листопада 2007 року на праві власності не належала [PERSON], та не входить до складу спадкового майна після її смерті. Таким чином, апеляційний суд довідку КП Чернігівське МБТІ від 29.06.2011 р. № 142 про наявність у власності [PERSON] квартири [ADDRESS] не приймає до уваги як таку, що є недостовірним доказом по справі (а.с.27). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 01.04.2015 року, відомості про право власності на квартиру по [ADDRESS] - відсутні (а.с.115-117). Із спадкової справи №55/2010 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що протягом шести місяців після смерті [PERSON] спадкоємці до нотаріальної контори із заявами не зверталися, свідоцтво про спадщину нікому не видавалося, належні і допустимі докази про наявність після померлої [PERSON] будь-якого спадкового майна відсутні у матеріалах спадкової справи і не містяться у цій цивільній справі. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, оскільки, як встановлено апеляційним судом, на момент смерті спадкодавиці її син [PERSON] не проживав разом із матір'ю у [ADDRESS], і у порядку ст. ст. 1269, 1270 ЦК України до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, а отже згідно до ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину. Ці встановлені апеляційним судом обставини стосовно спадкового майна, що мають значення для справи та які суд вважав встановленими, не були у повному обсязі з»ясовані та не досліджувались судом першої інстанції. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності майна у померлої [PERSON], яке прийняв після її смерті у спадщину син [PERSON] та відсутня вартість такого майна, апеляційний суд приходить до переконання, що на підставі ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 20926 грн. 95 коп. в межах вартості майна одержаного у спадщину після померлої матері [PERSON], та в частині відшкодування судового збору в сумі 209 грн. та 59 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягає скасуванню та в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. В іншій частині рішення суду [PERSON] не оскаржував, та згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційним судом не переглядалося.

Outcome: dismissed