Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

в вересні 2012 року позивач ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Слава» (далі ТОВ «Слава»), [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 березня 2007 року між ТОВ «Слава» та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений Договір про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 зі змінами та доповненнями. Відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 17 474 162,92 грн., що не перевищує ліміт фінансування, а позичальник прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит, а також сплатити проценти та виконати інші зобов'язання, встановлені у кредитному договорі, строком до 24 січня 2015 року. ТОВ «Слава» зобов'язувалося здійснювати погашення кредиту, процентів та комісії щомісячно до 20 числа кожного місяця. В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Слава» за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №SR 10-007/28-2 від 25 січня 2010 року. Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором, що у випадку виконання та/або неналежного виконання боржником зобов'язання, протягом трьох банківських днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора виконати таке зобов'язання на користь кредитора, якщо інше не буде вимагатися кредитором у письмовій формі. Також п.1.2. договору поруки передбачено, що відповідачі відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до ТОВ «Слава», так і до поручителя [PERSON], чи до всіх одночасно. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а ТОВ «Слава» і поручитель [PERSON] в свою чергу свої зобов'язання систематично порушують та не виконують, внаслідок чого станом на 3 вересня 2012 року загальна заборгованість ТОВ «Слава» по кредиту за кредитним договором складає 17 473 484,32 грн., заборгованість по відсоткам - 3 179 867,46 грн., пеня в розмірі 749 364,35 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. Також просив стягнути з відповідачів сплачені позивачем судові витрати. Відповідач [PERSON] у грудні 2013 року пред'явив зустрічний позов до ПАТ «ОТП Банк», третя особа ТОВ «Слава» про визнання договору поруки припиненим. Свої зустрічні вимоги відповідач [PERSON] обґрунтовує тим, що 25.01.20101 року між ним та банком було укладеного договір поруки №SR10-007/28-2 на забезпечення виконання ТОВ «Слава» обов'язку по Кредитному договору від 16.03.2007 року. У зв'язку з прострочення банком пред'явлення до нього вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором, вважає вимоги банку неправомірними, а поруку припиненою. Просив суд визнати Договір поруки припиненим. Представник позивача ПАТ «ОТП Банк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, а зустрічний позов [PERSON] про припинення договору поруки просив відхилити. Представник відповідача ТОВ «Слава» у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині щодо стягнення відсотків в розмірі 3 179 867,46 грн. та пені в межах строку позовної давності. Вимоги щодо стягнення основного боргу вважає передчасними, тому в цій частині позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог банку заперечив повністю, вважає їх необґрунтованими, оскільки договір поруки є припиненим. Просив суд задовольнити його зустрічний позов, а у позові банку про стягнення заборгованості відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ТОВ «Слава», відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 16 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та ТОВ «Слава» був укладений договір про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 (а.с.18-25). Відповідно до п.1.1. договору, передбачено, що банк надає позичальнику Кредитну лінію, в рамках якої банк надає позичальнику кредит в розмірі, що не перевищує Ліміт фінансування, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку Кредит, а також сплатити проценти та виконати інші зобов'язання встановлені у Договорі. Згідно п. 1.4 Договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату від суми кредиту. Проценти за кредит в гривнях розраховуються банком від суми кредиту в гривнях на підставі процентної ставки в розмірі, що встановлюється сторонами в кредитній заявці по відношенню до кожного траншу в гривнях, із розрахунку 365 днів на рік (366 днів у високосному році). Згідно п. 1.4.4. Договору, проценти нараховуються на суму кожного траншу, що отриманий позичальником від банку, протягом строку, що обчислюються днями та дорівнює кількості днів від дати надання банком такого траншу, включаючи день надання, до дати повернення позичальником такого траншу, не включаючи день повернення. Відповідно до п. 1.4.5. Договору, проценти, що передбачені п. 1.4.1. - 1.4.2. цього Договору, сплачуються позичальником банку щомісячно протягом трьох банківських днів наступних за 20 числом кожного календарного місяця. Відповідно до п. п. 1.6, 1.6.1 Договору, Позичальник зобов'язаний виконати боргові зобов'язання в повному обсязі в строк до 16.03.2010 року, включно. При цьому, сума кожного Траншу підлягає поверненню Позичальником протягом 270 календарних днів з дати отримання такого траншу, враховуючи при цьому, що в будь-якому випадку, сума кредиту в повному обсязі має бути повернута Позичальником Банку не пізніше 16.03.2010 року. Відповідно до п. 4.2.1. Договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту, та/або сплаті процентів за Кредит в обумовлені за цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені, від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується окремо від процентів та штрафних санкцій, нарахованих за користування простроченими до повернення сумами та нараховується за весь період прострочення виконання зобов'язань Позичальником. Також судом встановлено, що сторонами укладались додаткові угоди до договору кредитної лінії, а саме: 29 травня 2007 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 09 серпня 2007 року між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 08 жовтня 2007 року між сторонами була укладена додаткова угода № 3 до договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 28 грудня 2007 року між сторонами була укладена додаткова угода № 4 до договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 18 серпня 2008 року між сторонами укладено Договір № 5 про зміну договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 06 липня 2009 року між сторонами укладено Договір № 6 про зміну договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 28 січня 2010 року між сторонами укладено Договір № 7 про зміну договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 31 травня 2010 року між сторонами укладено Договір № 8 про зміну договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. 28 лютого 2011 року між сторонами укладено Договір № 9 про зміну договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. Вказаним договором обумовлено, що максимальна сума кредиту може становити 17 474 162 , 92 грн. та встановлено, що кредит підлягає поверненню в повному обсязі до 24 січня 2015 року. 25 травня 2011 року між сторонами укладено Договір № 10 про зміну договору про надання кредитної лінії №CR 07-086/28-2 від 16.03.2007 року. В забезпечення виконання умов договору кредитної лінії від 16.03.2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] 25 січня 2010 року було укладено договір поруки № SR 10-007/28-2, відповідно до якого [PERSON] прийняв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за повне, своєчасне виконання ТОВ «Слава» зобов'язання, у повному обсязі та зобов'язується перед банком, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання ТОВ «Слава» зобов'язання, протягом 3 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку виконати таке зобов'язання на користь банку, якщо інше не буде вимагатись банком у письмовій формі. Відповідно до п. 1.2 договору поруки, передбачено, що [PERSON] несе солідарну відповідальність за ТОВ «Слава» перед банком щодо виконання договору про зобов'язання. Судом встановлено, що виконання ТОВ «Слава» боргових зобов'язань у повному обсязі забезпечене також договором іпотеки №PL 07-106/28-12 від 23 грудня 2009 року. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У судовому засіданні встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання згідно умов договору виконав у повному обсязі, та надав ТОВ «Слава» кредит, що не перевищує ліміт фінансування в розмірі 17 474 162, 92 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 1, 2 від 15 квітня 2011 року та № 1 від 26 травня 2011 року(а.с.15-16). Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно п. 1.10.2 Договору, Банк має право вимагати від позичальника, дострокового виконання боргових зобов'язань за цим Договором в повному обсязі, або у визначений банком частині. Відповідно до ч.1 ст.531 ЦК України, ч.5 ст.193 ГК України боржник вправі виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає зі змісту (суті) зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України кредитор має право вимагати виконання боржником обов'язку у будь-який час тільки тоді, коли строк (термін) виконання такого обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Відповідно ж до ч.1 ст.1049 ЦК України кредит має бути повернений позичальником впродовж 30 днів від дня пред'явлення кредитодавцем вимоги лише у разі, якщо кредитним договором не встановлений строк повернення кредиту або строк повернення кредиту визначений моментом пред'явлення вимоги. За загальним правилом, визначеним ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Водночас, право вимоги дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою (різновидом якої в силу ч.1 ст.575 ЦК України є іпотека), виникає у кредитора (заставодержателя, іпотекодержателя) виключно у випадках, передбачених спеціальною нормою - ч.1 ст.592 ЦК України, а саме, у разі: передання заставодавцем (іпотекодавцем) предмета застави (іпотеки) іншій особі без згоди заставодержателя (іпотекодержателя), якщо одержання такої згоди було необхідним; порушення заставодавцем (іпотекодавцем) правил про заміну предмета застави (іпотеки); втрати предмета застави (іпотеки) за обставин, за які заставодержатель (іпотекодержатель) не відповідає, якщо заставодавець (іпотекодавець) не замінив або не відновив предмет застави (іпотеки). Пунктом 1.6. Кредитного договору (в редакції Договору № 9 від 28 лютого 2011 р.) встановлено строк кредитування, який ще не сплинув - по 24 січня 2015 р. включно. При цьому, виконання ТОВ «Слава» боргових зобов'язань за Кредитним договором у повному обсязі забезпечене не лише порукою [PERSON] згідно з Договором № SR 10-007/28-2 від 25 січня 2010 р., а й заставою нерухомого майна - Договір іпотеки №PL 07-106/28-12 від 23 грудня 2009 року (зі змінами і доповненнями), посвідчений 16 березня 2007 р. державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори Пясецькою Л.М., зареєстрований у реєстрі за № 1-1989, який є дійсним, не оспорювався. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога дострокового виконання позичальником обов'язку за Кредитним договором в частині повернення основної суми кредиту у розмірі 17 473 484,32 грн. є передчасною, а тому до задоволення в цій частині не підлягає. У судовому засіданні позичальник ТОВ «Слава» вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках в розмірі 3 179 867,46 грн. визнав повністю, а тому в силу положень ч.1 ст.60 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Стосовно вимог позивача щодо стягнення заборгованості по пені в розмірі 749364,35 грн. за період з 29.09.10 по 31.01.2012 року слід зазначити таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору (п. 4.2.1) розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 3 вересня 2012 року вбачається, що заборгованість по пені розрахована позивачем за період з 23 вересня 2009 року по 3 вересня 2012 року, тобто за межами річної позовної давності. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 749364,35 грн. підлягають до задоволення частково, тобто підлягає до стягнення заборгованість по пені лише за період з 3 вересня 2011 року по 3 вересня 2012 року в розмірі 76665,02 грн. Оцінивши зібрані у справі докази та з урахуванням викладеного, суд вважає, що первинні вимоги позивача ПАТ «ОТП Банк» підлягають задоволенню частково, та підлягає до солідарного стягнення з відповідачів заборгованість по процентах в розмірі 3179867,46 грн. та заборгованість пені за період з 03.09.2011 по 03.09.2012 року в розмірі 76665,02 грн.. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання договору поруки припиненим слід зазначити таке. 16.03.2007 року між ТОВ «Слава» та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», укладений Договір про надання кредитної лінії № СК 07-086/28-2 зі змінами та доповненнями. В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Слава» за Кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено Договір поруки № SR 10-007/28-2 від 25.01.10 зі змінами та доповненнями. В зустрічній позовній заяві [PERSON] стверджує, що Договір поруки є припиненим, в зв'язку з простроченням пред'явлення Банком позову про стягнення заборгованості. Разом з тим, суд не може погодитись з таким обґрунтування відповідача [PERSON] зважаючи на таке. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, порукою забезпечуються вимоги Банку щодо виконання ТОВ «Слава» зобов'язань, що підлягають виконанню та/або пов'язані з Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як це встановлено в Кредитному договорі, в тому числі будь-якими змінами та доповненнями до Кредитного договору, які можуть бути укладені сторонами Кредитного договору в майбутньому. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки [PERSON] прийняв на себе зобов'язання відповідати перед Банком за повне, своєчасне та належне виконання ТОВ «Слава» зобов'язання в повному обсязі. Також п. 1.2. Договору поруки передбачено, що [PERSON] та ТОВ «Слава» відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до [PERSON] так і до ТОВ «Слава», чи до обох одночасно. Твердження [PERSON], що строк Кредитного договору встановлений моментом пред'явлення вимоги, а тому, на його думку порука припиняється, якщо Банк не пред'явив позов до поручителя протягом одного року з моменту укладення договору, є помилковим враховуючи наступне. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ст. ст. 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору на власний розсуд, які і становлять його зміст. Згідно із положеннями ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 1.6. Договору № 9 від 28.02.2011р. про зміну Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Слава» зобов'язане виконати боргові зобов'язання в повному обсязі не пізніше 24 січня 2015 року. Договором № 1 від 28.02.11 про зміну Договору поруки в пункті 2.1.2. встановлено, що кредит підлягає поверненню Боржником Кредитору в повному обсязі в строк до 24 січня 2015 року, включно, в порядку та на умовах, з встановлені в Договорі про зобов'язання. З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що відповідно строком, після якого порука може припинитися, є строк не раніше - 24 січня 2015 року, а тому передбачені ст. 559 ЦК України підстави для припинення поруки відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги відповідача [PERSON] про припинення Договору поруки є необґрунтованими, надуманими та спрямовані на ухилення від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань, а тому до задоволення не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: partial