Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

АТ «Просто-страхування» (далі також - позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі також - відповідач), посилаючись на те, що 27.09.2014 р. між АТ «Просто-страхування» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу, за умовами якого застраховано транспортний засіб - «Man». 04.10.2014 р. у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Man», яким керував відповідач, та транспортного засобу «Audi», яким керував [PERSON], унаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб «Audi», який в свою чергу був застрахований за умовами добровільного страхування транспортного засобу у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2014 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП України) та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник транспортного засобу «Audi» звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про страхову виплату, в результаті чого вказаною страховою компанією було здійснено страхову виплату в сумі 47 587, 72 грн. У свою чергу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, у зв'язку з чим останній з урахуванням вартості здійснив на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 47 077,72 грн. Ураховуючи, що відповідач не повідомив позивача про ДТП, і вважаючи, що сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання про відшкодування шкоди, стягується за регресною вимогою з винної в ДТП особи, позивач просив стягнути з відповідача на відшкодування шкоди в поряду регресу кошти в сумі 47 077,72 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте подав заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив проводити всі засідання по справі без його участі (а.с.43). Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідач не несе обов'язку повідомлення про ДТП страхову компанію і крім того позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки вимоги повинні бути пред'явлені до власника транспортного засобу, у якого були всі необхідні документи про страховку. Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши та дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд встановив наступне. 04.10.2014 р. о 15 год. 10 хв. на перехресті вулиць Бальзака та Каштанової у м. Києві ДТП за участю належного [PERSON] транспортного засобу «Man» р.н.з [NUMBER], яким керував [PERSON], та належного [PERSON] транспортного засобу «Audi», р.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], унаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб «Audi» (а.с.30-32). Транспортний засіб «Man» застраховано згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним 27.09.2014 р. між АТ «Просто-страхування» та [PERSON] (а.с.4). Транспортний засіб «Audi» застраховано відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного 10.09.2014 р. між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.10-12). Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2014 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.13). Зазначена подія була визнана страховим випадком, про що 21.09.2015 р. АТ «Просто-страхування» склало страховий акт (а.с.5). 17.10.2014 р., 26.11.2014 р., 09.12.2014 р. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було здійснено страхову виплату на рахунок ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» власнику транспортного засобу «Audi» в загальній сумі 47 587, 72 грн. (а.с.14-16). 21.09.2015 р. року АТ «Просто-страхування» здійснило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 47 077,72 грн. (а.с.6, 9) [PERSON] з повідомленням про настання страхового випадку до страховика не звертався, що не заперечував і його представник у судовому засіданні. Застосовуючи закон до спірних правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17.02.2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Саме така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 16.09.2015 № 6-284цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. Враховуючи обставини даної справи, положення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та правовий висновок Верховного Суду України, який є обов'язковим для всіх судів України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не призвів до неможливості визначення суми страхового відшкодування або необґрунтованих витрат страхувальника. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 3, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: dismissed