Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В березні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) по сплаті аліментів на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 20120 грн. 67 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилися дочки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між ними був розірваний. 11 лютого 2011 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання трьох спільних дітей. На підставі зазначеного виконавчого документу з відповідача стягувалися аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей. Знаючи про визначену судом суму аліментів та строки їх оплати відповідач свідомо не виконує судовий наказ, сплачує аліменти нерегулярно та у менших сумах. Внаслідок неналежного виконання судового наказу виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. Пізніше рішенням суду розмір стягуваних з відповідача аліментів був збільшений. Проте, він все одно не сплачує аліменти на належному рівні. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше її представник [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі (а.с.73). Крім того, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог та вказав, що на нього, як на платника аліментів, не можна покладати таку відповідальність, оскільки заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема він не має постійного та регулярного доходу, а сума, яку йому необхідно сплачувати є для нього досить значимою і непосильною. Із тих грошей, які йому вдавалося заробляти він регулярно сплачував аліменти, в тій мірі, що була йому посильною на поточний момент і по можливості старався гасити заборгованість. Крім того, поза межами аліментів він фінансово допомагав дітям: купував одяг взуття, давав гроші на харчування, старшій доньці купив планшет, час від часу вручав гроші особисто, оплатив повністю витрати на випуск зі школи старшої доньки. На даний час він перебуває у громадському шлюбі з іншою жінкою, з якою виховує її неповнолітнього сина, а також утримує свою матір, яка є непрацездатною та доходів не отримує. Доходи, які він зараз отримує ледь перекривають утримування його теперішньої сім'ї. До того ж розрахунки позивачки по вирахуванню простроченої заборгованості категорично невірні. Позивачка вказує на заборгованість яка виникла начебто з початку періоду, а підтверджена довідкою ВДВС. Кількість днів, які вона вважає простроченою також не відповідають дійсності, оскільки прострочка по сплаті виникла не з початку періоду та не у вказаній сумі. Прострочення по сплаті аліментів спричинено не виною відповідача, а зволіканням позивачки по подачі документів до ВДВС на виконання, іншими обставинами, незалежними від відповідача. Позивач вважає, що вимоги позивачки є необґрунтованими, оскільки вона знала у якій тяжкій ситуації він опинився, знала й про те, що він завжди допомагав дітям і намагався погасити заборгованість, та істотні обставини, що склалися перешкоджали йому у цьому. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] являється батьком дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 24 листопада 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ № 2н-2557/2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ набрав законної сили 08 лютого 2011 року (а.с.8). Постановою державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управляння юстиції від 18.02.2011 року було відкрито виконавче провадження № 24561777 по виконанню судового наказу № 2н-2557, виданого 24.11.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.58-59). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року по справі № 419/8732/12 було збільшено розмір аліментів з 30 % прожиткового мінімум дитини відповідного віку до 1/6 частини, що стягаються за наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2010 року з [PERSON] на утримання його дітей, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину окремо щомісяця, але не менш ніж 30 % (відсотків) від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дітей - [PERSON], починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дітей, а виконавчий лист, виданий за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2011 року відкликати після набрання рішення законної сили. Вказане рішення суду набрало законної сили 03 січня 2013 року (а.с.49-50). Згідно вказаного рішення суду, на старшу дочку припинено стягнення аліментів у зв'язку з її повноліттям. На підставі вищевказаного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року по справі № 419/8732/12, судом 05 березня 2013 року був виданий виконавчий лист № 419/8732 (а.с.48). Крім того, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року по справі № 419/8740/12 було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що навчається на 2-у курсі денного відділення Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровському коледжу технологій та дизайну» у розмірі 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 19 листопада 2012 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до 17 листопада 2017 року, в особі матері [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Вказане рішення суду набрало законної сили 08 січня 2013 року. На підставі вищевказаного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2012 року по справі № 419/8740/12, судом 08 січня 2013 року був виданий виконавчий лист № 419/8740 (а.с.48 на обороті). Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментам за вищевказаними виконавчими листами № 419/8732 та № 419/8740, виданими Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, з урахуванням непогашеної заборгованості по судовому наказу № 2н-2557, виданому 24.11.2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, наданих державними виконавцями Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Клещ О.В. та Цибульською А.В. - загальна заборгованість [PERSON] по аліментам складає 35175,04 грн. Згідно з положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом не було встановлено вищевказаних причин, які б створювали обставини для відповідача щодо унеможливлення виплати аліментів та утворення заборгованості. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Розмір неустойки за час прострочення сплати аліментів складає значну суму у розмірі 35175,04 грн. При цьому, судом встановлено, що державні виконавці повідомляли відповідача про необхідність сплати аліментів, виходили за адресою його мешкання, але останнього дома не було, про що складений відповідний акт державного виконавця. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, в наслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів без поважних на те причин з боку відповідача, а іншого суду не доведено. При цьому, заборгованість по неустойці (пені) за невчасну сплату аліментів станом на день ухвалення рішення суду складає більшу суму ніж заявлено позивачкою, але відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог позивачки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) по сплаті аліментів на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 20120 грн. 67 коп. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved