Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» 21 травня 2020 року поштою направив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, який надійшов до суду 27 травня 2020 року.. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що 02 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 435/15, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 30 000 гривень строком на 60 місяців. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 56 % річних. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 05 травня 2020 року складає 26 626 гривень 61 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 626 гривень 61 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 22 500 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 4 026 гривень 29 коп., пені за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 6 гривень., пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 13 гривень 97 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення боргу у розмірі 24 гривень 04 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 28 гривень 08 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 9 гривень, інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 19 гривень 29 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в частині стягнення основного боргу у розмірі 8 079 гривень 86 коп., проти задоволення позовних вимог в іншій частині заперечував. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02 жовтня 2018 року між АТ «Ощадбанк» і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 435/15 (а.с. 14-24), відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 30 000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 01 жовтня 2023 року зі сплатою 56 % річних. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 05 травня 2020 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 26 626 гривень 61 коп. (а.с. 10-13). 27 травня 2020 року відповідачем сплачено частково заборгованість за кредитним договором № 435/15 від 02 жовтня 2018 року у розмірі 9 320 гривень 14 коп. (а.с. 52). Пунктом 3.4 договору про споживчий кредит № 435/15 від 02 жовтня 2018 року, сторони визначили умови черговості виконання (погашення) зобов`язання позичальником, яке здійснюється у такій послідовності: 1) погашення простроченої заборгованості за основною сумою боргу; 2) погашення прострочених процентів за користування кредитом; 3) погашення строкової заборгованості за основною сумою боргу; 4) погашення строкових процентів за користування кредитом; 5) сплата пені за непогашення в строк; 6) сплата штрафів, передбачених договором; 7) сплата інших платежів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] частково сплачена у розмірі 9 320 гривень 14 коп., та зважаючи на п. 3.4 договору про споживчий кредит щодо першочерговості зарахування сплачених боржником коштів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 226 гривень 12 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 13 179 гривень 86 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4 026 гривень 29 коп., пені за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 6 гривень., пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 13 гривень 97 коп. В частині стягнення з відповідача на користь банку трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення боргу у розмірі 24 гривень 04 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 28 гривень 08 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 9 гривень, інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 19 гривень 29 коп., позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають за наступних підстав. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Разом з тим у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України. Оскільки в договорі про споживчий кредит № 435/15 від 02 жовтня 2018 року встановлено розмір відсотків за користування кредитом та пені у зв`язку з простроченням сплати боргу, тому зазначений розмір відсотків за користування позикою (кредиту) та пеню, слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 359 гривень 89 коп. (17 226 гривень 12 коп. х 2 102 гривні = 1 366 гривень 23 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк», складає 18 586 гривень 01 коп. (17 226 гривень 12 коп. + 1 359 гривень 89 коп. = 18 586 гривень 01 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial