Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача у якому вказав, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписавзаяву б/н від 15.02.2013 року і отримав кредит у розмірі 6300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг. КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 26.09.2018 року має заборгованість 16987,28 грн., яка складається з: 13420,85 грн. відсотків за користування кредитом; 5376,22 грн. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 785,11 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, та судові витрати. Ухвалою від 06.11.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 06.06.2019 року до суду від відповідача надійшли заперечення проти позову, у яких вказано, що при звільненні з посади слюсаря з ПРАТ «Запоріжкокс» та постановці на облік до центру зайнятості в листопаді 2012 року, як безробітного, за державною програмою щодо початку самостійної підприємницької діяльності, він звернувся до банку щодо касового обслуговування фізичної особи-підприємця.Договір з банком щодо отримання кредиту не укладався.Банком надано на підпис анкету - заяву, при цьомуз наданих банком для ознайомлення копіях документів в анкеті в розділіОзнайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанка», жодного розділу\~ним,\~або представником\~банку,\~незазначено,ані Кредитки «Універсальної», ані зарплатної та інші запропоновані. Бажаний кредитний\~ліміт по\~картці Універсальній\~-\~з пустим\~полем,\~жодної суми\~не зазначено.Тобто, викладені у позовній заяві обставини не підтверджуються наданими банком доказами щодо порушень ст. 526,527,530,1054 ЦК України.В 2015 році підприємницьку діяльність припинено в зв`язку з збитковою діяльністю. Паралельно намагався знайти роботу, протягом 2013-2018 років змінював роботу за фахом слюсаря: Феросплавний завод, ТДВ «Запорізький Хлібозавод №5».Перерви у\~роботі(пошук роботи в зв`язку з звільненням), розлучення з\~дружиноюв 2015 році, незначний розмір заробітку тахвороба матері раком, яка призвела\~до її\~кончиниє тяжкими обставинами, що призвели до неможливості закрити взаємовідносини з банком.Для вирішення питання, в травні 2019 року він звернувся до банку у відділенні пр. Соборний, 144 м. Запоріжжя щодо можливих шляхів вирішення виниклої ситуації.Підписав заявку на планшеті щодо підтвердження персональних документів (паспорт, код, фото), працівником банку формовано запит-звернення щодо реструктуризації боргу, сфотографували з новою карткою в руках щодо можливої реструктуризації, проте картку забрали та зазначили, що відмовлено в реструктуризації. На руки не видано жодного документу.З наданого розрахунку заборгованостіза договором №б/н від 15.02.2013 станом на 26.09.2018 року неможливо зрозуміти щодо порядку нарахування відсотків, пені та зарахування отриманих коштів банком. Заборгованість за наданим кредитом(остання колонка таблиці розрахунку) зазначена 14791,91 грн., при цьому підсумок розшифровки складової заборгованості наведено: відсотки 13420,85 грн., пеня 5376,22грн, загальна заборгованість за наданим кредитом 15702,17грн., заборгованість по судовим штрафам 1285,11грн., разом 16987,28 грн.Єдиним джерелом доходу на сьогодні є заробітна платня на ТОВ «Завод кольорових металів», заробітна плата незначна, майна немає, борги після смерті батьків, мешкає у родичів, борги по комунальним платежам.Відповідно до ст.38 ЗУ «Про захист прав споживачів» умови договору несправедливі, штрафні санкції по його невиконанню перевищують більше 50% від суми боргу. При наданому кредитному ліміті в сумі 6300 грн. пеня + ш/с перевищують суму боргу втричі.В зв`язку з відсутністю можливості виконати вимоги банку та враховуючи наявність тяжких обставин, за умови перегляду банком нарахованих відсотків, пені та штрафів, існує імовірність виконання обов`язків боржника іншою особою (сином, або колишньою дружиною). Просить у позові відмовити. 14.06.2019 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява про стягнення заборгованості за договором від 15.02.2013 року яка станом на 03.06.2019 року складає у загальному розмірі 30206,66 грн. та яка складається з: 621,81 грн. заборгованості за тілом кредиту; 10654,14 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 15866,11 грн. пеня; 1150 грн. нараховано пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1414,6 грн. штраф (процентна складова). 17.07.2019 року від позивача надійшли письмові пояснення. 18.07.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов у якому вказано, що відповідач не заперечую той факт, що отримав 15.02.2013р.у позивача банківську картку з лімітом 525грн. Картку відповідач отримав виключно для отримання платежів, та можливого використання для дрібного придбання товарів. Анкету-заяву заповнював працівник банку і сам вписав бажаний кредитний ліміт, пояснивши, що саме так необхідно і така сума відповідає розміру доходів відповідача. Але в анкеті-заяві відсутня інформація про те, в якій же сумі встановлений цей кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі. Разом з тим до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували факт встановлення кредитного ліміту, про який йдеться. Також, відсутні підписи відповідача щодо ознайомлення з умовами кредитного договору та інші обов`язкові підписи заявника. Відповідач не заперечую факт отримання картки, алезаперечує факт не внесення коштів потрачених нею при здійсненні розрахунку карткою банку;заперечує наявність визначеної у позовній заяві заборгованості по картковому рахунку. Тобто, відповідач заперечує факт отримання кредиту та наявної заборгованості у розмірі визначеної позовною заявою. Відповідачем внесено за період з 15.02.2013р. по 03.06.2019р. грошову суму 21039,69 грн. В позовній заяві банк не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого начебто отримані чи іншим чином використані гроші та на який вони мали б бути повернені. Відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку заборгованості. Наведене в позовній заяві твердження про підтвердження мною своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нами Договір, є безпідставним. Відповідач не підписував «Умови та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», працівники позивача мене з ними не ознайомили. Отже, вони не є складовою частиною договору. Відповідач заявляє про застосування позовної давність відносно позовної заяви ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за Заявкою №б/н від 15.02.2013р. згідно якої (на думку Позивача) отримав кредит в сумі 6300 грн. Згідно позовної заяви відповідач мав заборгованість (заборгованість за тілом кредиту) станом на 03.06.2019р. складає 621,81грн., а сума нарахованих (штрафних фінансових) санкції станом на 03.06.2019 р. складає 29 584,85грн. від загальної суми позову- 30206,66 грн. Таким чином, за три роки сума заборгованості збільшилась фактично в 47,64 рази, при тому, що велика кількість судових рішень стверджують про заборону банкам нараховувати штрафні санкції та відсотки більше фактичної суми заборгованості (тіло кредиту). Просить суд залишити без задоволення позовну заяву ПАТ «КБ ПРИВАТЕАНК» про стягнення заборгованості у розмірі 30206,66 грн., та застосувати позовну давність відносно позовної заяви. 12.08.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де окрім іншого вказано, що відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Оскільки після 31.05.2015 року відповідач продовжив користуватися картою як використовувати кредитні кошти, так і погашати заборгованість розмір тіла кредиту станом на 26.09.2018р. змінилося, що відображено в другій частині розрахунку заборгованості. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Банківська виписка має статус первинного документу. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. 12.09.2019 року, судом за клопотанням представника позивача, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, та розпочате підготовче провадження. 10.10.2019 року ухвалою суду закрите підготовче провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги з мотивів викладених у позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях. У судовому засіданні відповідач, представник відповідача позов не визнали з мотивів викладених у відзиві. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, відповідач, 15.02.2013 року у ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК», оформив анкету - заяву на приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанк. Твердження представника позивача про те, що відповідачем підписані ще дві заяви 26.07.2016 року, 15.02.2019 року суд не приймає до уваги так як позовні вимоги по заборгованості стосуються анкети - заяви від 15.02.2013 року. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підтвердження умов кредитування, позивачем надано Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,«Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD»,та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua/terms/. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Із норм ст. 549, 551, 1048-1050\~ЦК України випливає, що в разі укладення договору, кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з наданим банком уточненим розрахунком, заборгованість\~відповідача за кредитним договором станом на\~03.06.2019 року становить 30206,66 грн., та складається з: 621,81 грн. заборгованості за тілом кредиту; 10654,14 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 15866,11 грн. пеня; 1150 грн. нараховано пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1414,6 грн. штраф (процентна складова). У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання\~у вигляді\~грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути\~складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на\~Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт«Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,«Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua/terms/, як\~невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці\~Тарифи та Умови та Правила надання банківських послуг\~відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені і штрафів. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку та кожне можливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пеню і штрафів, тарифи, умови кредитування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем\~Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,\~чи можливості\~використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття\~позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені і штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у заяві, так як Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:\~https://privatbank.ua/terms/\~не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, та з огляду на відсутність обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року(Справа № 342/180/17, Провадження № 14-131цс19) вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки\~Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладене у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII,\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником кошти, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати повернути, так як їх неповернення, буде свідчити про порушення його прав, і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з\~повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідачем не спростовані доводи позивача, щодо 621,81 грн. заборгованості за тілом кредиту, та 10654,14 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника даних сум. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд виходить з того, що відповідачу видавалися банком три кредитні картки, остання з яких 26.07.2016 року з терміном дії до січня 2020 року. Також відповідно до наданих суду виписок,відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість, і знову користувався кредитними коштами у межах строку позовної давності. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~

Outcome: partial