Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.07.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов`язку відповідач належним чином не виконує, порушує графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 13.07.2010 року в розмірі 112168,32 грн. та судові витрати. 21.05.2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позов. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу того, що відповідач взагалі отримував кошти у сумі вказаній у позові. У заяві про приєднання до Умов надання банківських послуг відсутні будь-які позначки щодо того якими саме послугами хотів би скористатись [PERSON] , а також не зазначена графа «бажаний кредитний ліміт за карткою», що свідчить про відсутність наміру у відповідача отримувати кошти в кредит. Крім того, умови та правила надання банківських послуг, долучені позивачем до матеріалів справи, не містять підпису [PERSON] , його ідентифікуючих ознак, дати їх складання, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, строк дії картки, яка була наявна у відповідача закінчився у квітні 2013 року, однак за вказаною картою він кредитні кошти не отримував. Просить застосувати строк позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з обставин для відмови в задоволенні позову. 27.05.2019 року представником позивача надано відповідь на відзив. Зазначає, що відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та правила надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Крім того, вищезазначені Умови та правила, надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті. Належним доказом зняття коштів з карткового рахунку є виписка по рахунку. Щодо строку позовної давності зазначають, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк випущеної картки до березня 2016 року, а з позовом до суду звернулися 17.08.2018 року до спливу позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває. 11.06.2019 року представником відповідача подано заперечення на відзив. Зазначає, що з наданого позивачем розрахунку вбачається, що кредитні кошти у сумі 1872 грн. видані 23.11.2012 року, отже строк їх повернення настав 23.12.2012 року, відповідна строк позовної давності сплинув 23.12.2015 року. 25.06.2019 року представником позивача надано письмові пояснення. Зазначає, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків винагороди, неустойки (пені та штрафів) збільшений до 50 років. Крім того, строк дії картки до березня 2016 року, а з позовом до суду звернулися 17.08.2018 року, в межах строку позовної давності. 12.07.2019 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подані письмові пояснення. Вказує, що Умови та правила надання банківських послуг відповідачем не підписані. Тому визначений в Умовах та правилах збільшений строк позовної давності не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки відсутня письмова згода відповідача на збільшення позовної давності. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Мороз І.С. позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з підстав викладених у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві та письмових поясненнях. Крім іншого, заявила про застосування позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). АТ КБ «Приватбанк» просить в позові стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.07.2010 року станом на 31.05.2018 року у розмірі 112168,32 грн. На підтвердження позовних вимог банком надано: анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 13.07.2010 року, починаючи з листопада 2012 року, виписку з карткового рахунку, фото клієнта з карткою, довідку про видачу кредитних карт. Як вбачається з матеріалів справи у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанкувід 13.07.2010 року (а.с. 8) відсутні будь-які позначки щодо того якими саме послугами має намір скористатись [PERSON] , відсутня позначка в графі отримання кредитної картки «Універсальна», а також не зазначена графа «бажаний кредитний ліміт за карткою», що свідчить про відсутність наміру у відповідача отримувати кошти в кредит. Так, згідно наявної в матеріалах справи виписки з карткового рахунку [PERSON] має заборгованість по кредиту, процентах, а саме: - по основній карті [NUMBER] за період 01.07.2010 року по 13.05.2019 року 293 419,98 грн.; - по основній карті [NUMBER] за період з 01.08.2011 року по 13.05.2019 року відсутня заборгованість. Згідно довідки наданої Банком (а.с. 125), відповідачу [PERSON] надавалась кредитна картка [NUMBER] , дата відкриття 22.11.2012 року, термін дії до березня 2016 року. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують як факт звернення відповідача до Банку з завою про отримання кредитної картки, так і факт отримання [PERSON] саме кредитної картки [NUMBER] . Натомість, представник відповідача зазначає, що [PERSON] отримував лише одну картку, термін дії якої закінчився в квітні 2013 році, однак кредитних коштів за нею не отримував. Надана АТ КБ «ПриватБанк» фотокопія клієнта з карткою, не може слугувати належним та достовірним доказом отримання [PERSON] кредитної картки [NUMBER] , оскільки з фотокопії не можна встановити яку саме картку видано. У відповідності до положень ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). АТ КБ «Приватбанк» не був позбавлений можливості надати до суду докази на підтвердження своїх позовних вимог. Враховуючи наведене, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх вимог не надано документів, які підтверджують звернення [PERSON] до банку на отримання кредитної картки, доказів про отримання останнім кредитної картки [NUMBER] , суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Надання Банком виписки про рух коштів за рахунком не доводить факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору. Судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed