Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В березні 2018 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . За життя, останнім, було складено заповіт від 23.07.2014 року, яким він заповів все своє майно позивачу. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої увійшли ј частина квартири [ADDRESS] та Ѕ частина земельної ділянки, площею 0,083 га, яка розташована на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва. Єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач, а спадкоємцями за законом є ще доньки померлого: відповідач [PERSON] та [PERSON] Спадкова справа № 06/2016 року після смерті [PERSON] була заведена на підставі заяви відповідача 30.06.2016 року приватним нотаріусом КМНО Кучерук Н.В. Старша донька померлого [PERSON] - [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла, із заявою до нотаріальної контори не зверталась та із спадкодавцем на момент смерті не проживала. Позивач також звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини від 14.11.2016 року, тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку прийняття спадщини. Однак, у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти, які входять до складу спадщини, а відповідач відмовляється їх надавати до нотаріальної контори, а тому позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ј частину квартири [ADDRESS] , та на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,083 га, розташованої на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва, які залишились після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.03.2018 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В листопаді 2018 року позивач змінила предмет позову, та просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ј частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,0498 га, розташовану на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог», масив «Дружба» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва, які залишились після смерті [PERSON] . В грудні 2018 року позивач уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ј частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,0498 га, розташованої на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог», масив «Дружба» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер 3221888000:24:048:0003, які залишились після смерті [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача та сама позивач в судове засідання подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності . Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не з`явилась. Явку свого представника не забезпечила. Останній, звернувся до суду із письмовою заявою про відкладення розгляду справи, однак, доказів на підтвердження поважності причин неявки, до заяви долучено не було. Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справи, та відсутність доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та його представника. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Судом встановлено, що 11.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] 23.07.2014 року було складено заповіт, відповідно до якого, останній, заповів усе належне йому майно рухоме та нерухоме майно позивачу. На час розгляду справи зазначений заповіт є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої увійшли ј частина квартири [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,0498 га, розташованої на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог», масив «Дружба» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер 3221888000:24:048:0003. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2007 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЖ № 460746 від 14.11.2012 року, [PERSON] про те, що останній є власником земельної ділянки, площею 0,0498 га, розташованої на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог», масив «Дружба» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва. З копії спадкової справи № 06/2016 року, яка була заведена після смерті [PERSON] , вбачається, що [INFO] донька [PERSON] - відповідач [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу КМНО Кучерук Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , повідомивши про те, що окрім неї, спадкоємцем за законом є ще одна донька померлого - [PERSON] . Відповідно до листа приватного нотаріусу Кучерук Н.В. від 10.11.2016 року, [PERSON] , було повідомлено про те, що все своє спадкове майно [PERSON] заповів [PERSON] , та в зв`язку з тим, що на день смерті вона не була непрацездатною особою, то відповідно до чинного закону, вона не має право на обов`язкову частку у спадщині. 14.11.2016 року позивач у справі [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Кучерук Н.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, який був залишений [PERSON] на її ім`я. 15.12.2016 року відповідач [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу із заявою про відкладення видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що вона звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення її від права на спадкування. Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала справа № 752/21312/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, однак, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року, позов було залишено без розгляду. Судом достовірно встановлено, що спадкоємцем за заповітом є позивач у справі, а також спадкоємцями за законом є ще доньки померлого: відповідач [PERSON] та [PERSON] Старша донька померлого [PERSON] - [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла, із заявою до нотаріальної контори не зверталась та із спадкодавцем на момент смерті не проживала. Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадщину не вбачається можливим, в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та наявністю заперечнь з боку відповідача. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України). Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, перепоною в оформленні спадщини є наявність інших спадкоємців, які можуть претендувати на обов`язкову частку в спадщині, що передбачено 1241 ЦК України. Як вже зазначалося вище, в ході розгляду справи було встановлено, що за свого життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу у справі, яка, як спадкоємець за заповітом, - належним чином прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не встановлено. Крім того, судом встановлено, що відповідач, як спадкоємець за законом, права на обов`язкову частку у спадщині немає, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що оригінали правовстановлюючих документів у позивача, як спадкоємця за заповітом, відсутні, та позивач позбавлена можливості оформити свої права на спадщину, а відповідач, як спадкоємець за законом, не має права на обов`язкову частку у спадщині, суд вважає, що право позивача підлягає захисту, а позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved