Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», 04.11.2019 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення 39, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 50,1 кв.м., в тому числі прибудова, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 095002 від 18.01.2008 року в сумі 30661,20 доларів США на користь позивача шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позов мотивований тим, що 18.01.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») і [PERSON] був укладений кредитний договір № 095002, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 63750,00 доларів США для придбання нерухомості квартири за адресою: [ADDRESS] . В порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, не сплачує платежі на погашення заборгованості за кредитом, в зв`язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 07.09.2019 року має заборгованість за: кредитом 64173,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1624276,85 грн.; за відсотками 80373,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 2034296,80 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 18.01.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») і відповідачем був укладений іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] загальною площею 31,7 кв.м., житловою 17,3 кв.м. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.. У судове засідання представник позивача АТ «Альфа-банк» не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 18.01.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») і [PERSON] був укладений кредитний договір № 095002, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 63750,00 доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном повернення до 17.01.2028 року для придбання нерухомості квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-11). З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, 18.01.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») і відповідачем був укладений іпотечний договір № 095002/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 208, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] загальною площею 31,7 кв.м., житловою 17,3 кв.м. (а.с. 13-16). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Захисники правопорядку» від 02.03.2009 року житлову квартиру [ADDRESS] було переведено у нежитлове приміщення та проведено реконструкцію, відповідно до якої загальна площа іпотечного майна стала 50,1 кв.м., в т.ч. прибудова (а.с. 25-26). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. У разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, не сплачує платежі на погашення заборгованості за кредитом, в зв`язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 07.09.2019 року складає 180234,39 доларів США, з яких: 64173,68 доларів США заборгованість за кредитом; 80373,19 доларів США заборгованість за відсотками; 8908,75 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 26868,77 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с. 28-40). Позивачем 25.11.2011 року направлено відповідачу повідомлення про порушення основного зобов`язання та про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 27). Згідно п. 4.2 Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання за Договором кредиту, а в разі його невиконання звернути стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.6 Іпотечного договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Згідно з ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Зважаючи на невиконання позичальником основного зобов`язання за вищевказаним кредитним договором у позивача виникло право в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки. Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оціночна Консалтингова група» ЕКСПЕРТ-КАПІТАЛ від 10.09.2019 року вартість предмета іпотеки за адресою: [ADDRESS] , прим. 39 становить 30661,20 доларів США, що за курсом НБУ складає 767143,22 грн. (а.с. 41). Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 11507,15 грн. покладається на відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved