Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 30 листопада 2012 року, згідно якої відповідачу були видані кредитні кошти в розмірі 13853,54 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 10,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 30 листопада 2013 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, тому, станом на 07 жовтня 2019 року за нею існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 53516,30 грн. Відповідно до уточненої позовної заяви від 08 січня 2020 року, сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 10891,73 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 6949,92 грн., заборгованості за комісією в розмірі 26139,60 грн., залишку заборгованості, згідно п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 6510,46 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 2524,59 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року, яким з [PERSON] було стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19506,53 грн., з яких 10891,73 грн. заборгованість за кредитом; 699,27 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6510,46 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 905,07 грн. штраф (процентна складова), різниця становить 34009,77 грн., яка складається з наступного: 6250,65 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 26139,60 грн. заборгованість за комісією, 1619,52 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 34009,77 грн. грн. та судовий збір по справі в сумі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] отримала кредит, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 30 листопада 2012 року, в розмірі 13853,54 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 30 листопада 2013 року. Відповідач [PERSON] зобов`язання по кредитному договору № б/н від 30 листопада 2012 року не виконала. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30 листопада 2012 року в розмірі 19506,53 грн., із них заборгованість за кредитом - 10891,73 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом 699,27 грн., штрафи відповідно до п.п. 2.2. Генеральної угоди 6510,46 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 905,07 грн., та судовий збір в розмірі 243,60 грн. 13 листопада 2019 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням уточнених 08 січня 2020 року позовних вимог, прохав суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 30 листопада 2012 року в розмірі 34009,77 грн. з яких: 6250,65 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 26139,60 грн. заборгованість за комісією, 1619,52 грн. штраф (процентна складова) За змістом ст. ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правовий висновок про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 205/8476/14-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення дії кредитного договору, та заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнуто заборгованість за договором б/н від 30 листопада 2012 року в розмірі 19506,53 грн. Отже, у зв`язку з наявністю рішенням суду про стягнення заборгованості правовідносини між сторонами за кредитним договором припинилися, тому вимоги банку про стягнення процентів, штрафів та комісії за користування кредитом в розмірах передбачених Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості б/н від 30 листопада 2012 року є безпідставними, оскільки позовних вимог про стягнення коштів з підстав, передбачених статтею 625 ЦК України, банк не заявляв. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір відповідно до ст.141\~ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: dismissed