Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 41 393,25 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 липня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н., відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 23.06.2020 року становить 41 393,25 грн. та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 29 559,37 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 11 833,88 грн., заборгованості за пенею у розмірі 0,00 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 0,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 01 грудня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту визнає та погоджується повернути поступово частинами, враховуючи її статус матері одиначки та малозабезпеченої родини, а також враховуючи наявність у неї інших кредитних зобов`язань. У поданому відзиві відповідач вказала, що нарахування позивачем відсотків та вимога про їх стягнення незаконні, оскільки надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не підтверджують обставин справи, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що саме з цими витягом з тарифів та витягом з умов вона ознайомилася, погодилася та розуміла підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати неустойки у розмірах зокрема визначених в цих документах. 18 грудня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва від позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вказує, що матеріали справи свідчать про те, що відповідач певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором, а тому посилання відповідача на та, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматися до уваги судом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач 29 липня 2010 року підписавла Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у змісті якої зазначено: я згоден з тим, що ця Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг/, а також Тарифами становить між банком Договір про отримання банківських послуг. Я ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правил надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті банку www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги та Умов та Правил надання банківських послуг а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку (а.с. 39, 39 зв.). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Нормою ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Отже, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н від 29.07.2010 року, за яким відповідачу було надано кредитну картку із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка нарахована позивачем станом на 23.06.2020 року у розмірі 41 393,25 грн., що включає заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 29 559,37 грн. та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 11 833,88 грн. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За наведених обставин та беручи до уваги визнання відповідачем вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 29 559,37 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з предмету позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» серед іншого пред`явило вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 11 833,88 грн. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідач заперечує факт ознайомлення нею з умовами договору щодо нарахування відсотків по кредиту. Проте такі доводи відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Зокрема, доданий до позовної заяви Витяг з тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» по договору [PERSON] містить підпис відповідача (а.с. 40). Зі змісту цього додатку вбачається, що розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами становить 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних. При цьому суд також враховує наступні обставини. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.07.2010 року доданого позивачем до позовної заяви на підтвердження розміру заборгованості заявленої до стягнення, нарахування відсотків у розмірі 30 % річних за користування кредитними коштами, що передбачено підписаними відповідачем тарифами з обслуговування кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», застосовувалося в період з 29.07.2010 року по 29.08.2014 року та становить загальну суму у розмірі 5 591,94 грн. (а.с. 5-11). У період часу після 01.09.2014 року позивачем відповідно до наданого розрахунку заборгованості застосовується збільшена відсоткова ставка - 34,8% та 43,2%, проте доказів того, що відповідач погодилася зі збільшенням такої відсоткової ставки матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача нарахованих відсотків у період часу з 01.09.2014 року. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 29 559,37 грн. та заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 5 591,94 грн., а всього на загальну суму 35 151,31 грн. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають. В порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: partial