Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], агентства нерухомості «Престиж», СПД [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 19 605 грн., мотивуючи тим, що в листопаді-грудні 2012 року між ним та відповідачами була досягнута домовленість про представництво його інтересів з усіма необхідними повноваженнями з питань узгодження прибудов з наступним юридичним оформлення законності такої прибудови, в тому числі прийняття в експлуатацію, одержання у відповідних уповноважених на те органах технічної та/або іншої документації, включаючи правовстановлювальні документи щодо належних йому об'єктів нерухомості, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та нежитлової будівлі розташованої по [ADDRESS]. Дані домовленості були реалізовані шляхом укладення 14.11.2012 року між [PERSON] та агентством нерухомості «Престиж» в особі ФОП [PERSON] договору-доручення на оформлення документів по узаконенню господарських споруд по [ADDRESS] з терміном виконання до 05.12.2012 року та проведена оплата по договору у розмірі 7 318 грн., що підтверджується квитанцією №135. Також, 27.11.2012 року був укладений аналогічний договір-доручення на оформлення технічного паспорту на об'єкт нерухомості по [ADDRESS] з терміном виконання до 11.12.2012 року та проведена оплата у розмірі 12 225 грн., що підтверджується квитанцією №138. Крім того, доказом існуючих між сторонами правовідносин є довіреність №5135 від 06.12.2012 року завірена нотаріально. На теперішній час обов'язки по договорам відповідачами не були виконані з їх вини, на вимоги повернути грошові кошти позивач отримав відмову. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], та агентства нерухомості «Престиж» на його користь грошові кошти у розмірі 19 602 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 06.08.2014 року до справи залучено в якості співвідповідача СПД [PERSON] 05.09.2014 року позивач надав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідачів на його користь суму основного боргу у розмірі 19 605 грн., суму інфляційних збитків у розмірі 2 464,44 грн. (927,89 грн. по договору з терміном виконання до 05.12.2012 року за період з січня 2013 року по липень 2014 року та 1536,55 грн. по договору доручення з терміном виконання до 11.12.2012 року за вказаний період), 3% річних за весь час прострочення сплати за період з 01.01.2013 року по 01.08.2014 року у розмірі 906,53 грн. В судовому засіданні [PERSON] змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON], СПД [PERSON], агентство нерухомості «Престиж» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2012 року між [PERSON] (Замовник) та агентством нерухомості «Престиж» (Виконавець) був укладений договір-доручення на оформлення документів, згідно якого замовник поручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання узаконити господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] та в п. VІ визначений строк дії договору з 14.11.2012 року до 05.12.2012 року. (а.с. 4) 27.11.2012 року між [PERSON] (Замовник) та агентством нерухомості «Престиж» (Виконавець) був укладений договір-доручення на оформлення документів, згідно якого замовник поручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання оформити технічний паспорт на об'єкт нерухомості по [ADDRESS] у відповідності з рішенням виконкому №668 від 22.05.2003 року та в п. VІ визначений строк дії договору з 27.11.2012 року до 11.12.2012 року (а.с. 5). Послуги за даними договорами були сплачені [PERSON] на користь СПД [PERSON] у сумі 7 380 грн. та 12 225 грн., що підтверджується квитанціями №135 та №138 (а.с. 4 зворот, 5 зворот) Зазначені договори відповідають вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладені в письмовій формі. Також [PERSON] згідно довіреності від 06.12.2012 року посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] зареєстрованої в реєстрі за №5135 (а.с. 6) уповноважив [PERSON] представляти його інтереси з питань узгодження прибудов з наступним юридичним оформленням законності такої прибудови, в тому числі прийняттям в експлуатацію об'єктів нерухомості, одержанням у відповідних уповноважених на те органах технічної та/або іншої документації, включаючи право встановлювальні документи щодо належних йому об'єктів нерухомості, а саме: - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та - нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Отже, під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що дійсно до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню положення глави 63 Цивільного кодексу України, оскільки кошти отримано відповідачами від позивача, як оплату за виконання за договором робіт, тобто такі кошти набуто за наявності правової підстави. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу). Статтею 906 ЦК України визначено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, якщо неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме документів на господарські будівлі за адресою: [ADDRESS], технічного паспорту на об'єкт нерухомості по [ADDRESS] та рішення виконкому №668 від 22.05.2003 року [PERSON], СПД [PERSON], агентство нерухомості «Престиж» свої зобов'язання за довіреністю від 06.12.2012 року, договорами-доручення від 14.11.2012 року та 27.11.2012 року не виконали. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON], СПД [PERSON], агентство нерухомості «Престиж» солідарно на його користь грошових коштів у сумі 19605 грн. (7 380 грн. та 12 225 грн.) підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачів інфляційних збитків та 3% річних, суд приходить до наступного висновку. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора (замовника) вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора (замовника) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника (виконавця) за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (замовникові). За таких обставин, позовні вимоги що стосуються стягнення індексації та трьох відсотків річних від суми, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню, оскільки їх стягнення передбачено ст. 625 ЦК України та критерієм щодо стягнення індексації є підвищення вартості життя. Дані щодо індексу інфляції надано управлінням статистики в Ізмаїльському районі Головного управління статистики в Одеській області в довідці №01-34/38 від 28.08.2014 року. (а.с. 88) При цьому суд погоджується з розрахунком інфляційних збитків та трьох відсотків річних від суми грошових коштів, які підлягають поверненню, згідно якого: сума інфляційних збитків складає 2 464,44 грн. (927,89 грн. по договору-доручення з терміном виконання до 05.12.2012 року за період з січня 2013 року по липень 2014 року та 1536,55 грн. по договору-доручення з терміном виконання до 11.12.2012 року за вказаний період), 3% річних за весь час прострочення виконання зобов'язання за період з 01.01.2013 року по 01.08.2014 року складає 906,53 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідачів інфляційних збитків та 3% річних також підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved