Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення боргу по розписці в розмірі 36 000 грн., мотивуючи тим, що 27.05.2013 року згідно договору у формі розписки позивачем було передано відповідачу товар у вигляді кукурудзи на суму 36 000 грн. строком до 15.06.2013 року. Позивач вказує, що починаючи з червня 2013 року та по теперішній час він неодноразово просив відповідача повернути суму боргу, однак відповідач борг не повернув. У зв'язку з тим, що відповідач борг не повернув, від виконання свого обов'язку щодо повернення суми позики ухиляється, позивач просить стягнути з нього суму боргу за розпискою у розмірі 36 000 грн. та суму судового збору у розмірі 360 грн. В ході розгляду справи позивач змінив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 27 000 грн. та судовий збір у розмірі 360 грн. В судовому засіданні позивач змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні обставини позову та змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі, однак просив суд розстрочити виконання рішення суду з виплатою по 6 000 грн. на місяць починаючи з лютого 2014 року враховуючи те, що у його довірителя важкий матеріальний стан, так як він в листопаді 2013 року потрапив в ДТП. Позивач не заперечував щодо розстрочки виконання рішення суду. Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2013 року [PERSON] надано [PERSON] у борг кукурудзу на суму 36 000 грн., яку він зобов'язався повернути в строк до 15.06.2013 року, що підтверджується розпискою, наданою [PERSON] (а.с. 3). Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Відповідачем сума боргу в повному обсязі не повернута, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. В зв'язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 27 000 грн. є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача змінені позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому роз'яснені та відомі, суд відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, а також враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 27 000 грн. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. В зв'язку з зазначеним, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] сума боргу в розмірі 27 000 грн. Статтею 217 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи матеріальний стан [PERSON], суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду відповідно до ст. 217 ЦПК України строком на п'ять місяців зі сплатою заборгованості в розмірі 6000 грн. - лютий 2014 року, 6000 грн. - березень 2014 року, 6000 грн. - квітень 2014 року, 6000 грн. - травень 2014 року, 3000 - червень 2014 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved