Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Східного відділення по обслуговуванню побутових споживачів звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію. В позовній заяві зазначено, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі відкритого особового рахунку № 531716006 (Договір) зобовязується постачати електричну енергію відповідачці, що мешкає за адресою: м. Запоріжжя, провул. Цегельний, 189. Відповідачка в свою чергу зобовязується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені Договором. Відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 27.02.2015 року по 30.11.2015 року відповідачкою було спожито 5044 кВт.год. У звязку з несплатою виставлених рахунків за вказаний період виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 3230 грн. 25 коп. На теперішній час вищезазначений борг відповідачкою не сплачено у звязку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з неї зазначену суму боргу, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачки не заперечував. Відповідачка [PERSON] до суду повторно не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень не надала, у звязку з чим судом визнана неповажною причина неявки відповідачки у дане судове засідання та неявка відповідачки розцінюється судом як небажання приймати участь у розгляді справи. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, провул. Цегельний, 189 користується електроенергією і є її споживачем на підставі відкритого особового рахунку № 531716006 про користування електричною енергією. Свої обовязки по оплаті за спожиту електричну енергію не виконує, у звязку з чим виник борг у сумі 3230 грн. 25 коп. за період з 27.02.2015 року по 30.11.2015 року, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357, із наступними змінами та доповненнями. Згідно з абзацом 2 п. 1 ПКЕЕН, зазначені Правила є обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р. розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюється за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до п. 20 вказаних Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно до вимог ст.. 26 Закон України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією згідно із законодавством України. У відповідності ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved