Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 28.04.2017 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] була підписана заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб. Відповідно до вказаної заяви, відповідачу було надано кредит з відсотковою ставкою 27,30% річних за користування кредитом. Позивачем всі зобов`язання за кредитним договором виконані у повному обсязі, але відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 04.05.2020 року виникла заборгованість в розмірі 19105,02 грн., яка складається з: 14817,71 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 3914,13 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 17,00 грн. заборгованість за обслуговування карткового рахунку; 38,40 грн. інфляційне збільшення заборгованості за відсотками; 216,79 грн. три відсотків річних від суми заборгованості по кредиту;\~100,99 грн. - три відсотків річних від суми заборгованості по відсоткам. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також сплачену суму судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позову просив всі слухання справи проводити без участі представника банку, у зв`язку з неможливістю приймати участь у судових засіданнях. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначив, що заборгованість утворилась через несплату відсотків кредитування, не заперечував проти стягнення з нього суми боргу за кредитом в розмірі 19105,02 грн. та судових витрат. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із зобов`язального права, у зв`язку з порушенням умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). Згідно вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 28.04.2017 року, між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] була підписана заява про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб укладеного між банком та клієнтом. Відповідно до вказаної заяви відповідач отримав від АТ «Ощадбанк» кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн. з відсотковою ставкою 27,30% річних за користування кредитом. Згідно з умовами договору [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Але в порушення умов договору/заяви відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого розмір заборгованості станом на 04.05.2020р. становить 19105,02 грн., яка складається з: 14817,71 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 3914,13 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 17,00 грн. заборгованість за обслуговування карткового рахунку; 38,40 грн. інфляційне збільшення заборгованості за відсотками; 216,79 грн. три відсотків річних від суми заборгованості по кредиту;\~100,99 грн. - три відсотків річних від суми заборгованості по відсоткам. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційного збільшення заборгованості за відсотками в розмірі 38,40 грн. та трьох відсотків річних від суми заборгованості за кредитом в розмірі 216,79 грн. та за відсотками в розмірі 100,99 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що наведені вище обставини свідчать про невиконання відповідачем зобов`язань перед позивачем (Банком) по кредитному договору, що є підставою для задоволення позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», про стягнення з відповідача за кредитним договором заборгованості в загальній сумі 19105,02 грн. Крім цього відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги позивача, не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього повної суми боргу, що вбачається з його письмової заяви від 17.09.2020 року, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, що є підставою для задоволення позову АТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що зобов`язання перед позивачем відповідач не виконував належним чином, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером, який мається в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved