Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 25 жовтня 2018 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25 жовтня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 13 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 23.04.2020 утворилася заборгованість, що становить 22 253,10 грн., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 14 758, 08 грн.; заборгованості за пенею в сумі 7 167, 94 грн., за комісією в сумі 327, 08 грн. Станом на 29.09.2019 у відповідача прострочення зобов`язання сягнуло більше 90 днів, у зв`язку із чим банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погашення суми заборгованості. У зв`язку із тим, що зазначена вище заборгованість відповідачем не погашена, банк звернувся за захистом порушеного права до суду із даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судові засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного з АТ «Універсал Банк» кредитного договору від 25 жовтня 2018 року [PERSON] отримала кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії (ліміту) на платіжну картку «Мonobank» з пільговим періодом використання, строком на 99 років, на споживчі потреби. Кредитний договір, укладений між сторонами, складається з анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, умов обслуговування рахунків фізичної особи, тарифів, паспорту споживчого кредиту «Картка monobank», таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Анкета-заява від 25 жовтня 2018 року підписана представником банку, який виконав ідентифікацію та верифікацію клієнта, а також клієнтом - [PERSON] . Зі змісту вказаної анкети-заяви вбачається, що відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови (п.3); просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, як відкриті або будуть відкриті йому в банку, а також засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з договором, визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6); усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (п.11). Зі змісту паспорту споживчого кредиту та тарифів, які підписано відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису, який, як вказано вище, згенеровано банком за її згодою, вбачається, що сторони між собою погодили відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у виді пені розміром 6,4% на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення від 121 (211) дня до повного погашення, а також розмір комісії за переказ з картки «Monobank» на картку в іншому українському банку - 4% в рахунок кредитних коштів (а.с.20-22). На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит в розмірі 13 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] , строк дії до липня 2024 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 23.04.2020 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22 253,10 грн., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 14 758, 08 грн.; заборгованості за пенею в сумі 7 167, 94 грн., за комісією в сумі 327, 08 грн. При оцінці викладених вище фактичних обставин справи суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положенням ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з п.п. 12, 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, що дає можливість однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника (ідентифікувати). Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги»електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин. Використання електронних довірчих послуг не змінює порядку вчинення правочинів, встановленого законом (ч.6 ст. 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги»). Крім цього, у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У даному випадку стягнення пені у розмірі 6,4 % щомісяця (76,8% річних) було передбачено у паспорті споживчого кредиту та тарифах (а.с.20-22), як і розмір комісії 4% розмір комісії за переказ з картки «Monobank» на картку в іншому українському банку в рахунок кредитних коштів. При цьому, зі змісту виписки з карткового рахунку вбачається, що [PERSON] здійснювала відповідні перекази неодноразово, на кожну із відповідних операцій нараховано комісію відповідно до умов кредитного договору (а.с.45-46). Вказана вище комісія нарахована не за оформлення кредиту чи його обслуговування, а за додаткову послугу - грошовий переказ, його розмір погоджено між сторонами. А відповідно до наданого банком розрахунку пеня нарахована за період з 01.04.2019 року по 01.03.2020 року і становить 7 167, 94 грн (а.с.6). Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2018 за період з 25.10.2018 по 23.04.2020 в розмірі 22 253,10 грн., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 14 758, 08 грн.; заборгованості за пенею в сумі 7 167, 94 грн., за комісією в сумі 327, 08 грн. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 2 102 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 07.05.2020 №CF_1375 згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved