Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, 3-я особа: [PERSON] , про визнання недійсним та скасування наказу, вказавши наступне. Згідно до державного акту на право постійного користування землею серії ХР-19-00-000833 від 12.08.1999 р., [PERSON] надано у постійне користування 19 га землі (кадастровий номер земельної ділянки 6323782000:01:000:0209) на території Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (віднесення до Ягідненської сільської ради здійснено при реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі). [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Заповіту на випадок свої смерті вона не залишила, спадкоємцями за законом першої черги після її смерті є позивач та [PERSON] .. У 2016 році на все, відоме на той час майно [PERSON] були отримані свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частині за [PERSON] та [PERSON] . У лютому 2020 року ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 628/3284/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ФГ «КОЛОС», про визнання у порядку спадкування за законом права постійного користування земельними ділянками, у тому числі на земельну ділянку 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209, позивач дізналась про наявність Наказу ГУ Держгеокадастру у Харківської області «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» № 9885-СГ від 11.10.2019 р. (далі - Наказ) відповідно до якого право постійного користування [PERSON] земельною ділянкою 19 га землі (кадастровий номер 6323782000:01:000:0209), яка розташована за межами населених пунктів на території Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області припинено у зв`язку зі смертю, зазначену земельну ділянку віднесено до земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення на території Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області. Державний акт на право постійного користування землею серії ХР-19-00-000833 від 12.08.1999 р. визнано таким, що втратив чинність. Позивач вважає вказаний наказ незаконним та недійсним, оскільки винесений із порушенням ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 155 ЗК України, п.п. 33 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області. Відповідач здійснив втручання у право особи на мирне володіння майном, гарантованого ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції.За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати недійсним та скасувати Наказ ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» № 9885-СГ від 11.10.2019 року. Згодом, збільшивши позовні вимоги, вказала, що згідно витягу із Державного земельного кадастру № НВ-6311409492019 від 22.10.2019 р. щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209 у графі «цільове призначення» вказано: «01.02 Для ведення фермерського господарства». У графі «вид використання земельної ділянки» вказано «Для ведення фермерського господарства». Натомість вже у витягу із Державного земельного кадастру № НВ-6311486232019 від 04.11.2019 р. (який видавався до подання позовної заяви) щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209 у графі «цільове призначення» вказано «16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)». У графі «вид використання земельної ділянки» вказано «Землі запасу». Таким чином, на виконання незаконного Наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» № 9885-СГ від 11.10.2019 р. до Державного земельного кадастру було внесено запис про зміну цільового призначення та виду використання земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209. За таких обставин, позивач просить визнати недійсним та скасувати Наказ ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» № 9885-СГ від 11.10.2019 року; зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Харківській області скасувати запис у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209, яка знаходиться на території Ягідненської сільської ради Куп`янського району Харківської області, а саме: у графі «цільове призначення» скасувати запис - «16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» та у графі «вид використання земельної ділянки» скасувати запис - «Землі запасу»; зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Харківській області поновити запис у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209, яка знаходиться на території Ягідненської сільської ради Куп`янського району Харківської області, а саме: у графі «цільове призначення» поновити запис - «01.02 Для ведення фермерського господарства» та у графі «вид використання земельної ділянки» - поновити запис «Для ведення фермерського господарства». Позивач та її представник адвокат Лежніна В.О. в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, уточнені позовні вимоги підтримуть та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву та заперечення проти збільшення розміру позовних вимог, згідно яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що у раніше наданій Головним управлінням правовій позиції, викладений у відзиві № 661 від 09.04.2020 р. зазначалося, що спірний наказ було видано відповідно до приписів ЗК України, ЦК України та практики Верховного Суду, згідно з якою право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власниками землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. На виконання п.3 наказу Головного управління № 9885-СГ від 11.10.2019, яким керівнику міськрайонного управління у Куп`янському районі та м. Куп`янську ГУ Держгеокадастру у Харківській області наказано забезпечити внесення відповідних змін до земельно-облікових відомостей, внесено відповідний запис до Державного земельного кадастру, яким земельну ділянку площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209 віднесено до земель запасу. Оскаржуваний наказ виданий на підставі ст..ст. 15-1, 22, 122 ЗК України, Положення про ГУ Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2019 р. № 308. Таким чином, наказ ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 9885-СГ від 11.10.2019 р. виданий відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданої йому компетенції, тому підстави для висновку позивача про невідповідність законодавству документа, який є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру відсутні. Крім того, Головне управління не має повноважень щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру, що унеможливлює скасування записів у ньому, такі повноваження належать виключно державним кадастровим реєстраторам, які є самостійними та незалежними суб`єктами ведення Державного земельного кадастру. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХР-19-00-000833 від 12.08.1999 року [PERSON] надано у постійне користування 19 га землі (кадастровий номер земельної ділянки 6323782000:01:000:0209) на території Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (віднесення до Ягідненської сільської ради здійснено при реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим [INFO] виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області. [PERSON] не залишила заповіту на випадок своєї смерті. Позивач [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , які 2016 році отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] по Ѕ частині за кожною. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2019 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, Фермерського Господарства «Колос» про визнання права постійного користування на земельні ділянки в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, 3-я особа: Фермерське Господарство «Колос» про визнання права постійного користування земельними ділянками у порядку спадкування, Уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, Фермерського Господарства «Колос» про визнання права постійного користування на земельні ділянки в порядку спадкування за законом задоволено частково. Визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право постійного користування Ѕ частиною земельної ділянки, площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209, яка знаходиться на території Ягідненської сільської ради Куп`янського району Харківської області та право постійного користування Ѕ частиною земельної ділянки площею 31 га з кадастровим номером 6323785500:10:000:0213, яка знаходиться на території Петропавлівської сільської ради Куп`янського району, Харківської області. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, 3-я особа: Фермерське Господарство «Колос» про визнання права постійного користування земельними ділянками у порядку спадкування - задоволено. Визнано за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право постійного користування Ѕ частиною земельної ділянки, площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209, яка знаходиться на території Ягідненської сільської ради Куп`янського району Харківської області та право постійного користування Ѕ частиною земельної ділянки площею 31 га з кадастровим номером 6323785500:10:000:0213, яка знаходиться на території Петропавлівської сільської ради Куп`янського району, Харківської області. Постановою Харківського апеляційного суду від 09.11.2020 року рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2020 року змінено, скасувавши його в частині визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , права постійного користування 1/2 частиною земельної ділянки площею 31 га з кадастровим номером 6323785500:10:000:0213, яка знаходиться на території Петропавлівської сільської ради Куп`янського району, Харківської області та в частині визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , права постійного користування 1/2 частиною земельної ділянки площею 31 га з кадастровим номером 6323785500:10:000:0213, яка знаходиться на території Петропавлівської сільської ради Куп`янського району, Харківської області та в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Фермерського господарства «Колос» про визнання права постійного користування на земельні ділянки в порядку спадкування за законом та зустрічного позову [PERSON] ,до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Фермерське господарство «Колос» про визнання права постійного користування земельними ділянками у порядку спадкування в цій частині - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 9885-СГ від 11.10.2019 року «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» право постійного користування [PERSON] земельною ділянкою 19 га землі, яка розташована за межами населених пунктів на території Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області припинено у зв`язку зі смертю, зазначену земельну ділянку віднесено до земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення на території Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області. Державний акт на право постійного користування землею серії ХР-19-00-000833 від 12.08.1999 р. визнано таким, що втратив чинність. Пунктом 3 даного наказу керівнику Міськрайонного управління у Куп`янському районі та м. Куп`янську ГУ Держгеокадастру у Харківській області наказано забезпечити внесення відповідних змін до земельно-облікових відомостей. (а.с.15). З витягу з Державного земельного кадастру № № НВ-6311409492019 від 22.10.2019 р. щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209 вбачається, що у графі «цільове призначення» вказано: «01.02 Для ведення фермерського господарства». У графі «вид використання земельної ділянки» вказано «Для ведення фермерського господарства». Форма власності - державна власність, дата державної реєстрації земельної ділянки - 05.06.2018 (а.с. 52). Згідно витягу із Державного земельного кадастру № НВ-6311486232019 від 04.11.2019 р. щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209 у графі «цільове призначення» вказано «16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)». У графі «вид використання земельної ділянки» вказано «Землі запасу», Форма власності - державна власність, дата державної реєстрації земельної ділянки - 05.06.2018 (а.с.21). Таким чином, на виконання Наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» № 9885-СГ від 11.10.2019 р. до Державного земельного кадастру було внесено запис про зміну цільового призначення та виду використання земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209. Згідно ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 923/466/17 у постанові від 30 травня 2018 року зазначила, що «право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 цього Кодексу, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.» Таким чином, чинне земельне законодавство не містить такої правової підстави припинення права постійного землекористування як смерть постійного землекористувача. У судовому порядку право постійного користування спірною земельною ділянкою не припинялося. Відповідач прийняв оскаржуваний Наказ поза межами своїх повноважень, з підстав та у спосіб не передбачений Конституцією та законами України. У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 2 ст. 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до п.п. 33 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від29.09.2016 № 333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 р. за № 1391/29521, головне управління відповідно до покладених на нього завдань вносить у встановленому порядку до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотання щодо припинення права користування земельними ділянками відповідно до закону. Також відповідно до підп. 33 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 12.11.2019 року № 285, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань вносить в установленому порядку до органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування клопотання щодо припинення права користування земельними ділянками відповідно до закону. Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Таким чином, Наказ є незаконним та недійсним, оскільки винесений із порушенням ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 155 ЗК України, підп. 33 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який ратифікований Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р. передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «Щокін проти України»), напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосудця. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, будерозглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] та здійснює оформлення своїх спадкових прав у судовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, незалежно від часу прийняття та оформлення позивачем своїх спадкових прав на право постійного користування земельною ділянкою, вказане право належить позивачу саме з моменту відкриття спадщини (на день смерті [PERSON] - [INFO] ). Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України, передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З аналізу положень указаних норм законодавства вбачається, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. Факт правомірності володіння та користування земельною ділянкою є достатньою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права. Крім того, позивачем за цим позовом може бути і неволодіючий власник, а також особа, законний інтерес або право якої порушено. Аналогічний висновок було зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року. Таким чином, прийняття оскаржуваного Наказу, яким припинено право постійного користування земельною ділянкою, є втручанням держави у право позивача мирно володіти своїм майном Згідно офіційних відомостей із Державного земельного кадастру про земельну ділянку право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано за [PERSON] . Згідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.11.2019 р. № НВ-6311486232019 щодо земельної ділянки площею 19 га (кадастровий номер земельної ділянки: 6323782000:01:000:0209), право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано за [PERSON] . Згідно ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр, відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Також у судовому порядку право постійного користування спірними земельними ділянками не припинялося. Згідно ч. 2 ст. 393 ЦК України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Крім того, відповідно до ст.. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству. Відповідно до ст.. 9 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Враховуючи вищевикладене, оскільки Наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про впорядкування земельно-облікових відомостей» № 9885-СГ від 11.10.2019 р. є незаконним та недійсним, так як винесений із порушенням ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 155 ЗК України, підп. 33 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому запис у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209 у графі «цільове призначення» - «16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» та у графі «вид використання земельної ділянки» - «Землі запасу» підлягає скасуванню, а попередній запис - поновленню. Належним способом захисту прав Позивача є згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме - поновлення запису у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки площею 19 га з кадастровим номером 6323782000:01:000:0209 у графі «цільове призначення» - «01.02 Для ведення фермерського господарства» та у графі «вид використання земельної ділянки» - «Для ведення фермерського господарства». Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2522, 40 грн.

Outcome: approved