Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

В березні 2021 року позивач звернувся до Бердянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вказуючи, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Порохня О.В. Бердянського міського нотаріального округу, укладеному між продавцями [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] . В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , який з січня 2017 року у вказаному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має. Таким чином, відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку з січня 2017 року без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Факт реєстрації відповідача створює позивачу, як власнику будинку перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема позивач не може у повній мірі розпоряджатися своїм майном. Позивач просить суд з підстав, викладених у позові, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Ємельяненко С.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була повідомлена про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, не повідомила суд про причини своєї неявки, відзив не подала. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що між\~сторонами виникли\~правовідносини щодо\~користування буд. [ADDRESS] , власником якої являється позивач, а відповідач був зареєстрований у вказаному будинку. З матеріалів справи суд встановив, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Порохня О.В. Бердянського міського нотаріального округу, укладеному між продавцями [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] . В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , який з січня 2017 року у вказаному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила, що відповідач її син, який на теперішній час знаходиться в республіці Польща, де працює. Йому відомо про розгляд справи, але у зв`язку з карантинними обмеженнями приїхати на Україну він не може. Відповідач згоден з позовними вимогами та не заперечує щодо їх задоволення. Раніше вона та її син були зареєстровані в цьому будинку, потім вона свою частку продала та на момент продажу син вже працював в Польщі, тому після приїзду на Україну вона зареєструє його за своєю адресою. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16. На даний час відповідач будинком не користується без поважних причин, витрат по його утриманню не несе, постійно мешкає за іншою адресою в республіці Польща, користування припинив добровільно, будь-яких\~поважних причин\~тривалого,\~більше шести\~місяців не\~проживання відповідача\~у будинку\~ [ADDRESS] не\~встановлено, таким чином вимога позивача щодо захисту порушеного права є законною, у зв`язку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відтак,\~виходячи із\~характеру спірних\~правовідносин,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність передбачених\~законом підстав\~для задоволення\~позову та\~визнання [PERSON] таким, що втратив право користування\~ будинком [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 12,13,76,81,141, 258,259 ЦПК України, ст.ст.182, 317, 319, 321, 383,391, 526, 530\~657 ЦК України, суд-

Outcome: approved