Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати від тривалого невиконання грошового зобов`язання, яке було встановлене рішенням суду за весь час прострочення у розмірі 117905,42 грн. та 3% річних у розмірі 39021,36 грн., а всього просив стягнути 156926,78 грн. В обґрунтування позову вказав, що чинним рішенням Київського районного суду м. Донецька від 17.11.2010 року, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , громадської організації «Фонд «Антикорупція» солідарно на користь [PERSON] компенсацію за порушення авторського права в сумі 210000 гривень, моральну шкоду в сумі 75000 гривень, матеріальну шкоду в сумі 330 гривень 45 коп., а всього 285330 гривень 45 коп. Рішення набрало законної сили 17.03.2011 року. 11.04.2011 року позивачем отримано виконавчий лист №2-7336/10 від 17.03.2011 року виданий Київським районним судом м. Донецька, який було звернуто до виконання та 22.09.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку відкрито виконавче провадження №288455270, надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання рішення суду. Частина суми зобов`язання, а саме 165048,14 грн. була стягнута з боржника шляхом реалізації майна і перерахована на рахунок позивача відповідно платіжного доручення від 25.10.2013 року. З березня 2016 року по лютий 2019 року боржник сплатив 10809 грн. 64 коп. 29.03.2019 року та 02.04.2019 року [PERSON] погасив ще 21846 грн. 94 коп. та 23710 грн. 94 коп. Ще частину боргу відповідач погасив готівкою безпосередньо представнику позивача в квітні 2019 року. Оскільки відповідач знав про рішення суду, однак виконав його із суттєвою затримкою та після численних заходів примусового характеру, просить задовольнити його вимоги в судовому порядку. 06 квітня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 03.06.2020 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов про стягнення 3% річних, інфляційних витрат. 23.06.2020 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, щодо задоволення позовних вимог заперечив та підтримав відзив на позовну заяву в якому посилався на ті обставини, що з 2009 року по червень 2013 року знаходився в місцях позбавлення волі. В цей період в рахунок виконання вказаного рішення було реалізовано його нерухоме майно та заборгованість частково погашена. На час повного виконання рішення стягувач до нього жодних претензій не мав. Виконавче провадження було закінчено, арешт майна припинено та інші заходи примусового виконання рішення скасовано. Просить також застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 17.11.2010 року, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , громадської організації «Фонд «Антикорупція» солідарно на користь [PERSON] компенсацію за порушення авторського права в сумі 210000 гривень, моральну шкоду в сумі 75000 гривень, матеріальну шкоду в сумі 330 гривень 45 коп., а всього стягнуто 285330 гривень 45 коп. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 09.06.2011 року касаційну скаргу [PERSON] в особі [PERSON] відхилено, рішення Київського районного суду м. Донецька від 17.11.2010 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 17.03.2011 року залишено без мін. 17.03.2011 року Київським районним судом м. Донецька на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист №2-7336/10 щодо боржника [PERSON] . 22.09.2011 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку відкрито виконавче провадження №28845270 з виконання виконавчого листа №2-7336/10 виданого 17.03.2010 року Київським районним судом м. Донецька. Відповідно платіжного доручення №8618 від 25.10.2013 року та відмітки на виконавчому документі частина боргу в розмірі 120282 грн. 31 коп. стугнута з боржника [PERSON] шляхом реалізації його майна і перерахована ДВС Калінінським РУЮ у м. Донецьку на рахунок [PERSON] 16.12.2014 року постановою начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження №45804995 з примусового виконання виконавчого листа №2-7366/10 виданого 11.04.2011 року Київським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 285330, 45 грн. Заява про примусове виконання подана 11.12.2014 року. 30.12.2015 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», через ненадання згоди стягувача в належний термін про проведення авансування витрат. 18.03.2016 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження №50504398 з примусового виконання виконавчого листа 2-7366/10 виданого 11.04.2011 року Київським районним судом м. Донецька про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 120282,31 грн. Заява про примусове виконання подана 15.03.2016 року. 14.01.2019 року постановою головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при примусовому виконанні виконавчого листа 2-7366/10 виданого 11.04.2011 року Київським районним судом м. Донецька про стягнення з боржника [PERSON] боргу в розмірі 120282,31 грн. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт боржника. Згідно платіжних роздруківок від 28.03.2019 року та 01.04.2019 року кошти в розмірі 21846 рн. 94 коп. та 23710 грн. 74 коп. Обухівським ВДВС перераховано [PERSON] , як часткове погашення боргу за виконавчим листом про стягнення з [PERSON] боргу. Позивачем зазначено в позовній заяві, а відповідачем не заперечено під час судового розгляду, що відповідачем з березня 2016 року по лютий 2019 року погашено борг в розмірі 10809 грн. 64 коп., а ще частина боргу сплачена [PERSON] безпосередньо представнику позивача в квітні 2019 року. 19.04.2019 року постановою головного державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області закінчено виконавче провадження №50504398 у зв`язку з сплатою в повному обсязі боржником суми боргу в розмірі 120282,31 грн. на користь стягувача [PERSON] . Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у Постанові №349/1443/15-ц від 04.10.2017 року зазначає, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем до відповідача подано позов щодо неналежного виконання рішення Київського районного суду м. Донецька від 17.11.2010 року про солідарне стягнення грошових коштів з трьох відповідачів. Згідно ст.543 ЦПК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Суду подано дані щодо виконання рішення суду в частині одного боржника [PERSON] . Щодо виконання рішення суду іншими боржниками позивач жодних даних щодо звернення рішення до виконання, фактичного виконання і т.д. суду не навів та не просив їх витребувати, вказаних відповідачів до розгляду справи не залучив, що позбавляє суд можливості прийти до висновку про обґрунтованість позовних вимог. При цьому суд враховує, що чинним законодавством на державних виконавців не покладено обов`язок відстежувати погашення заборгованості за виконавчими документами, за якими боржники солідарно повинні виконати зобов`язання, покладене на них рішенням. Крім того, позивачем не зазначено дату повного невиконання рішення суду за виконавчим листом відносно [PERSON] . За таких обставин суд підстав для задоволення позову [PERSON] не вбачає. Відповідно ст.ст.81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed