Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Заявою-Договором № 507/4545508-СК від 27.03.2018 року, що становить 67835,33 грн. та складається з: 35982,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. за простроченим тілом кредиту; 31852,90 грн. - заборгованість за процентами, в т.ч. за простроченими процентами. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 01.03.2021 року допустив виникнення заборгованості по кредитному договору в сумі 67835,33 грн., яку слід стягнути на користь банку. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 27.03.2018 року відповідач [PERSON] підписав заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 507/4545508-СК (а.с. 8) і отримав кредит у розмірі 36541,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (виписка по особовому рахунку [PERSON] , а.с. 23). Відповідно до паспорту споживчого кредиту за картою «Велика П`ятірка», з яким [PERSON] ознайомився 28.03.2018 року, про що свідчить його особистий підпис, встановлено процентну ставку у межах пільгового періоду 0,00001 % річних, та базову процентну ставку 39,6 % річних (а.с. 9). У заяві-договорі зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua), Умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку становлять Договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами. До матеріалів позовної заяви позивач додав паспорт споживчого кредиту за картою «Велика П`ятірка» від 28.03.2018 року, Дозвіл на обробку персональних даних, Витяг з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Карта «Велика П`ятірка», Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування (а.с. 9-19). Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 21-32). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 507/4545508-СК від 27.03.2018 року станом на 01.03.2021 року становить 67835,33 грн. та складається з: 35982,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. за простроченим тілом кредиту; 31852,90 грн. - заборгованість за процентами, в т.ч. за простроченими процентами (а.с. 20). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому з азаконом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У паспорті споживчого кредиту від 28.03.2018 року у розділі 4 зазначена процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001 % річних та базова процентну ставка 39,6 % річних. Інформація про порядок зміни змінюваної процентної ставки відсутня. При цьому, як зазначено у розділі 7 паспорту споживчого кредиту інформація, з якою ознайомився відповідач 28.03.2018 року, зберігає чинність до 22.04.2018 року. Проте, з розрахунку заборгованості вбачається, що ставка для нарахування відсотків змінювалась та становила, зокрема: 39,6 % - за період з 27.03.2018 року по 31.01.2019 року, 43,2 % - за період з 01.02.2019 року по 31.12.2020 року. При цьому, ні у заяві-договорі № 507/4545508-СК від 27.03.2018 року, ні у паспорті споживчого кредиту від 28.03.2018 року не зазначена процентна ставка з якою погодився відповідач за період з 01.02.2019 року по 31.12.2020 року. Тому нарахування позивачем відсотків за кредитом в розмірі 43,2 %, як зазначено в розрахунку заборгованості, не ґрунтуються на договірних зобов`язаннях, а сам розрахунок заборгованості в цій частині не може бути доказом правомірності нарахування цих відсотків за кредитом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-договорі № 507/4545508-СК від 27.03.2018 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами у іншому розмірі, окрім 39,6% річних, наданий банком Витяг з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Пакети послуг «Кредитка» (для продукту «Карта «Велика П`ятірка»), Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Витяг з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-договорі № 507/4545508-СК від 27.03.2018 року, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Пакети послуг «Кредитка» (для продукту «Карта «Велика П`ятірка»), Наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 507/4545508-СК, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у іншому розмірі, окрім 39,6 % річних, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «ТАСКОМБАНК» дотрималось вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами у іншому розмірі, окрім 39,6% річних. Відтак з урахуванням того, що позивач не надав суду розрахунок по нарахуванню відсотків з урахуванням відсоткової ставки 39,6% річних, яка визначена у паспорті споживчого кредиту від 28.03.2018 року за період з 01.02.2019 року по 31.12.2020 року, а також належних та допустимих доказів в частині передбаченого обов`язку відповідача по сплаті позивачу відсотків у іншому розмірі, окрім 39,6% річних, суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Вимога про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем заявлена не була. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками нарахованими за відсотковою ставкою 39,6% річних, яка визначена у паспорті споживчого кредиту від 28.03.2018 року, за період з 27.03.2018 року по 31.01.2019 року, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. Зокрема, з розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що за період з 27.03.2018 року по 31.01.2019 року за користування кредитними коштами нараховано до сплати 12191,48 грн. відсотків з розрахунку 39,6 % річних. При цьому, станом на 31.12.2020 року відповідачем на погашення заборгованості за відсотками сплачено 10046,63 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що залишок заборгованості за процентами нарахованими за ставкою 39,6 % річних за період з 27.03.2018 року по 31.01.2019 року (12191,48 грн. - 10046,63 грн. = 2144,85 грн.), підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27.03.2018 року у вигляді заяви-договору, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, у паспорті споживчого кредиту від 28.03.2018 року у розділі 3 зазначено, що строк договору (строк кредитування) складає 12 місяців з автоматичною пролонгацією, а у розділі 5 передбачено порядок повернення кредиту - шляхом здійснення щомісячних платежів до останнього дня місяця у розмірі 5% від суми заборгованості (не менше 100,0 грн., але не більше залишку заборгованості) Тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530, ч. 2 ст. 1050 ЦК України за змістом яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ «ТАСКОМБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач не подав достатньо матеріалів, які обґрунтовують його позовні вимоги, та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів на спростування позовних вимог в частині отримання кредитних коштів (тіла кредиту) та нарахованих відсотків за період з 27.03.2018 року по 31.01.2019 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 35982,43 грн., в т.ч. простроченого тіла кредиту, а також непогашених відсотків, нарахованих за відсотковою ставкою 39,6 % річних у період з 27.03.2018 року по 31.01.2019 року, у розмірі 2144,85 грн. В решті вимог позову, а саме в частині стягнення з відповідача 29708,05 грн. - заборгованості за простроченими відсотками за період з 01.02.2019 року по 31.12.2020 року слід відмовити. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1275,74 грн. (меморіальний ордер № 695900093 від 12.03.2021 року, а.с. 7). На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 207, 526, 530, 611, 612, 626, 628, 631, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 61 Конституції України,

Outcome: partial