Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 6 534, 29 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 28.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1760. Оскільки, спадкоємцем [PERSON] , який постійно проживав на час відкриття спадщини є дружина - Відповідач [PERSON] , вона мала право подати заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлого у строк з 02.11.2013 року по 02.05.2014 рік. Позивачем була направлена лист-претензія кредитора до Відповідача про необхідність звернення останньою до будь-якого відділення банку міста та сплатити заборгованість за договором б/н від 28.11.2011 року. У випадку її відмови указана сума буде стягнено з неї в судовому порядку у відповідності до чинного законодавства України. За розрахунком позивача, [PERSON] станом на дату смерті мав заборгованість перед Позивачем за кредитним договором б/н від 28.11.2011 року, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6 534,29 грн. До теперішнього часу відповідачем борг не погашено. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28.11.2011 року у загальній сумі 6 534,29 грн. та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 54). В судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. 26.02.2020 року на адресу суду Відповідачем були направлені пояснення щодо змісту позовної заяви, в який вона зазначила наступне. У складі спадщини відсутнє будь-яке рухоме або нерухоме майно. Квартира [ADDRESS] не є приватизованою та належить до державного житлового фонду. Майнових прав на неї не мають ні спадкоємці, ні спадкодавець. Будинок та земельна ділянка у с.Фурси, Білоцерківського району, Київської області є майном, набутим Відповідачем до шлюбу з [PERSON] і згідно з ст.57СК України є особистою приватною власністю Відповідача, тому не входить до складу спадщини. Окрім цього, [PERSON] останні 1,5 роки до дати смерті постійно проживав окремо, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с.Фурси. Відповідач не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, таким чином, вважається такою, що не прийняла спадщини (а.с. 65-67). Також, Відповідачем було надано суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с.76-77). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 10.12.2018 року було відкрито провадження у даній справі, судом постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 62-63). 09.04.2020 року ухвалою суду було витребувано з Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» виписку по рахунку [PERSON] (а.с.85-86). 06.05.2020 року на адресу суду від Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області надійшла належним чином завірена копія спадкової справи від 27.04.2020 року №637/01-16, з якої вбачається, що Відповідач не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с.97-113). 17.07.2020 року на адресу суду від Позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, зокрема, витребуваної судом виписки по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 128). Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. При вирішенні даної справи судом застосовуються, зокрема, наступні норми матеріального права України. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У той же час, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.2, ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідача [PERSON] надала суду письмові пояснення, у яких не оспорювала факту укладення її померлим чоловіком кредитного договору з Позивачем, наявності та розміру заборгованості, але наполягала на тому, що банк звернувся з даним позовом з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, наслідки чого просила застосувати, відмовивши у задоволенні позову повністю. Фактичні обставини, що не оспорюються Відповідачем, доведенню не підлягають та вважаються судом встановленими. Аналізуючи дотримання Позивачем строків позовної давності при зверненні до суду, суд виходить з наступного. Відповідно до укладеного договору б/н від 28.11.2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 06.11.2013 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 100). Як убачається із претензії кредитора від 25.02.2014 року, яку було направлено Позивачем на адресу Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори, її було отримано нотаріальною конторою 11.03.2014 року, що підтверджується відповідним штампом (а.с. 99). Згідно з наданою Позивачем суду випискою по картковому рахунку, останній платіж - «закриття заборгованості з поповненням карти» на суму 100 грн. по рахунку боржника було здійснено 29.04.2014 року (а.с. 128). У той же час, з даною позовною заявою Позивач звернувся до суду 20.12.2019 року, про що свідчить відмітка на відповідному поштовому конверті, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку (а.с. 56). Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно з практикою ЄСПЛ до такого майна відносяться й грошові кошти. У той же час, ЄСПЛ зазначає, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року, «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року). З огляду на викладене, суд погоджується з аргументами Відповідача про те, що Позивач пропустив позовну давність, а тому у задоволенні його позовних вимог необхідно відмовити повністю. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, не підлягають задоволенню й вимоги Позивача про стягнення з Відповідача судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed