Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і просить: стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 121384,62 грн. за кредитним договором б/н від 21.10.2009 року, а також 1921,00 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідно укладеного договору № б/н від 21.10.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, заборгованість по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії, на умовах, передбачених Договором. Відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 30.04.2019 виникла заборгованість у розмірі 155659,33 грн., яка складається з 1997,61 грн. заборгованості за кредитом, 148284,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5377,42 грн. заборгованості за пенею та комісією. Позивач звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому заборгованість до стягнення становить 121384,62 грн., яка складається з 1997,61 грн. заборгованості за кредитом, 119387,01 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом з 21.10.2009 по 31.12.2018. Ухвалою від 19.06.2019 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання о 14 год. 20 хв. 07 серпня 2019 року. Підготовче засідання по справі проведено 07 серпня 2019 року, справу призначено до судового розгляду о 08 год. 10 хв. 06 вересня 2019 року. Розгляд справи по суті розпочався 06 вересня 2019 року, де в судовому засіданні відповідач повідомила, що сплатила заборгованість і просила відкласти розгляд для надання додаткових доказів, в зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 27 вересня 2019 року. 27 вересня 2019 року відповідач надала заяву про відкладення розгляду справи, для надання доказів на підтвердження відсутності заборгованості, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 22 листопада 2019. 23 жовтня 2019 року до суду надійшла заява, за підписом представника АТ КБ «Приватбанк», в якій представник просить позовну заяву залишити без розгляду відповідно ст. 257 ЦПК України, вказану заяву розглянути за відсутності представника банку. (а.с. 57). 22 листопада 2019 розгляд справи було відкладено на 06 грудня 2019, на адресу відповідача надіслано листа в якому запропоновано позивачу вирішити питання щодо порядку подальшого розгляду справи, а саме - обґрунтувати підстави для залишення позову без розгляду на стадії розгляду справи по суті, або ж повідомити суд про інші шляхи вирішення спору. В судове засідання 06 грудня 2019 року позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, письмової інформації щодо подальшого розгляду справи не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. В заяві від 22.11.2019 прохала справу розглянути у її відсутності, повідомила що заборгованість нею погашено в повному обсязі, надала довідку АТ КБ «Приватбанк» від 25.10.2019 року та квитанцію про сплату судового збору. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до п.5) ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Зі змісту ч.3 ст.217 ЦПК України вбачається, що з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. Згідно ч.1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Враховуючи викладене, клопотання позивача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки подано після початку розгляду справи по суті. Судом встановлено, що [PERSON] 21.10.2009 року подала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку в якій виявила бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт по платіжній карті. У зазначеній заяві позичальника [PERSON] , процентна ставка не зазначена, строк повернення кредитних коштів не визначено. До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-25. Відповідно до розрахунку за договором б/н від 21.10.2009 року станом на 30.04.2019 року заборгованість [PERSON] , яку прохає стягнути позивач, становить 121384,62 грн., яка складається з 1997,61 грн. заборгованості за кредитом, 119387,01 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом з 21.10.2009 по 31.12.2018. З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 25.10.2019 року, що видана клієнту [PERSON] вбачається, що заборгованість по картці «Універсальна 180 +» [NUMBER] (Угода № SAMDN55000029558345 від 21.10.2009 р) погашена. Згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 22.07.2019 [PERSON] сплачено 1921,00 грн., призначення платежу надходження готівки за платіжними картками. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання кредитного зобов`язання, які регулюються ст. ст. 526, 530, 536, 610, 612, 625, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України. Суд враховує, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (п.5) ч.3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Заява представника позивача від 22.10.2019 року про залишення позову без розгляду, яка подана після початку розгляду справи по суті, фактично свідчить про те, що позивач не підтримує заявлені вимоги, а тому, враховуючи принцип диспозитивності, підстави для задоволення позову відсутні. На підставі ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: dismissed