Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/966-Н від 08.05.2007 року у розмірі 133008,25 доларів США та 206396,76 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 966-Н/1 від 08.05.2007 року, а саме нерухоме майно: 3-кімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «Надра» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 08 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/966-Н, згідно з яким банк надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 79330,00 доларів США строком до 20.04.2035 року, зі сплатою процентів у розмірі 12,49% річних. Банком було направлено відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. На момент складання позовної заяви відповідач вимогу не виконав. Таким чином, станом на 12.08.2014 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № 8/2007/840-К/966-Н від 08.05.2007 року становить 133008,25 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 77742,18 доларів США; заборгованості по процентам у розмірі 55266,07 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 104648,10 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 8159,06 доларів США; штрафу у розмірі 101748,66 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 7933,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки № 966-Н/1 від 08.05.2007 року, предметом якого є: 3-кімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. Відповідно до визначення термінів Договору «Право іпотеки» та п.5.1 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором, іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому договором, а тому банк звернувся до суду з вищевказаним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти постановлення заочного рішення (а.с.43). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Встановлено, 08 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/966-Н, згідно з яким банк надав, а [PERSON] отримав кредит в розмірі 79330,00 доларів США строком до 20 квітня 2035 року, зі сплатою 12,49% річних (а.с.7-9). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором, 08 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 966-Н/1 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 1271, відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано 3-кімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., що належать [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ДРНО [PERSON] 08 травня 2007 року, за реєстровим № 1269. В день укладення Договору іпотеки було зареєстровано заборону відчуження Предмета іпотеки та внесено запис в Державний реєстр іпотек. Згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та Закону України «Про банки та банківську діяльність» 19.08.2009 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційне товариство «Надра», та є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ КБ «Надра». Таким чином, [PERSON] є власником вищевказаної квартири, на підставі договору купівлі-продажу укладено 08 травня 2007 року, адже такий договір укладено у відповідності до вимог ст. 210, 334, 657 ЦК України. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності з ч. 1, ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до розділу 4 Кредитного договору відповідач зобов'язався належним чином дотримуватися положень цього договору, сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте у порушення приписів зазначених норм права та умов кредитного договору відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. У відповідності з ч. 1 ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 5.1 Кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі. Таким чином, станом на 12 серпня 2014 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № 8/2007/840-К/966-Н від 08.05.2007 року становить 133008,25 доларів США та 206396,76 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 77742,18 доларів США; заборгованість по процентам у розмірі 55266,07 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 104648,10 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 8159,06 доларів США; штрафу у розмірі 101748,66 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 7933,00 доларів США. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно до Договору іпотеки, предметом іпотеки є - 3-кімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 75,2 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м. Відповідно до визначення термінів Договору «Право іпотеки» та п.5 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотеко держателю за цим договором, іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому договором. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. При цьому, протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. На виконання умов Договору [PERSON] була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Таким чином, вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Позивач в своєму позові просив, у відповідності з ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень», встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «Надра» предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: з правом укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та наданням Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» всіх повноважень необхідних для здійснення платежу. За таких обставин, з огляду на положення ст.6, 627 ЦК України щодо диспозитивності цивільного права та свободи договорів, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у наведений ним спосіб підлягають задоволенню. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 3654 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved