Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі АТ «Херсонська ТЕЦ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, зазначаючи про те, що товариство відповідно до Статуту надає фізичним та юридичним особам послуги з постачання теплової енергії та підігріву води. Тарифи на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. АТ «Херсонська ТЕЦ» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , в тому числі до квартири [ADDRESS] , що належить\~ [PERSON] , на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, за яким ведеться облік розрахунків за надані послуги. Згідно до п.1 ч.3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово\~комунальних послуг, підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору. Типовий договір розміщений на офіційному сайті товариства та\~опублікований в газеті «Новий день», цим повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого опалення, постачання гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до договору. Отже, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення\~на підставі договору приєднання, оскільки після розміщення повідомлення та договору не запропонувала свої умови договору. [PERSON] у порушення умов договору та вимог законодавства послуги з теплопостачання\~оплачує не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з жовтня 2016 року по січень 2020 року у розмірі 23\~695,98 грн. На підставі ст.ст.20, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.526, 634ЦК України, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачанні холодної та гарячої води і водовідведення, просив стягнути заборгованість за послуг з централізованого опалення за період з вересня 1997 року по лютий 2018 року у розмірі 39995,45 грн., а також судовий збір. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2020 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнійпросила відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що в його квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] з 01.10.2012 року по теперішній час відсутня централізована система теплопостачання (радіатори і стояки), від АТ «Херсонська теплоелектроцентраль». Зазначена обставина підтверджується: актом №1-26-406 від 17.12.2012 року, складеного інспекцією по нагляду за станом житлового фонду; актом робочої технічної комісії від 18.09.2012 року про прийняття електричних мереж (з вказаного акту вбачається, що в його квартирі наявні електрозберігаючі електричні панелі); договором з ПАТ «Херсонобленерго» № 0989060 від 15.10.2015 року про використання електричної енергії для обігріву квартири. Крім того, він ніколи не укладав з АТ «Херсоська теплоелектроцентраль» договору про надання послуг з опалення в квартирі. Також просив суд застосувати позовну давність до заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 630 ЦК України визначено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 20 жовтня 2009 року № 628 «Про визначення виконавця комунальних послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, затвердження Положення про розмежування зон експлуатаційної відповідальності та типового договору про розмежування зона експлуатаційної відповідальності`виконавцем комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення, що мешкає у житловому фонді мікрорайонів «І, ІІІ, IV Таврійський», «ХБК», в центрі міста. Тарифи АТ «Херсоська теплоелектроцентраль» за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Типовий договір розміщений на офіційному сайті товариства та опублікований в газеті «Новий день», зазначеним повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до договору. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та відповідно є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач АТ «Херсоська теплоелектроцентраль» за вказаною адресою. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за централізоване опалення за період з жовтня 2016 року по січень 2020 року становить 23851,44 грн. Відповідач добровільно виплачувати заборгованість відмовляється. Відповідно до ч.1ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно дост.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.3ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. Відповідно до п.5 ч.3ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно дост.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У частині першій\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду України викладеної в постанові №6-2951цс15 від 20.04.2016 року, який суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Відповідач в своєму відзиві зазначає, що його квартира відключена від мереж ЦО та на підтвердження вказаного факту надав наступні документи: акт №1-26-406 від 17.12.2012 року, складений інспекцією по нагляду за станом житлового фонду; акт робочої технічної комісії від 18.09.2012 року про прийняття електричних мереж (з вказаного акту вбачається, що в його квартирі наявні електрозберігаючі електричні панелі); договір з ПАТ «Херсонобленерго» № 0989060 від 15.10.2015 року про використання електричної енергії для обігріву квартири. З наданого позивачем акту відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО вбачається, що він складений у відсутності представника АТ «Херсоська теплоелектроцентраль» та не погоджений останнім. Посилання відповідача на те, що підставою для відмови в задоволенні позову є відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО є помилковим. (постанова ВСУ у справі № 6-1192 цс15). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності підстав нарахування заборгованості за послуги з централізованого опалення та матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав послуги з централізованого опалення, у приміщення за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість відповідача за період з жовтня 2016 року по січень 2020 року складає 23\~851,44 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Разом із тим, перевіривши правильність розрахунку заборгованості відповідача по оплаті спожитої теплоенергії, суд вважає, необхідним застосувати строки позовної давності відповідно до наданої відповідачем заяви. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4). Якщо суд визнає поважним_и причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5). Відповідачка, заперечуючи проти позову, просила застосувати позовну давність відносно заявлених позовних вимог. Заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Позивач звернувся у січні 2020 року отже, позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення заборгованості за послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж, має відраховуватись з лютого 2017 року і по січень 2020 року. З наданої позивачем довідки про розрахунок заборгованості вбачається, що з лютого 2017 року по січень 2020 року включно споживачу нараховано 19\~078,67 грн. Таким чином, по оплаті за послуги з централізованого опалення у межах строку позовної давності з лютого 2017 року по січень 2020 року заборгованість становить 19\~078,67 грн. За таких\~обставин,\~з [PERSON] \~на користь\~МКП «Херсонтеплоенерго»\~підлягає стягненню\~заборгованість за\~спожиті послуги\~з централізованого\~опалення у\~розмірі 19\~078,67 грн.\~за період\~з березня\~2017\~року по\~січень 2020\~року. Також, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з урахуванням того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в сумі 19\~078,67 гривень, що складає 80,51 % від заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 692,32 гривень, що відповідає 80,51 % від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 2 102 гривень. На підставі викладеного, ст. ст. 11, 13, 256, 257, 267, 322, 627, 630 ЦК України, Закону України «Про житлово комунальні послуги»,

Outcome: partial