Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

В березні 2019 року заявник звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою, в якій просив встановити факт належності йому трудової книжки серії [NUMBER] від 26.05.1980 року; трудової книжки колгоспника №561 від 28.02.1978 року; архівних довідок №01-17/349 від 03.03.2020 року та №01-17/348 від 03.03.2020 року. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що у зв`язку з досягненням в квітні 2020 року пенсійного віку він звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської областідля обчислення пенсії. Однак, при попередньому вивченні наданих заявником документів, спеціалістом управління Пенсійного фонду було встановлено, що в трудовій книжці серії [NUMBER] від 26.05.1980 року невірно зазначена дата народження заявника « [INFO] » замість вірної - « [INFO] » та відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Крім того, в трудовій книжці колгоспника №561 від 28.02.1978 року не завірений запис про звільнення з колгоспу ім. Ілліча; в архівній довідці №01-17/349 від 03.03.2020 року про нарахування заробітної плати працівникам СФГ «Факел» в анкетних даних заявника є скорочення, а в архівній довідці № 01-17/348 від 03.03.2020 року невірно зазначено по батькові заявника « [PERSON] » (російською мовою), замість вірного « [PERSON] ». Встановлення факту належності вказаних вище документів має для заявника юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на пенсію. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 30 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявник до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.09.1998 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, анкетні дані заявника українською мовою зазначені як « [PERSON] , [INFO] » та російською як « [PERSON] , [INFO] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.05.1960 року в с. І Осиново Ново-Псковського району Луганської області, [INFO] народився « [PERSON] » (російською мовою). Військовий білет серії [NUMBER] від 10.05.1978 року, виданий на ім`я « [PERSON] » (російською мовою), [INFO] . Атестат про середню освіту серії [NUMBER] від 27.06.1977 року, виданий [PERSON] , [INFO] в тому, що він в 1977 році закінчив повний курс Новопсковської середньої загальноосвітньої школи Новопсковського району Ворошиловградської області. Титульна сторінка трудової книжки серії [NUMBER] , заповнена 26.05.1980 року на ім`я « [PERSON] » (російською мовою), дата народження зазначена як « [INFO] », печатка підприємства відсутня. З трудової книжки колгоспника №561 від 28.02.1978 року вбачається, що запис про звільнення [PERSON] з членів колгоспу ім. Ілліча згідно наказу №9 від 27.05.1980 року не завірений печаткою колгоспу. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п. 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (Інструкція не застосовується на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, та після цього проставляється печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка. Оскільки організація, яка видала трудову книжку на теперішній час припинила свою діяльність, можливість виправити дату народження та проставити печатку у трудовій книжці [NUMBER] у заявника відсутня. Разом з тим, суд зауважує, що правилами пункту 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162, не передбачалося завіряння печаткою записів про звільнення працівника, отже порушень з боку відповідальних осіб при заповненні трудової книжки колгоспника №561 від 28.02.1978 року не вбачається. Заявник також не може реалізувати своє право на призначення пенсії за віком через невідповідність анкетних даних в архівних довідках. Так, в архівній довідці від 03.03.2020 року №01-17/348, виданою Новопсковською районною комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району» зазначено, що наказом Новопсковської ПМК-4 смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області №68/К від 27.05.1980 року « [PERSON] принять с 26 мая 1980 года шофером ІІІ класса» «так у документі». Наказом Новопсковської ПМК-4 смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області №97/К від 18.07.1984 року « [PERSON] уволить с работы по собственному желанию с 18 июля 1984г.» «так у документі». З архівної довідки від 03.03.2020 року №01-17/349, виданою Новопсковською районною комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району» вбачається, що згідно з документами нарахування заробітної плати працівникам СФГ «Факел» с. Осинове Новопсковського району Луганської області прізвище « [PERSON] )» «так у документі» значиться з січня по березень 1999 року включно. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані документи переконують суд в тому, що саме заявнику належать архівні довідки №01-17/348 та №01-17/349 від 03.03.2020 року, видані Новопсковською районною комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району», трудова книжка серії [NUMBER] від 26.05.1980 року та трудова книжка колгоспника №561 від 28.02.1978 року та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved