Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» 25.11.2020 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 5973,57 грн за кредитним договором від 07.06.2012 року та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивував наступним. Відповідно до укладеного договору б/н від 07.06.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 02.04.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Глобинської державної нотаріальної контори. Позивачем було направлено претензію кредитора відповідачам. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором від 07.06.2012 року становить 5973,57 грн. Представник позивача був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] направила заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечувала. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Як вбачається з тексту позовної заяви, відповідно до укладеного договору без номера від 07.06.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 07.06.2012 року (а.с.16). Згідно умов договору, договір складається із заяви позичальника, тарифів банку та умов і правил надання банківських послуг. При укладенні договору позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом. Додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг підпису позичальника не містять. Пам`ятка клієнта та тарифи до позовної заяви не додані. На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок за договором № б/н від 07.06.2012 року станом на 24.06.2020, відповідно до якого заборгованість [PERSON] за договором становить 5973,57 (а.с.8-11). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30.06.2015 року (а.с.50), внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (статті 1218-1220 ЦК України). Станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.06.2012 року становить 5973,57 грн. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.3 ст.1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 250\\2015 після померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася дружина [PERSON] (а.с.96). Діти померлого: [PERSON] та [PERSON] направили заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.96-97). 17.09.2015 року позивач звернувся до Глобинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України ( а.с.104). 22.11.2016 року спадкоємець [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,0700 га, розташовану на території Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, вартість спадкового майна - 158581,23 грн (а.с.120). 02.06.2020 року позивач звернувся до [PERSON] з листом - претензією щодо погашення суми заборгованості по кредитним зобов`язанням [PERSON] в розмірі 5973,57 гривень (а.с. 55), проте ніяких дій останньою вчинено не було. Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , вартість прийнятого спадкового майна перевищує суму заборгованості, тому позовні вимоги позивача до неї підлягають задоволенню. В той же час, в задоволенні позову до [PERSON] необхідно відмовити, оскільки остання відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому у неї відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Outcome: partial