Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.08.2018 року, посилаючись на те що 06 серпня 2018 року між\~ банком та [PERSON] \~ укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» шляхом підписання позичальником анкети-заяви до договору про надання банківських послуг відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Одержавши кредит, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, тому станом на 04.03.2020 року сума заборгованості за кредитом загалом складає 55 887,03 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, але в судове засідання жодного разу не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань, про розгляд справи у його відсутності не надав. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2018 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета - заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами, Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення. /а.с. 9/. Користуючись кредитними коштами, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 04.03.2020 року утворилася заборгованість в сумі 55 887 грн 03 к., з якої 23 949 грн 01 к. заборгованість за тілом кредиту; 31 938 грн 02 к. заборгованість за пенею та комісією, що підтверджується розрахунком /а.с.8/. Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк зобов`язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, банківською комісією є грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебетування. Відтак, враховуючи, що комісія та пеня є різними видами платежів: комісія це плата за обслуговування рахунку, а пеня - вид відповідальності за порушення зобов`язання, то їх спільне нарахування суперечить вимогам чинного законодавства України. Крім цього частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). Згідно наданого позивачем розрахунку\~ заборгованості\~ ставка пені\~ за порушення строків\~ становить 76,8%. Разом з тим, у анкеті-заяві від 06.08.2018\~ відсутня\~ умова про\~ встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того,\~ у вказаній анкеті\~ відсутні і умови щодо необхідності сплати комісії і її розміру. В обґрунтування\~ вказаних вимог\~ позивач зазначає,\~ що підписом відповідача в анкеті\~ заяві про приєднання\~ підтверджується\~ обізнаність останнього з Умовами і правилами\~ надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого\~ кредиту. В даному випадку суд вважає неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату неустойки за несвоєчасне погашення кредиту та комісії, наданий Банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Зазначений позивачем витяг з Умов, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] та АТ «Універсал Банк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за неустойкою і комісією. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Підсумовуючи наведене, позов Банку підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача отриманої суми кредитних коштів, а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 949 грн 01 к. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог (42,9%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial