Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 7835,15 грн, а також стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2/511/772/15 від 18.09.2015 року за період з липня 2015 року по березень 2016 року включно в сумі 12245,70 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень на позовну заяву до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, тобто про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином. (а.с.30,34). В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі по 2014 рік. Від спільного життя 07.08.2014 року у них народилась донька [PERSON]. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, до її повноліття, а саме до 07.08.2032 року, а також судом було стягнено аліменти і на її утримання в розмірі по 250 грн щомісячно до досягнення донькою трирічного віку, тобто до 07.08.2017 року. На підставі цього рішення були видані виконавчі листи, які було звернуто до виконання. Відповідач належним чином рішення суду не виконував, в результаті чого має заборгованість по аліментам яка згідно розрахунку ВДВС Роздільнянського МРУЮ та Приморського ВДВС Одеського МУЮ станом на 01.04.2016 року складає 7835,15 грн. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 7835,15 грн, а також у відповідності до ст. 196 СК України стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 1% за кожний день прострочення, починаючи з липня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 12245,70 грн. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, задоволено частково. \~Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11.08.2015 року до 07.08.2032 року, тобто до досягнення повноліття доньки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] \~аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн, щомісячно, починаючи з 11.08.2015 року, тобто з дня звернення до суду, \~до досягнення донькою \~3 років, \~тобто до 07.08.2017 року. Рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання. Виконавчий лист №2/511/772/15 по примусовому стягненню аліментів з відповідача, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області 18.09.2015 року перебував на виконанні у Відділі ДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області, на теперішній час перебуває на виконанні в Приморському ВДВС Одеського МУЮ. (а.с12,25) Із матеріалів справи та наданих суду довідок ВДВС Роздільнянського РУЮ та ВДВС Приморського МУЮ боржник [PERSON] не сплачує аліменти на користь дитини та позивачки у встановленому рішенням суду розмірі та в установлені законом строки, в звязку з чим вникла заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 7835,15 грн. Позивачка просить стягнути вказаний борг рішенням суду. Однак аліменти на користь дитини та позивачки вже стягуються в примусовому порядку на підставі виконавчого листа та рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року, а тому повторне стягнення аліментів у виді заборгованості по аліментам на підставі рішення суду є незаконним. Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо стягнення на її користь заборгованості по аліментам за період з липня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 7835,15 грн задоволенню не підлягають, так як дані аліменти стягуються примусово на підставі рішення суду і повторне їх стягнення по вказаній справі недопустимо. Далі судом встановлено, що аліменти відповідач аліменти ні на утримання дитини, ні на утримання дружини не сплачував взагалі. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд вважає, що в діях відповідача [PERSON] наявна вина по несплаті аліментів за період з серпня 2015 року по березень 2016 року. Його вина підтверджується розрахунками заборгованості по аліментам державних виконавців про наявність зазначеної заборгованості. Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з \~вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки \~(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Порядок нарахування пені проводиться судом з урахуванням правової позиції Верховного суду України по даній категорії справ, висловленій в постанові від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15. Так суд вказав, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не виплачено. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Суд вважає, що розрахунок пені, наданий по справі позивачем суперечить правовій позиції Верховного суду України зазначеній в постанові від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15, а тому виконаний неправильно. Крім цього, при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, необхідно враховувати , що відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.09.2015 року аліменти на користь позивача на її утримання та на утримання дитини стягуються з відповідача починаючи з 11 серпня 2015 року, а не з липня 2015 року, як про це вказано в позові та розрахунках заборгованості ВДВС. Таким чином, пеня по аліментах, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] має розраховуватись наступним чином: - серпень 2015 року неустойка (пеня) 228,70 грн (несплачена сума аліментів 487,75 грн+169,35 грн х1% х 31 (кількість днів); -вересень 2015 року неустойка (пеня) 291 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 30 (кількість днів); -жовтень 2015 року неустойка (пеня) 300,70 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів); -листопад 2015 року неустойка (пеня) 291 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 30 (кількість днів); - грудень 2015 року неустойка (пеня) 300,70 грн (несплачена сума аліментів 720 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів); - січень 2016 року неустойка (пеня) 350,45 грн (несплачена сума аліментів 880,50 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів); - лютий 2016 року неустойка (пеня) 327,84 грн (несплачена сума аліментів 880,50 грн+250 грн х1% х 29 (кількість днів); - березень 2016 року неустойка (пеня) 350,45 грн (несплачена сума аліментів 880,50 грн+250 грн х1% х 31 (кількість днів); Таким чином, сума пені за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача співмірна з розміром заборгованості по аліментах і складає 2440,74 грн. Підстав для зменшення розміру пені судом не встановлено при розгляді даної справи. Тому позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів належить задовольнити частково, та стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з серпня 2015 року по 01.04.2016 року в сумі 2440,84 грн. Також, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий в розмірі 551,20 грн. \~\~ На підставі ст.ст.75,180,194,196 СК України, ст.74 Закону України Про виконавче провадження,

Outcome: partial