Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

В березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 13.09.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя, різні характери, в результаті чого виникали сварки та конфлікти, що негативно впливало на шлюбні стосунки та психологічному здоров'ю неповнолітніх дітей, і в підсумку, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. І хоча проживають вони з відповідачем разом в одному будинку, шлюбних стосунків не підтримують з січня 2016 року та спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї та її відновлення є неможливим, тому просить свої позовні вимоги задовольнити. На судовий розгляд позивачка [PERSON] не прибула, однак залишила суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, свій позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 79, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 074035. У вказаному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], народжений 23.04.2004 року та дочка [PERSON], народжена 04.04.2008 року. Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, хоча і проживають, поки що, разом. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Доводи позову вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя у січні 2016 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сімї, тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сімї. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з доводів позовної заяви, позивачка забажала залишити собі шлюбне прізвище - «Турбал». У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір, понесений нею у звязку з розглядом справи, у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved