Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що з вересня 2009 року по грудень 2011 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. Позивач визнав себе батьком шляхом подання до органів РАЦС відповідної заяви. Після припинення шлюбних відносин, дитина залишалась проживати разом із матір'ю (відповідачем по справі). Згодом відповідачка декілька разів укладала шлюби, в результаті чого неодноразово змінювала прізвище. Після припинення сімейних відносин з відповідачкою, позивач регулярно відвідував дитину, приймав активну участь в її вихованні, належним чином виконував свої батьківські обов'язки щодо матеріального забезпечення сина. Близько року тому, відповідачка почала зловживати спиртними напоями, почала вести аморальний спосіб життя. Відповідач взагалі не приділяла уваги сину, не виконувала своїх обов'язків щодо його належного виховання. Наприкінці січня 2018 року до позивача зателефонували з органу опіки та піклування та повідомили, що відповідачка з грудня 2017 року фактично покинула дитину на призволяще. За місцем проживання вона відсутня. В результаті, службою у справах дітей Індустріальної районної у м.Дніпрі ради дитина була визнана такою, що перебуває у складних життєвих обставинах та тимчасово поміщена в школу-інтернат КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» ДМР. На даний час, позивач забирає сина кожні вихідні додому. З тугого часу позивач активно спілкується з органами опіки та піклування. Задля забезпечення найкращих інтересів дитини позивач вирішив дозволити сину закінчити навчальний рік в КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» ДМР після чого переведе його до іншої школи. З грудня 2017 року відповідачка жодного разу не навідувала дитину, жодних контактів з нею немає. Органами опіки та піклування були вжиті заходи щодо розшуку відповідачки, у тому числі через органи поліції, однак все виявилось безрезультатним. З огляду на зазначене просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина - [PERSON], [INFO]. В позові також зазначає, що згідно рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року в цивільній справі №202/241/15-ц з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 600 грн. щомісячно. У зв'язку із тим, що дитина наразі не проживає з відповідачкою, остання не опікується та матеріально не забезпечує сина, право на стягнення аліментів з позивача вона втратила. На підставі викладеного позивач просить суд припинити стягнення з [PERSON] аліментів на користь відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO] по цивільній справі №202/241/15-ц. Крім того, посилаючись на ст.ст.166,181-183 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. В заяві також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, у зв'язку із чим, враховуючи заяву позивача, суд відповідно до ст.ст. 280, 289 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представник органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є частково необґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Після реєстрації шлюбу з [PERSON], [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], що підтверджується копією паспорту [PERSON] Батьки в шлюбі не перебували. Після розірвання відносин між батьками, дитина [PERSON] залишився проживати разом із матір'ю [PERSON] З висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпрі ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON]» від 07 травня 2018 року №18/5-252 убачається, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням, утриманням дитини, не дбає про його фізичний, духовний, моральний розвиток. Долею [PERSON] не цікавиться. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється він виконання своїх батьківських обов'язків. В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом не встановлено, що відповідачці перешкоджали якісь обставини належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Висновком органу опіки та піклування Індустріальної районної у м.Дніпрі ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON]» від 07 травня 2018 року №18/5-252 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, проживає окремо від сина [PERSON], не займається його вихованням, не надає коштів на його утримання, не цікавитьсяйого життям, здоров'ям. За таких обставин, позов [PERSON] в частині позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року по цивільній справі №202/241/15-ц з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у сумі 600,00 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 05 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], суд вважає, що існують всі наявні підстави для припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. Стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, суд виходить з наступного. За положеннями ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Що стосується доходів відповідача, суд бере до уваги те, що доказів її офіційного працевлаштування не надано, проте, [PERSON] не визнана інвалідом, не подала документів, які б свідчили про протипоказання до будь-якої роботи, відповідно, має можливість працевлаштуватися, тому, суд приходить до висновку, що відповідачка може надавати матеріальну допомогу дитині. Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи, що відповідачка зобов'язана утримувати свою дитину, є працездатною, може надавати допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом із цим, малолітня дитина [PERSON] до 30 травня 2018 року, згідно заяви батька [PERSON], перебувала на повному державному утриманні в КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра» Дніпровської міської ради», у зв'язку із чим аліменти на користь позивача повинні стягуватись з 30 травня 2018 року, тобто з моменту проживання дитини разом із позивачем. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial