Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що відповідно до договору б/н від 05.07.2012 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, - клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Однак, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 14.06.2018р. відповідач має заборгованість в сумі 28408,93 грн., з яких: 15942,32 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 10701,93 грн. - нараховано пені, 500,00 - штраф (фіксована частина), 1264,68 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить, їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала, заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення та підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій вказано, що він разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с.7-8) Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.07.2012 р., станом на 14.06.2018 р. розмір заборгованості перед банком становить 28408,93 грн., з яких: 15942,32 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредиту; 10701,93 грн. - нараховано пені, 500,00 - штраф (фіксована частина), 1264,68 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України,- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України,- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи зазначені обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заборгованість за відсотками за користуванням кредиту та пенею станом на 14.06.2018 р. становить 26644,25 грн. Оскільки на день розгляду справи зі сторони відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за відсотками та пенею, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафом в зазначеному у позові розмірі суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород. У той самий час, згідно з умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання за договором, тобто і за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Отже, за таких обставин нарахування банком одночасно пені і штрафу здійснено з недотриманням положень, закріплених уст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладе, вимога позивача про стягнення заборгованості за штрафами задоволенню не підлягає. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15942,32 грн. - відсотки за користуванням кредитом, 10701,93. - пеня, що разом складає 26644,25 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв'язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 881,00 грн. від 1762,00 грн., сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно платіжного доручення № PROM6BNDBI від 26.07.2018 року, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору в сумі 881,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial