Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

В березні 2016 року позивачки звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору, посилаючись на те, що 07 квітня 1995 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину домоволодіння, яке розташоване по вул. Топорівська, № 68 в с. Топорівці Новоселицького району. Спадщину після її смерті прийняв її онук [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном. 26 квітня 2012 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину вказаного домоволодіння, яка належала їй як члену колгоспного двору. Спадщину після її смерті своєчасно прийняв її чоловік [PERSON]. 25 травня 2014 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 3/5 частини вказаного домоволодіння. Вони як спадкоємці за законом першої черги після смерті батька спадщину в рівних долях прийняли своєчасно. Однак, оскільки при житті спадкодавець не оформив правовстановлюючих документів на нерухоме майно, вони не можуть оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просили суд визнати за ними право власності за кожною по 3/10 частки домоволодіння за законом після смерті батька [PERSON] та визначити їх частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час в розмірі за кожною по 1/5 частці домоволодіння. В судовому засіданні представник позивачок позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачок, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Топорівської сільської ради Новоселицького району № 109 від 01 лютого 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Топорівська, № 68 в с. Топорівці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали пятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1990 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Топорівській сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 07 квітня 1995 [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частки вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є онуки і правнуки спадкодавця, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Син спадкодавці [PERSON] помер 06 листопада 1963 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-МИ № 160579 від 01 квітня 2016 року. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її онук [PERSON], який вступив у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Топорівської сільської ради Новоселицького району № 313 від 23 березня 2016 року. 26 квітня 2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частину вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановлено статтею 1270 його Кодексу. З свідоцтва про одруження серії І-МИ № 054509 від 24 лютого 2003 року, вбачається, що спадкодавець [PERSON] була дружиною [PERSON]. З свідоцтв про народження серії ІІ-МИ № 4904414 від 16 серпня 1990 року та серії ІІ-МИ № 459160 від 05 листопада 1988 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] були батьками позивачок [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 085869 від 01 лютого 2013 року [PERSON] після укладання шлюбу змінила прізвище на «Боднарюк». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 087860 від 18 травня 2013 року [PERSON] після укладання шлюбу змінила прізвище на «Барбазюк». 25 вересня 2012 року позивачки [PERSON] та [PERSON]В відмовилися від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], що підтверджується відповідними заявами до нотаріальної контори. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її чоловік [PERSON], звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 25 травня 2014 року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на 3/5 частини домоволодіння, а саме на 1/5 частину домоволодіння, яку він успадкував після смерті своєї бабусі [PERSON], на 1/5 частину домоволодіння, яку він успадкував після смерті свої дружини [PERSON] та на 1/5 частину, яка належала йому як члену колгоспного двору. Позивачки як спадкоємці за законом першої черги, спадщину після смерті свого батька прийняли своєчасно, звернувшись з відповідними заявами до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачкам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачки є спадкоємцями за законом 1 черги після смерті свого батька та своєчасно прийняли спадщину, інших спадкоємців не має, то за кожною слід визнати право власності по 3/10 частки домоволодіння в порядку спадкування. Крім цього, оскільки станом на 1990-1991 роки вказане домоволодіння відносилося до категорії колгоспного двору, членом якого були також і позивачки, то їм слід визначити за кожною по 1/5 частці в даному домоволодінні, як частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час, оскільки без визначення часток у даному домоволодінні, позивачки не можуть зареєструвати право власності за собою. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved