Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на перетинання державного кордону неповнолітньої [PERSON], [INFO] без супроводу та згоди батька, посилаючись на те, що з 10 лютого 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 24 вересня 2008 року. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. 26 вересня 2014 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], який проживає в Росії, м. Ростов-на-Дону. Після укладення шлюбу вона має намір приїхати жити з неповнолітньою донькою до чоловіка в Росію, однак відповідач не надає згоди на їх виїзд за межі України. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, вказавши, що чоловіком вони тривалий час не проживають разом. Вихованням дітей він не займається, аліменти не сплачує. В даний вона вийшла заміж за громадянина Росії, за його місцем проживання зареєструвалася та має на меті переїхати туди проживати разом з неповнолітньою донькою, про навчання дитини в Росії вона вже домовилася. Просить позов задовольнити, оскільки батько дитинне не хоче давати дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем своєї реєстрації. Представник служби у справах дітей Обухівської райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, вказавши що органом опіки та піклування Обухівської РДА проведено перевірку заяви позивачки, що до можливості надання дозволу на виїзд за кордон Малолітньої [PERSON], всі свої заключення ними викладено в висновку про доцільність виїзду за кордон, висновок комісії позитивний тому він заявлені позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи відділу міграційної служби в судове засівдання не зявився , просять слухати справу в їхвідсутності. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 1995 року, який був розірваний рішенням Обухівського районного суду Київської області, та на підставі якого видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 24 вересня 2008 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, позивачка 26 вересня 2014 року уклала шлюб з громадянином Росії [PERSON], змінивши призвіще на [PERSON](а.с.10). Згідно паспорту [PERSON] зареєстрована та проживає в м. Ростов-на-Дону , Російської Федерації(а.с.5). Згідно висновку Обухівської РДА від 26.09.2014 року, комісія з питань захисту прав дитини Обухівської РДА, вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON], [INFO] на постійне місце проживання за кордон з матір'ю [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов за місцем реєстрації та проживання позивачки, в м. Ростов-на-Дону, умови задовільні для проживання неповнолітньої (а.с.14). Згідно довідки №58 від 25.02.2015 року виданої «Ростовським міським економічним ліцеєм» [PERSON], буде зарахована в даний ліцей на протязі п'яти робочих днів при представлених вказаних документів (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі. Позивачем не наведено правові підстави надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька аж до досягнення неповнолітньою дитиною 18-річного віку, крім визначеної ст.4 Закону можливості ухвалення судом рішення на виїзд, а не на виїзд без згоди батька до досягнення дитиною певного віку, не позбавленого батьківських прав. Тому з урахуванням норм чинного законодавства та встановленим обставинам справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково надавши дозвіл позивачці - матері неповнолітньої дитина на тимчасовий виїзд за межі України та зворотній в'їзд на України дитини в супроводі матері без згоди батька з зазначенням відповідного проміжку часу. Вирішуючи позовні вимоги частково, суд бере до уваги те, що відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Тому при досягнення даного віку малолітня [PERSON], має право самостійно вирішувати дане питання.

Outcome: partial