Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. Відповідно укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 09.06.2016 [PERSON] отримала кредит у розмірі 7878,56 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідачем з 01 по 25 число кожного місяця шляхом надання грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана угода разом з Умовами та правилами, а також Тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2019 має заборгованість у загальній сумі 20992,47 грн, яка складається з наступного: 6844,37 грн заборгованість за кредитом; 3062,99 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3206,55 грн заборгованість за пенею та комісією; 7878,56 штраф відповідно до п. 2.2 генеральної угоди. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 20992,47 грн та сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заву про розгляд справи за її відсутності. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви від 27.08.2012 відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та висловила згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7, 9-32). Відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.06.2016 [PERSON] отримала кредит у розмірі 7878,56 грн на строк тридцять шість місяців з 09.06.2016 по 30.06.2019 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на продовольчі цілі у обмін на зобовязання відповідача з повернення кредиту, виплаті процентів у розмірі 20% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідачем з 01 по 25 число кожного місяця шляхом надання грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом (а.с. 8). Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязується на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Судом також встановлено, що відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно із розрахунком заборгованості за договором без номера від 09.06.2016, відповідач станом на 31.01.2019 має заборгованість у загальній сумі 20992,47 грн, яка складається з наступного: 6844,37 грн заборгованість за кредитом; 3062,99 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3206,55 грн заборгованість за пенею та комісією; 7878,56 штраф відповідно до п. 2.2 генеральної угоди (а.с. 6). Із встановлених обставин вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобовязанні отримати виданий йому кредит, сплату процентів за його користування, а також неустойку за порушення грошових зобовязань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з п. 2 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. 30 квітня 2018 року Президентом підписано\~наказ Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про початок операції Обєднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей».\~Згідно з цим наказом 30.04.2018 з 14.00 розпочато операцію Обєднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Обєднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року\~антитерористична операція завершилася. Таким чином, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період з 14.04.2014 по 30.10.2018. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~[PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 33-34, 45). Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02.12.2015, смт Красноріченське Кремінського району Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, відповідач є субєктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого на підставі ст. 2 зазначеного Закону встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобовязань. Крім того, суд звертає увагу на те, що комерційним банкам Національним Банком України надані розяснення у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014, відповідно до яких банки зобовязані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Судом встановлено, що позивач застосував штрафні санкції у період з 14.04.2014 по 30.10.2018, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті пені та комісії за період з 14.04.2014 по 30.10.2018 у розмірі 2111,47 грн, а також штрафу за генеральною угодою в розмірі 7878,56 грн. При цьому суд зазначає, що позивачем не зазначено, яку частку у розмірі 3206,55 грн складає пеня, а яку комісія, тому суд позбавлений можливості визначити розмір комісії окремо від пені та перевірити правильність її нарахування. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором без номера від 09.06.2016 у розмірі 11002,44 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6844,37 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 3062,99 грн та комісії і пені у розмірі 1095,08 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн підтверджується платіжним дорученням від 18.02.2019, а також випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України від 18.02.2019 (а.с. 1, 2). Враховуючи те, що задоволено 52,41% позовних вимог (11002,44 грн х 100% / 20992,47 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1006,80 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1921 грн х 52,41% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial