Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що згідно договору б/н від 02.12.2014 відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 34,80% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач порушила умови договору та не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 04.11.2018 виникла заборгованість в розмірі 16081,57 грн. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не погасила, банк просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 23.11.2018 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачу надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та судове повідомлення, однак воно не вручено адресату та повернуто на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відзив від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8ст.178 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 02.12.2014 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8). При укладенні даного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши дану заяву, відповідач підтвердила свою згоду на те, що разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком договір. П.1.1.7.12 Умови та правил надання банківських послуг передбачає, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де вказано, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг зазначає, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Договір містить положення, які регулюють порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісій за користування кредитом та інших платежів. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки відповідач своєчасно не погашала заборгованість за кредитним договором, станом на 04.11.2018 виникла заборгованість в сумі 16 081,57 грн., яка складається з наступного: 5299,19 грн. - тіло кредиту, 4082,09 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 5458,31 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 741,98 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-7). Як встановлено в судовому засіданні, свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та в порядку, передбаченому договором. Також згідно із положеннями ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на вищевказане суд вважає, що банк неправомірно одночасно нарахував відповідачу неустойку за неналежне виконання умов кредитного договору у вигляді пені в розмірі 5458,31 грн. та штрафу, який складається з 500,00 грн. (фіксована частина), 741,98 грн. (процентна складова), а тому суд вважає, що в частині стягнення з відповідача пені слід відмовити та не зараховувати даний вид стягнення в суму боргу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки умови кредитного договору відповідачем не виконувалися належним чином, з неї слід стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі 10 623,26 грн. Як вбачається з платіжного доручення (а.с.1), банком при подачі позову до суду сплачено 1762,00 грн. судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «Приватбанк» дані судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved