Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 111131 грн. 25 коп.. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 червня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі спатою відсотків терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 30 вересня 2018 року заборгованість складає 164692 грн. 46 коп., яка складається з: 5117,69 грн. заборгованість за кредитом; 154742,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4832,53 грн. заборгованість за пенею та комісією. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 111131,25 грн., яка складається з наступного: 5117,69 грн. заборгованість за кредитом; 106013,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 18.06.2011 по 31.03.2018, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також представником позивача було надано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також розяснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або предявити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву отримав 26.02.2019р.. Станом на день розгляду справи 28 березня 2019 року відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 червня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі спатою відсотків терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань станом на 30 вересня 2018 року заборгованість складає 164692 грн. 46 коп., яка складається з: 5117,69 грн. заборгованість за кредитом; 154742,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4832,53 грн. заборгованість за пенею та комісією. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 111131,25 грн., яка складається з наступного: 5117,69 грн. заборгованість за кредитом; 106013,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 18.06.2011 по 31.03.2018. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст. 550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved