Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] інфляційні втрати в сумі 37102,72 грн. та 3% річних у сумі 5088,24 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Позивач свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 22.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 33535,58 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості. У зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором банк 15.05.2014 року звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2014 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 38082,51 грн., з яких: 26430,94 грн. заборгованість за кредитом, 298938 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8662,19 грн. залишок за несплаченим штрафом., передбаченим п.2.2 Генеральної угоди. Стягнуто З [PERSON] витрати, пронесені по сплаті судового збору 380, 83 грн. Зазначають, що винесення рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2014 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 26430,94 грн. Посилаючись на те, що з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка вказана в рішенні Глобинського районного суду Полтавської області, просять задовольнити позов та стягнути з [PERSON] на свою користь інфляційні втрати в сумі 37102,72 грн. та 3% річних у сумі 5088,24 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період після подання позовної заяви з 16.05.2014 року по 14.10.2020 року. Ухвалою Глобинського\~районного суду\~Полтавської областівід 26.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Глобинського районного\~суду Полтавської\~областісуду від 25.02.2021 року справу передано на розгляд Автозаводського районного суду м.Кременчука. 07.04.2021 року відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності, у якій просить застосувати до спірних правовідносин позовну давність. 07.05.2021 року представником АТ КБ «Приватбанк» подано відзив на заяву про застосування строків позовної давності. Зазначає, що згідно укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 22.03.2013 року погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами. Відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких внесено 01.12.2017 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Враховуючи викладене, позов подано 25.11.2020 року до спливу строку позовної давності. Представник АТ КБ «Приватбанк» Лаврук\~А.М. позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] просить розглянути справу без його участі врахувавши заяву про застосування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.03.2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 33535,58 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості. Відповідач несвоєчасно виконував зобов`язання та допустив заборгованість за кредитним договором. 15.05.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням \~Глобинського районного\~суду Полтавської\~області від\~19.09.2014\~року позовПАТ\~КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 38082,51 грн., з яких: 26430,94 грн. заборгованість за кредитом, 298938 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 8662,19 грн. залишок за несплаченим штрафом., передбаченим п.2.2 Генеральної угоди. Стягнуто з [PERSON] витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 380,83 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на те, що відповідач не своєчасно виконав своє грошове зобов`язання, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509\~ ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 11ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України, позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною другою\~статті 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. За ч.4\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В Постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 року у справі № 3-1522гс16 викладено правовий висновок про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, то відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої\~ст. 625 ЦК, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тому, такі нарахування повинні бути розраховані в межах трирічного строку позовної давності, який передує дню звернення до суду з позовною заявою. Позивач визначив період для стягнення інфляційних втрат та 3% річних з 16.05.2014 року по 14.10.2020 року, з позовом до суду звернувся 25.11.2020 року. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 25.11.2017 року по 14.10.2020 року інфляційні втрати в сумі 4581,55 грн., три проценти річних від простроченої суми 2290,10 грн., а всього 6871,65 грн. У відповідності до п.п.1 п.1 ч.2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~та в порядку\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 342,35 грн., оскільки встановлена судом сума заборгованості складає 6871,65 грн.

Outcome: partial