Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.10.2008 р., виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, належить приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 94.8 кв.м., де зареєстровані: позивач [PERSON], його сестра - [PERSON], та син його колишньої дружини - [PERSON]. Починаючи з дня реєстрації в житловому приміщенні - 03 лютого 2011 року, та по даний час, відповідач у спірну квартиру не вселявся, ніколи не проживав, і фактично мешкає за іншою адресою: [ADDRESS] із жінкою, з якою перебуває у цивільному шлюбі. Крім цього, відповідач не приймає жодної участі у сплаті комунальних послуг та в утриманні житлового приміщення, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Посилаючись на вищевикладене, та відмову відповідач у добровільному порядку виписатись за даною адресою, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі, доказів проти задоволення позову не представив. Тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши наявні у справі письмові докази, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи із таких підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.10.2008 р., виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, належить приміщення у гуртожитку за адресою [ADDRESS], загальною площею 94.8 кв.м., де зареєстровані позивач, його сестра - [PERSON], та син його колишньої дружини, відповідач по даній справі - [PERSON] З дня реєстрації - 03 лютого 2011 року та даний час, відповідач у спірну квартиру фактично не вселявся, ніколи у ній не проживав, і фактично мешкає за іншою адресою: [ADDRESS], з громадянкою [PERSON], з якою перебуває у цивільному шлюбі. При цьому будь-яких особистих речей відповідача у квартирі не має, жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням позивач йому не чинить. Оплату житлово-комунальних послуг за вказане житло проводить позивач, що підтверджується копіями платіжних доручень. Факт не проживання відповідача у вищевказаному житловому будинку підтверджується актом не проживання від 14 березня 2014 року, який склали сусіди, мешканці будинку по вул. Дунайської Флотилії, 2, у м. Миколаєві: [PERSON] (квартира № 13), [PERSON] (квартира 11,15), та [PERSON] (квартира № 16). Усі вказані особи були допитані судом в судовому засіданні, де підтвердили факт не проживання відповідача у вищевказаному житловому приміщенні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного Кодексу України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлене між ним та власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved