Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

В 2010 році на автомобільному ринку м.Вінниця [PERSON] придбав автомобіль. Цей автомобіль було раніше зареєстровано в органах ДАІ та в подальшому знято з обліку. Під час придбання ним вказаного автомобіля на імя позивача в торговельній організації в м.Вінниці було видано довідку-рахунок серії КІМ №283885. 29.06.2010 року [PERSON] звернувся в Бершадське ВРЕР УДАІ УМВС України з приводу реєстрації автомобіля Mercedes - Benz Sprinter, кузов № [NUMBER]. Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекцїї. Пунктом 8 цієї Постанови передбачено: державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою:довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери... Для реєстрації автомобіля позивач надав всі необхідні документи, в тому числі й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за попереднім власником серії САА №478413 та копію реєстраційної картки до нього, довідку-рахунок серії КІМ № 283885. Ним було надано для перевірки автомобіль, сплачено в повній мірі обовязкові платежі. Після здійснення перевірки в Бершадському ВРЕР автомобіль було зареєстровано та присвоєно йому державний номерний знак [NUMBER], видано тимчасовий талон про реєстрацію серії ДАП № 365682. На час реєстрації при перевірці транспортного засобу будь-яких обмежень чи перешкод для реєстрації виявлено не було. В подальшому, 08.12.2010 року в реєстраційному підрозділі ДАІ тимчасовий реєстраційний талон було замінено на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ 052061, а 06.09.2011 року проведено реєстраційну операцію в звязку зі заміною кольору автомобіля і видано свідоцтво про реєстрацію САЕ604347, яке й на сьогодні посвідчує право власності позивача на автомобіль. 13.06.2015р. він звернувся до Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Бершадського та Чечельницького районів, підпорядкованого УМВС України у Вінницькій області з приводу зняття з обліку зазначеного автомобіля з метою його подальшої реалізації. Але листом від 13.06.2015р. за вихідним № 300 йому було відмовлено в знятті з обліку, мотивуючи це тим, що на транспортний засіб накладено заборону на проведення цієї операції на підставі постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 року в кримінальній справі №181/0311. На його заяву від 24.06.2015р. до прокуратури Львівської області було надано відповідь, в якій зазначено, що кримінальна справа №181/0311 порушена слідчим відділом прокуратури Львівської області, за фактом зловживання службовими особами Львівського ВРЕР У [PERSON] України у Львівській області а також за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів та використання підроблених документів. Кримінальну справу скеровано до суду, а підставою для накладення заборони для проведення реєстраційних операцій став факт несплати відповідного податку при проведенні первинної реєстрації автомобіля у Львівському ВРЕР первинним власником автомобіля. У відповідь на заяву до Личаківського районного суду м.Львова, [PERSON] було надіслано копію вироку від 13.11.2013 року по даній справі, який вступив в законну силу. З даного вироку вбачається, що він не є ні свідком, ні підозрюваним ні обвинуваченим ні цивільним відповідачем у даній кримінальній справі а його автомобіль не є речовим доказом у кримінальному провадженні та не встановлено будь-яких обмежень щодо реалізації права власності стосовно зазначеного автомобіля. З урахуванням викладеного позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України у Вінницькій області та прокуратуру Львівської області усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом звільнення з -під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) автомобіля марки MERCEDES - BENZ SPRINTER, 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], який належить йому на праві приватної власності, накладеної на вказаний автомобіль постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції [PERSON] від 23 травня 2011 року у кримінальній справі №181-0311. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача позовні вимоги підтримали з наведених вище мотивів, просить позов задовольнити. Прокурор Жарун В.А., діючи на підставі довіреності в інтересах відповідача - прокуратури Львівської області проти обґрунтованості позову заперечив, про що надав письмові заперечення, в яких зазначив, що слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідувалась кримінальна справа №181-0311 за фактом зловживання владою та перевищенням службовим становищем посадовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, а також за фактом підроблення та використання невстановленими особами документів за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.З, 365 ч.І, 358 ч.ч. 1, З КК України. У ході розслідування вищевказаної кримінальної справи, 23.05.2011 слідчим СВ СУ прокуратури Львівської області, в порядку кримінально- процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо 1946 транспортних засобів, щодо яких не сплачено або було сплачено частково податки з їх реєстрації, внаслідок чого місцевим бюджетом недоотримано податок з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн., чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам. Зокрема, було накладено заборону на проведення реєстраційних дій відносно автомобіля марки Mercedes - Benz Sprinter, 1998 року випуску, шасі WDB9044621P760913, днз. АВ 8239 ВВ, власником якого являлась [PERSON] (м. Львів, вул. Грабянки, 13/23). Приблизна сума податку, яка не була сплачена при реєстрації вказаного транспортного засобу становить 28 740 грн. В подальшому, постановою слідчого у даній кримінальній справі виділено матеріали щодо фактів підробки квитанцій про сплату фізичними особами, на яких проводилась первина реєстрація, податку з власників транспортних засобів, та незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівської області цих транспортних засобів, які скеровані в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. 31.05.2013, після надходження вказаних матеріалів до органу досудового розслідування, відомості про такі внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №12013150060001674 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 358 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що у період 2008-2010 років у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю без сплати. Також встановлено, що протягом 2008-2010 років невстановлені слідством особи здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності. В подальшому, під час проведення даної реєстрації невстановлені слідством особи, діючи умисно, підробляли квитанції про сплату фізичними особами, на яких проводилась первинна реєстрація, податку з власників транспортних засобів, хоча фактично даний податок не був сплачений або сплачений частково, та подавали їх у Львівське ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області для незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР цих транспортних засобів. 05.08.2013 матеріали вказаного кримінального провадження обєднані з матеріалами кримінального провадження № 12013150060001639. Окрім цього, в ході подальшого досудового розслідування встановлено, що впродовж 2008-2010 років невстановлені особи здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності, у звязку з чим, 06.05.2014 слідчим СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області внесено відомості до ЄРДР № 12014140060001375 за фактом вчинення шахрайства, що кваліфіковано за ч.4 ст. 190 КК України, та 07.05.2014 процесуальним керівником обєднано з кримінальним провадженням № 12013150060001639. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває та його хід перебуває на контролі прокуратури Залізничного району м. Львова. Враховуючи те, що даний спір належить розглядати в порядку ст.ст. 110, 234, 236 КПК України, в ході кримінального, а не цивільного судочинства, просив провадження у справі за позовом [PERSON] до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України у Вінницькій області, прокуратури Львівської області закрити. Представник відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України у Вінницькій області в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, враховуючи зібрані по справі докази суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, проти чого не заперечили учасники процесу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серіх САЕ №604647 від 09.06.2011 року (а.с.7) [PERSON] є власником автомобіля Mercedes - Benz Sprinter, 1998 року випуску, шасі WDB9044621P760913. Відповідно до постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області від 23.05.2011р. [PERSON], в ході розгляду кримінальної справи № 181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч. 3, 365 ч. 1 КК України та за фактом підроблення документів та їх використання невстановленими особами за ознаками злочинів передбачених ст. 358 ч. ч. 1, 3 КК України, на автомобіль позивача накладено заборону на проведення реєстраційних операцій. Дані відомості були повідомлені позивачеві при зверненні до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Бершадського, Чечельницького районів у листі №304 від 16.6.2015 року (а.с.9). У цьому ж листі підтверджено, те, що право власності позивача на автомобіль, який є предметом позовних вимог було зареєстровано на підставі наданих ним джокументів, до яких входила довідка - рахунок КІМ №283885 від 25.06.2010 року та на час реєстрації будь -яких обмежень по даному транспортному засобу не виявлено. Зміст права власності, за правилами ст. 317 ЦК України складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Аналіз цих правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Так, ч. 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не загальна, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Однак, як вбачається з матеріалів справи, неправомірної поведінки позивача при купівлі автомобіля не було, останній у встановленому законом порядку придбав автомобіль, належним чином оформив правовстановлюючі документи, сплатив відповідний податок за проведення перереєстрації транспортного засобу та здійснив всі інші передбачені законом платежі, тобто правомірно набув у власність транспортний засіб та став його єдиним та належним власником, чого представник відповідача не оспорює, тоді як вбачається з мотивувальної частини постанови, і що стало підставою для порушення кримінальної справи, в період 2008-2010 років, у 235 випадках реєстрація транспортного засобу була проведена частково без сплати податку, а в 1711 випадках - повністю без сплати. Безперечно, в одному з цих випадків була проведена реєстрація автомобіля, який на даний час належить позивачу, що вбачається також із вироку Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2013 року (а.с.14-17), однак не внаслідок його дій було порушено вимоги закону, при купівлі транспортного засобу позивач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, не знав і не міг знати, що первинна реєстрація автомобіля була проведена з порушенням вимог закону, а тому і підстав для накладення заборони на такий транспортний засіб з точки зору цивільно-правового законодавства немає, оскільки така заборона, в даному випадку є обмеженням права власника, що відповідно до закону дозволяється робити у виняткових випадках відносно майна власника, отриманого внаслідок неправомірних дій останнього. Судом критично оцінено доводи представника відповідача прокурора Жаруна В.А. про те, що даний автомобіль фігурує у кримінальному провадженні, досудове розслідування по якому триває на даний час та виділене з провадження в межах якого було накладено арешт, оскільки жодних даних які б підтверджували дані твердження суду не надано. І навпаки, суду надано достовірні відомості (копія вироку суду) про те, що кримінальна справа, в межах якої було накладено арешт на автомобіль позивача, розглянута судом з постановленнм вироку. Крім того, суд не бере до уваги також посилання прокурора Жаруна В.А. на те, що даний спір слід розглядати в порядку кримінального судочинства, оскільки дана позиція спростовується постановою Верховного Суду України від 15.05.2013 року ц цивільній справі № 6-26цс13, де вказано, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5. Будучи належним власником свого майна та маючи передбачене ЦК України та Конституцією України право на розпорядження ним позивач вправі вимагати усунення порушень його права шляхом скасування накладеного постановою обмеження, що має наслідком задоволення позову і про що ухвалюється рішення. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved