Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, вказуючи, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 27.07.2005 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] доводиться померлій донькою та є спадкоємцем першої черги за законом яка прийняла спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем. 04.05.2020 позивачем була направлена претензія кредитора до Бердянської державної нотаріальної контори та 25.06.2020 отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензія АТ КБ «Приватбанк». Так як відповідач прийняла спадщину, до складу якою входять у тому числі кредитні зобов`язання померлого, спадкування обов`язків відбулося. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.07.2005 становить 10353,39 грн. Товариство просило стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 10353,39 грн. за кредитним договором № б/н від 27.07.2005. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2021 відкрито провадження по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, визначено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. За анкетою-заявою на оформлення кредитної картки від 27.07.2005 [PERSON] приєдналася до умов та правил надання банківських послуг, їй встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 1050,00 грн., базова процентна 3% в місяць із розрахунку 36- днів в році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми витрат (а.с.24). Вказаною заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами (а.с.25,20-32) [PERSON] взято на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит. У довідці наданої ПАТ «Приватбанк» зазначено, що з 28.02.2014 збільшено кредитний ліміт до 10000 грн., а з 15.11.2018 - зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про смерть від 13 липня 2018 року серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що 13 липня 2018 року складено відповідний актовий запис № 1048 (а.с. 39). Згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 31.05.2015 склала 10353,85 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 9970,36 грн., залишок заборгованості за відсотками 283,49 грн. (а.с. 6-9). Згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 31.12.2018 склала 14767,60 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 13295,35 грн., в т.ч. поточним тілом кредиту 10986,46 грн., простроченим тілом кредиту 2308,89 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 1037,38 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн. - 434,87 грн. (а.с. 10-11). Згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 03.02.2021 склала 10353,39 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 12). Розрахунок заборгованості [PERSON] станом на день її смерті, а саме на 12.07.2018 банком не надано. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] спадкодавець користувалась кредитними коштами, здійснювала погашення кредиту, останнє зарахування здійснено 17.01.2019 (а.с. 13-22). Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів копії спадкової справи № 133/2020 (а.с. 71-77), заведеної на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» щодо майна померлої [PERSON] , вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» подано до Бердянської державної нотаріальної контори 04.05.2020 претензію кредитора. Ніхто зі спадкоємців померлої до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертався. Також банком надано копію листа-претензії від 06.07.2020 на ім`я відповідача щодо погашення боргу спадкодавця у розмірі 10353,39 грн., яка згідно з реєстру поштових відправлень здана на пошту 01.08.2020 (а.с. 44-47). Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємцям, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідач відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт реєстрації відповідача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] дійсно підтверджується довідкою з Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, з якої видно, що станом на 12.07.2018 року (на момент смерті [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.67). Але встановлення лише факту спільного проживання недостатньо для встановлення факту прийняття спадщини, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач, відповідно до ст.ст. 1217 ЦК України є спадкоємцем [PERSON] за заповітом або законом. Клопотання про витребування цих відомостей судом не заявляли. Крім того, ч.3 ст.1268 ЦК України для вирішення питання про факт прийняття спадщини необхідно встановити не факт проживання взагалі, а факт постійного проживання, але доказів зазначеного позивачем також не надано. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed