Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Банк звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача - [PERSON] , заборгованості за кредитним договором в сумі 54348,32 грн., посилаючись на те, що 03.01.2012 р. отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, однак свої зобов`язання не виконав, у встановлений строк кредит не повернув та не сплатив відсотки, внаслідок чого станом на 15.07.2019 року, його заборгованість за кредитним договором складає вищезазначену суму. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, згідно якої позов підтримує повністю, просить розглядати справу в його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим, в судове засідання не з`явився проте подав відзив у якому не заперечує факт отримання кредиту та суму заборгованості. Просить звільнити його від сплати пені враховуючи, що він в міру своїх фінансових можливостей виконував умови договору, зокрема ним повністю сплачені відсотки по кредиту. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто сторони по справі досягли згоди щодо укладання кредитного договору однією із умов якого передбачено сплату позичальником пені в разі порушення ним зобов`язань за кредитним договором. За правилами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що [PERSON] 03.01.2012 р. отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, однак свої зобов`язання не виконав, у встановлений строк кредит не повернув та не сплатив відсотки, внаслідок чого станом на 15.07.2019 року, виникла заборгованість в сумі 54348,32 грн., яка складається із: 19152,78 грн. заборгованість за тілом кредита; 13411,99 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 18719,34 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2564,21 грн. штраф (процентна складова). Одночасно суд приймає до уваги, що відповідач частково виконував умови договору, зокрема ним повністю сплачено відсотки за користування кредитом, а також з урахуванням визначених ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за несвоєчасне повернення кредиту, з 18719,34 грн. - пеня за прострочене зобов`язання до 1000 грн., а всього 36628,98 грн. Крім цього з відповідача в користь позивача слід стягнути 1921 грн. судового збору.

Outcome: partial