Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

В березні 2017 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12 211 грн. 52 коп., судових витрат у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 серпня 2011 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, відповідно до якого було надано кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, кредит у визначені договором строки не повертає і станом на 28 лютого 2017 року має заборгованість, яка складається з 1 772 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом, 9 381 грн. 07 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф(фіксована частина), 557 грн. 69 коп. штраф(процентна складова). В судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 17 січня 2017 року, не зявився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про стягнення заборгованості підтримує, просить винести у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, заперечень проти позову не подав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у його відсутність. Судова повістка надсилалась поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця проживання відповідача [PERSON], зареєстрованого у встановленому порядку, поштове відправлення повернули до суду з відміткою про те, що за зазначеною адресою він не проживає, на підставі ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено відповідачеві належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Позивачем надано суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем [PERSON] 25 серпня 2011 року, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає договір між банком та відповідачем. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 зазначеної вище глави ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1 772 грн. 76 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Із розрахунку заборгованості за договором (а. с. 4-5) вбачається, що процентна ставка за користування кредитом змінена банком в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг (п.1.1.3.2.3.), а саме збільшена з 1 квітня 2015 року до 43,20%. Проте, позивачем не надано доказів щодо домовленості сторін з приводу такої зміни процентної ставки за користування кредитом. Враховуючи норми ст. 651 та ст. 1056-1 ЦК України, положення договору щодо збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки на підставі п.1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг є нікчемними, в - 2 - звязку з чим при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід враховувати діючу на момент укладення договору процентну ставку в розмірі 36% річних. Таким чином, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь банку підлягають проценти за користування кредитом в розмірі 36% річних за весь період, що було погоджено сторонами під час укладення договору. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором (а. с.4-5), заборгованість за процентами нарахована банком за період з 29 липня 2014 року по 28 лютого 2017 року на суму боргу 1\~742 грн. 76 коп.. Виходячи із розміру процентної ставки 36% річних, за період з 29 липня 2014 року по 28 лютого 2017 року до стягнення підлягають проценти в сумі 1 648 грн. 67 коп. (930 днів прострочення (з 29 липня 2014 року по 28 лютого 2017 року) х 1 772 грн. 76 коп. (заборгованість за кредитом) х 36% (річна процентна ставка) : 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) = 1 648 грн. 67 коп.). Щодо вимог про стягнення штрафів, то суд виходить з того, що пунктом 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Враховуючи розмір заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача 3 421 грн. 43 коп. (1 772 грн. 76 коп. (заборгованість за кредитом) + 1 648 грн. 67 коп. (заборгованість за процентами), сума штрафу (процентної складової) за порушення строків платежів складає 171 грн. 07 коп.(3\~421,43 х 5%), а тому штраф має бути стягнутий з відповідача в розмірі 671 грн. 07 коп. (500 грн.(фіксована частина) + 171 грн. 07 коп.(процентна складова)). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість, яка складається з 1 772 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом, 1 648 грн. 67 коп. процентів за користування кредитом та 671 грн. 07 коп. штрафів, а всього 4 092 грн. 50 коп.(1 772 грн. 76 коп. + 1 648 грн. 67 коп. + 671 грн. 07 коп.). Щодо судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1\~600 грн., які були понесені позивачем та документально підтверджені(а.с.1), то вони відповідно до вимог ст.88 ЦПК України присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем було заявлено до стягнення 12\~211 грн. 52 коп., а до задоволення підлягає сума боргу в розмірі 4 092 грн. 50 коп., що становить 33,51% (4\~092,50 х 100% : 12\~211,52) від заявлених вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню в розмірі 536 грн. 16 коп.(1 600 грн. х 33,51%), які слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial