Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила розподілити їх з відповідачем спільне майно, набуте у шлюбі і наявне на час припинення ведення спільного господарства, а саме: виділити у власність відповідачеві садовий будинок площею 153 кв.м. разом із земельною ділянкою площею 600 кв.м. в садовому товаристві «Хлібороб» Хмельницького району Хмельницької області вартістю 455000 грн. та грошові кошти в сумі 15300 євро, належні до повернення за договорами позики відповідно за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2011 року по справі №2/2218/4328/11, що в еквіваленті при розгляді справи складає 251024,07 грн. за курсом НБУ 1 долар США = 12,955046 грн., - а всього майна вартістю на 706 024,07 грн.; виділити їй у власність квартиру [ADDRESS] вартістю 214000 грн. та легковий автомобіль [NUMBER], вартістю 150000 грн., а всього майна на суму 364 000,00 грн.; стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 12201,38 грн. для приведення до рівності часток різниці між витратами на погашення боргів та вартістю всього майна, а також судовий збір по справі пропорційно до присудженого майна. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, додатково пояснивши, що зобов'язання за кредитними договорами, які були укладені відповідачем протягом 2005-2008 років, були припинені за домовленістю із кредитором ПАТ КБ «Надра» шляхом укладення нових зобов'язань між нею та банком та між відповідачем та банком шляхом застосування процедури новації у зобов'язанні. Між сторонами існувала домовленість щодо поділу боргів, відповідно до якої обов'язок погашення боргу за кредитним договором №02/11/2005/840-К/329 від 02.11.2005 року перейшов до позивача, а за іншими кредитними договорами - залишився за відповідачем, про що підписаний 25.11.2014 року між сторонами та банком договір про заміну боржника у зобов'язанні. З врахуванням поділу спільних боргів шляхом заміни боржника у зобов'язані, а також погашення прострочених кредитних договорів саме 26.11.2013 року, у день розлучення, просить суд при поділі майна, яке спільно було набуто у шлюбі, врахувати відсутність заборгованості по кредитних договорах, які були укладені в період шлюбу та не враховувати зазначені відповідачем борги за погашеними кредитними договорами. Вказала наступні джерела придбання спільного майна: садовий будинок був придбаний за кредитні кошти, отримані за кредитним договором від 12.09.2006 року в сумі 33500 доларів США, квартира [ADDRESS] була придбана за кредитні кошти, отримані за кредитним договором від 02.11.2005 року в сумі 21000,00 доларів США, 2/3 квартири [ADDRESS] були придбані за кредитні кошти, отримані за кредитним договором від 08.05.2008 року в сумі 69 690,00 доларів США (вказана квартира на даний час уже продана відповідачем), легковий автомобіль був придбаний за грошові кошти, які відповідач отримав за кредитним договором від 08.05.2008 року на придбання квартири [ADDRESS] і коштує 150000 грн. Меблі та побутова техніка поділені між сторонами в натурі і на їх поділі позивач не наполягає. До спільного майна подружжя, яке слід врахувати при поділі, належать також грошові кошти в сумі 15300 євро, які були набуті сторонами у шлюбі та які відповідно до договорів позики (у вигляді розписок) протягом 2009 року були передані [PERSON] в користування [PERSON], а на дату розірвання шлюбу та на теперішній час не повернуті і перебувають в користуванні [PERSON], тим самим підлягають врахуванню при поділі спільно набутого майна у шлюбі за еквівалентом зазначених грошових коштів по курсу НБУ 1 долар США = 12,955046 грн., тобто в сумі 251024,07 грн. Посилається на те, що ці кошти були передані в позику всупереч її волі, тобто відповідач витратив їх на шкоду сім'ї. Представник позивача позовні вимоги в їх остаточній редакції підтримала і просить задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях, наданих нею і позивачем до матеріалів справи. Відповідач частково позовні вимоги визнав - в частині розподілу між сторонами наявних у їх спільній власності на даний час квартири, житлового будинку і земельної ділянки. В решті проти позову заперечив, вказавши, що автомобіль повинен залишитись у його власності, оскільки він проживає в приватному будинку і дорога до місця роботи можлива лише власним автомобілем; на час зустрічей з сином, який проживає з позивачем, він також потребує автомобіля; в нього залишились кредитні зобов'язання, які він планує погасити коштами від продажу зазначеного автомобіля. Крім того, наполягає на тому, що борг [PERSON] перед ним, присуджений йому рішенням суду, є безнадійним, оскільки строк пред'явлення виконавчого листа до виконання минув, а боржник кошти не має наміру повертати, крім того, право вимоги за вказаним судовим рішенням до спільного майна подружжя не належить. Також звертає увагу на те, що 26 листопада 2013 р. ним було сплачено на користь ПАТ КБ «Надра» кошти на загальну суму 38578,64 дол. США в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 12/09/2006/840-К/307 та кошти на загальну суму 58786,65 дол. США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 08/05/2008/840-К/1431. Крім того, ще 25 листопада 2013 р. ним також за рахунок власних коштів було сплачено ПАТ КБ «Надра» суму 5500 дол. США за кредитним договором № 08/05/2008/840-К/1431 від 08.05.2008 р. Загальна сума цих платежів з погашення кредитної заборгованості становить 102865,29 дол. США (38578,64+58786,65+5500=102865,29). Таким чином, вже після розірвання шлюбу ним за рахунок належних йому особисто коштів (на які не поширюється дія норм СК України) було погашено їх спільні з [PERSON] борги за зобов'язаннями, що виникли під час шлюбу в інтересах сім'ї. Розрахована ним частка у сплачених після розірвання шлюбу боргах складає 40884,70 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.10.2014 р. (12,95 грн. за 1 дол. США) становить 529456,86 грн. При тому варіанті поділу, за якого за позивачем залишається квартира по вул. Заводська у м. Хмельницький, а за ним - будинок з земельною ділянкою в товаристві «Хлібороб» та автомобіль, він має право вимагати від позивача грошової компенсації в сумі 256290,12 грн., однак у разі проведення справедливого розподілу майна з урахуванням погашених ним спільних боргових зобов'язань подружжя не має наміру користуватися таким правом. Представник третьої особи про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе справу по суті розглянути за його відсутності в судовому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.12.2004 року, мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.11.2013 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2013 року і до повноліття дитини. На примірнику зазначеного рішення суду, копія котрого надана сторонами і міститься в матеріалах справи, наявна відмітка про набрання ним законної сили 26.11.2013 року. Дату припинення ведення спільного господарства рішенням про розірвання шлюбу не встановлено, воно містить в описовій частині лише посилання на пояснення позивача з цього приводу, тому ця обставина не є такою, що в силу ч. 3 ст. 61 СК України доведенню не підлягає. Разом з тим, більш ранньої дати припинення ведення спільного господарства сторонами як подружжям, аніж дата розірвання шлюбу, в ході судового розгляду не встановлено, оскільки доказів на підтвердження такої більш ранньої дати надано не було. За час перебування у шлюбі сторони набули у власність наступні об'єкти майна з наступних джерел: · квартиру [ADDRESS] (далі: квартира [NUMBER]) за договором купівлі-продажу від 1.11.2005 року, укладеним між ТзОВ «Хмельницький хлібокомбінат» та [PERSON] Розрахунок за придбане майно проведено за кошти, отримані за кредитним договором № 02/11/2005/840-К/329 від 2.11.2005 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» і [PERSON], про що свідчить п. 1.2 вказаного кредитного договору. Погоджена сторонами вартість вказаної квартири на час розгляду справи - 214000 грн.; · садовий будинок загальною площею 153 кв.м та земельну ділянку [NUMBER] площею 600 кв.м (кадастровий номер 6810100000:34:001:0145) в садовому товаристві «Хлібороб» у м. Хмельницький Хмельницької області згідно договору купівлі-продажу садово-городнього будинку та земельної ділянки від 1.09.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Розрахунок за придбане майно проведено за кошти, отримані за кредитним договором № 12/09/2006/840-К/307 від 12.09.2006 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» і [PERSON], про що свідчить п. 1.2. вказаного кредитного договору. Погоджена сторонами вартість вказаних будинку та земельної ділянки на час розгляду справи - 455000,00 грн.; · 2/3 квартири [ADDRESS] (далі: квартира [NUMBER]), за договором купівлі-продажу від 8.05.2008 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - за кошти, отримані згідно кредитного договору № 08/05/2008/840-к/1431 від 8.05.2008 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], про що свідчить п. 1.2 вказаного кредитного договору. 29.08.2014 року всю зазначену квартиру (решта 1/3 в ній належала відповідачеві згідно свідоцтва про право власності від 10.01.2003 року) відповідачем було продано за договором купівлі-продажу квартири, укладеним ним з [PERSON] за 360000 грн. Відчуження мало місце з письмової згоди позивача як співвласника, кошти від продажу отримані відповідачем і залишилися в нього. Погоджена сторонами вартість частки 2/3 у вказаній квартирі, що перебували у спільній власності сторін, на момент її відчуження відповідачем іншому покупцеві - 240000 грн.; · автомобіль [NUMBER], придбаний згідно довідки-рахунку ЦБР279552 від 10.05.2008 року на ім'я [PERSON] Автомобіль був придбаний для використання сторонами як сім'єю, що визнається ними в судовому засіданні, крім того, підтверджується відміткою в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу про право позивача ним керувати. Погоджена сторонами вартість автомобіля - 150000 грн. Та обставина, що автомобіль був придбаний за кошти, отримані згідно кредитного договору № 08/05/2008/840-к/1431 від 8.05.2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], стверджувалась відповідачем. Він також вказував, що коштів за кредитним договором з цільовим призначенням на придбання квартири [NUMBER] він продавцям взагалі не передавав, розрахунку за договором не було, натомість він купив за кошти, які належали продавцям за квартиру, автомобіль. Однак зазначене не може бути взяти до уваги судом, оскільки спростовується п. 4 договору купівлі-продажу 2/3 квартири [NUMBER], де вказано, що гроші за квартиру отримані продавцями від покупця, а також п. 10 договору, де сторони засвідчили, що цей договір не є удаваним правочином. Договір нотаріально засвідчений, не був ані оспорений, ані визнаний в установленому порядку недійсним. Разом з тим, будь-яких доказів ціни, за яку було придбано автомобіль (2008 року випуску) в 2008 році, відповідачем також надано не було, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; · меблі і побутову техніку, розподіл котрих сторонами здійснено самостійно і вимоги про їх поділ, згідно остаточно уточнених позовних вимог, не ставляться. Вказані обставини підтверджуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.11.2013 року та ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.08.2014 року у справі № 686/20497/13-ц, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СРГ 382420, кредитним договором № 12/09/2006/840-К/307 від 12.09.2006 року, кредитним договором № 02/11/2005/840-К/329 та додатковою угодою № 1 до вказаного кредитного договору від 2.11.2005 року, кредитним договором № 08/05/2008/840-к/1431 від 8.05.2008 року, технічним паспортом на садовий будинок в садовому товаристві «Хлібороб»,договором купівлі-продажу садово-городнього будинку та земельної ділянки від 1.09.2006 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 2831706 від 01.09.2006 року, витягом Хмельницького БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11743736 від 5.09.2006 року, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12964028 від 18.11.2013 року та № 10410489 від 7.10.2013 року, технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10308121 від 4.10.2013 року; договором купівлі-продажу квартири від 1.11.2005 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 1678004 від 1.11.2005 року, витягом Хмельницького БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8823158 від 2.11.2005 року, витягом Хмельницького БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8823158 від 2.11.2005 року, свідоцтвом про право власності на житло від 10.01.2003 року на квартиру [ADDRESS], договором купівлі-продажу квартири від 8.05.2008 року, договором купівлі-продажу квартири від 29.08.2014 року, копії котрих наявні в матеріалах справи. Вище вказані об'єкти нерухомого майна: садовий будинок було передано в іпотеку за кредитним договором від 12.09.2006 року на підставі договору іпотеки від 13.09.2006 року, квартиру [NUMBER] - передано в іпотеку за кредитним договором від 2.11.2005 року на підставі договору іпотеки від 2.11.2005 року, а квартира [NUMBER] перебувала в іпотеці банку в забезпечення кредитного договору від 8.05.2008 року. Копії відповідних договорів іпотеки наявні в матеріалах справи. Таким чином, у шлюбі сторонами були набуті не лише майнові права на вище перелічені об'єкти, а і зобов'язання з погашення кредитів за кредитним договором № 02/11/2005/840-К/329 від 2.11.2005 року, кредитним договором № 12/09/2006/840-К/307 від 12.09.2006 року, кредитним договором № 08/05/2008/840-к/1431 від 8.05.2008 року. Разом з тим, 26.11.2013 року, тобто після розірвання шлюбу, між ПАТ «КБ «Надра» та сторонами було укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні № 1, згідно котрого відповідач за згодою банку перевів свій борг у повному обсязі за кредитним договором від 2.11.2005 року (щодо кредиту на купівлю вище вказаної квартири [NUMBER]) на позивача, а позивач замінила відповідача як зобов'язану сторону у відповідному кредитному договорі. Сторони погодили, що зобов'язання по вказаному кредиту переходять до позивача разом з квартирою [NUMBER] як її частка в нерухомому майні подружжя; решту два кредити, виданих на ім'я відповідача, сторони погодили залишити за відповідачем разом з нерухомим майном, на придбання котрого їх було видано, тобто 2/3 квартири [NUMBER], будинком та земельною ділянкою в садовому товаристві «Хлібороб». Впродовж усього часу розгляду справи сторони визнавали, що саме в такий спосіб ними розподілено як перелічені кредитні зобов'язання, так і перелічене нерухоме майно, іншого його перерозподілу вони не бажають і в цій частині (виділення квартири [NUMBER] позивачеві, а будинку з земельною ділянкою - відповідачу) позовні вимоги відповідач визнає. Крім того, того ж дня, 26.11.2013 року, тобто після розірвання шлюбу, банком було укладено три нових кредитних договори, з них один - з позивачем і два - з відповідачем, а саме: · кредитний договір № 25/11/2013/980-К/1 від 26.11.2013 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON], про надання позичальнику 168619,45 грн. кредитних коштів на погашення нею заборгованості за кредитним договором № 02/11/2005/840-К/329 від 2.11.2005 року (далі: К/1); · кредитний договір № 25/11/2013/980-К/2 від 26.11.2013 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON], про надання позичальнику 308359,07 грн. кредитних коштів на погашення ним заборгованості за кредитним договором № 12/09/2006/840-К/307 від 12.09.2006 року (далі: К/2); · кредитний договір № 25/11/2013/980-К/3 від 26.11.2013 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON], про надання позичальнику 469881,69 грн. кредитних коштів на погашення ним заборгованості за кредитним договором № 08/05/2008/840-К/1431 від 8.05.2008 року (далі: К/3). Отримані кожною зі сторін кошти дійсно були спрямовані на погашення кредитів згідно їх цільового призначення. Обставини погашення відповідачем за отримані кредитні кошти всієї суми заборгованості за кредитним договорами, які сторони вирішили залишити за ним, відповідач визнає; обставина погашення позивачем всієї заборгованості за кредитним договором, котрий сторони вирішили залишити за нею, підтверджується листами ПАТ «КБ «Надра» від 14.01.2015 року та 15.01.2015 року, наявними в матеріалах справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що спільні боргові зобов'язання, котрі дійсно входили до складу спільного майна подружжя, сторонами було повністю погашено, після чого вони виплачують кредити за новими договорами (К/1, К/2, К/3), за якими кошти не були передані їм у спільну власність, а були передані банком кожному з них окремо в особисту власність. Тому спільних боргових зобов'язань в сторін як подружжя на даний час немає і поділу вони не підлягають. Вказана домовленість сторін про поділ нерухомого майна та боргових зобов'язань підтверджується додатково тим, що іпотечне майно було переоформлено за новими іпотечними договорами відповідно до нових кредитних договорів та домовленості сторін про розподіл кредитів. Копії відповідних іпотечних договорів від 26.11.2013 року наявні в матеріалах справи. Між сторонами фактично залишився невирішеним лише спір відносно того, кому з них належатиме в рахунок частки у спільному майні подружжя спірний автомобіль. У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сторони наполягали на виділенні автомобіля в натурі кожному з них, заперечували проти визнання за ними права власності на ідеальні частки в зазначеному автомобілі, на компенсацію згоди не давали і на депозитний рахунок суду будь-яких сум не вносили. За таких обставин суд вважає за необхідне спірний автомобіль виділити у власність позивачеві, враховуючи наступне. Внаслідок досягнення подружжям фактичної домовленості щодо поділу спільного нерухомого майна (яку юридично закріпити вони не змогли з огляду на перебування вказаного майна в іпотеці банку) частка позивача у такому майні порівняно з часткою відповідача зменшилась (214000 грн. - квартира [NUMBER] / 695000 грн. - будинок, земельна ділянка, 2/3 квартири [NUMBER]). З позивачем залишився проживати спільний малолітній син сторін, чиї інтереси суд також враховує. Крім того, позивач письмово та усно заявила про небажання отримувати компенсацію в спільному майні подружжя за умови виділення їй автомобіля у власність, відповідач також з вимогами про стягнення з позивача коштів не звертався. Відповідач взаємовиключно пояснив свою заінтересованість у виділенні автомобіля в натурі, вказавши одночасно про потребу в автомобілі з метою поїздок до місця роботи та про потребу в автомобілі як в джерелі коштів для погашення кредиту, так як планує автомобіль продати. Крім того, автомобіль є неподільною річчю, однак об'єктом рухомого майна. Визнання за сторонами права власності на ідеальні частки в ньому потягло б за собою неможливість жодної зі сторін здійснити свої повноваження власника і нормально користуватись вказаним майном, враховуючи неприязні стосунки між ними. При виділенні автомобіля позивачу розрив між частками сторін у спільному майні, наявному на час розподілу, зменшиться, тоді як при виділенні його відповідачу такий розрив ще більше збільшився б. Із зазначених мотивів позов в цій частині слід задовольнити. Позивачем також було заявлено про наявність у складі спільного майна подружжя коштів в сумі 15300 євро згідно зобов'язань з повернення позики [PERSON] [PERSON], однак суд приходить до висновку, що право вимоги [PERSON] виконання [PERSON] рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2011 року у справі № 2/2218/4328/11 про стягнення заборгованості в сумі 15300 євро об'єктом спільної сумісної власності не є, а вказані кошти як такі на даний час відсутні. Так, за договором позики кошти передаються у власність позичальнику і він має повертати позикодавцю власні кошти. Будь-яких коштів на виконання рішення суду відповідачу [PERSON] передано не було, тоді як підлягає поділу лише те майно, яке наявне на час розподілу. Суд також враховує, що строк пред'явлення виконавчого листа за вказаним рішенням минув, в матеріалах справи № 2/2218/4328/11 міститься оригінал виконавчого листа, котрий до виконання не пред'являвся. Те, що відповідач діяв на шкоду сім'ї, позичаючи дані кошти за договорами позики від 24.07.2009 року, 28.08.2009 року, 5.09.2009 року, належними доказами не доведено. Як повідомила позивач, вона сама передала відповідачу кошти зі своїх депозитних рахунків, знаючи його намір позичити їх [PERSON], що свідчить про її згоду на зазначений правочин відповідача. На підтвердження цього позивач надала суду договори строкового банківського вкладу, заяву про передачу готівки від 10.10.2008 року, копії котрих наявні в матеріалах справи. Тим самим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки в частині виділення відповідачеві коштів в сумі 15300 євро слід відмовити. В рахунок частки у спільному майні подружжя слід виділити в приватну власність позивача квартиру [ADDRESS] вартістю 214000 грн. та легковий автомобіль [NUMBER] вартістю 150000 грн., а всього майна на суму 364000,00 грн. В рахунок частки у спільному майні подружжя слід виділити в приватну власність відповідачу садовий будинок загальною площею 153 кв.м та земельну ділянку [NUMBER] площею 600 кв.м (кадастровий номер 6810100000:34:001:0145) в садовому товаристві «Хлібороб» у м. Хмельницький Хмельницької області - загальною вартістю 455000,00 грн. Будь-яких заперечень від третьої особи як іпотекодержателя щодо такого розподілу до суду не надійшло. Крім того, не підлягають до задоволення вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 12201,38 грн. для приведення до рівності часток різниці між витратами на погашення боргів та вартості майна, оскільки сторони в шлюбі погашали кредити спільно (презумпція згоди другого з подружжя), а після його розірвання - окремо погашали кредити перед банком кожен за те майно, яке залишається за кожним із них згідно досягнутої ними домовленості. Таким чином, у спільному майні сторін як подружжя, наявному на час розгляду справи, на загальну суму 819000 грн., частка позивача складатиме 44,44%, а частка відповідача - 55,56% - з відходом суду від рівності часток в зв'язку з вище наведеними обставинами, що мають істотне значення (спільної домовленості подружжя, інтересів сторін та дитини). Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 3654,00 грн. і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в силу ст. 88 ЦПК України, а саме в сумі 3640,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial