Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УОСК») на свою користь 13666,00 грн. страхового відшкодування та 1607,71 грн. пені, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 30.05.2014 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Рено», д.н.з. [NUMBER]. 15.07.2014 постановою Дарницького районного суду м. Києва винним у скоєнні даної ДТП було визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована відповідачем. 03.06.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідний пакет документів. 06.11.2014 відповідач листом повідомив позивача про прийняте рішення по виплаті останньому страхового відшкодування в сумі 13666,47 грн., натомість на час звернення в суд із даним позовом її не виплатив, що і змусило позивача звернутися в суд із даним позовом. Крім того, позивачем порушується питання про необхідність стягнення з відповідача на свою користь пені за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань (а.с.4-8, 59) Позивач, його представник, третя особа та відповідач [PERSON] в судовому засіданні просили суд задовольнити позов в тому обсязі, як викладено судом вище. Представник ПАТ «УОСК» визнав позов, надав письмові пояснення (а.с.37-42) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за умови, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2014 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, зокрема, встановлено, що 30.05.2014 року вона, керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Гришка, 6 в м. Києві, порушила Правила дорожнього руху України і допустила зіткнення із належним на праві власності позивачу автомобілем «Рено», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.9) Згідно полісу №АІ/0824845 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], під час зазначеної ДТП застрахована ПрАТ «УОСК», строк дії полісу з 05.04.2014 по 04.04.2015, розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.43) 03.06.2014 позивач звернувся до відповідача - страхової компанії із заявою-повідомленням про ДТП, а безпосередньо 30.07.2014 - подав заяву про виплату суми страхового відшкодування (а.с.10-11) В свою чергу, відповідачем ПАТ «УОСК» проведено страхове розслідування, за наслідками якого прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 13666,47 грн. за вирахуванням суми ПДВ та франшизи (а.с.13) Відтак, суд зважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що належним відповідачем по справі є саме ПАТ «УОСК», а не [PERSON] Вимоги про стягнення з відповідача - страхової компанії на користь позивача зазначеної суми підлягають задоволенню, оскільки в добровільному порядку сума страхового відшкодування позивачу виплачена не була. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на підставі звіту про оцінку, або висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в порядку, визначеному вказаним Законом. Згідно зі ст. ст. 12, 31, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу. Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди. Також суд вважає правильним твердження відповідача при розрахунку страхового відшкодування не включення суми ПДВ, оскільки ПДВ включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця. Так, позивач не може розраховувати на цю суму, оскільки податкові зобов`язання можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення відновлювального ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Це узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, з якої вбачається що сума ПДВ, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Зважаючи на те, що вимоги позивач заявляє на суму 13666,00 грн., то саме ця сума і підлягає стягненню зі страхової компанії. Щодо стягнення пені. Статтею 992 ЦК України передбачено, що в разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі сум страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня. Відповідач наданий позивачем розрахунок не оспорює, він відповідає нормам закону, відтак з відповідача на користь позивача належить стягнути і суму пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 1607,71 грн. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial