Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить змінити рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року, зменшивши стягнуту суму, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні, з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 23 грудня 2015 року, керуючи автомобілем «Фіат», скоїв зіткнення з транспортним засобом «Шевроле» під керуванням водія [PERSON],. власником якого є [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2016 року винним у даній ДТП був визнаний [PERSON] Своїми діями [PERSON] спричинив матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам. Цивільно-правова відповідальність останнього застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу АЕ4815948. Звернення [PERSON] 02 квітня 2016 року до вказаної Страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування залишене без задоволення. Відповідно до висновку №0902/16/16 експертного дослідження автотоварознавця, складеного 09 лютого 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Шевроле» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складових частин, що замінюються, становить 38 897,72 грн. (без врахування ПДВ). Відповідно ст. 22, 979, 1192 ЦК України, положень п. 22.1 ст. 22, 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд прийшов до обґрунтованого висновку про правомірність позовних вимог, пред*явлених до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», однак, стягуючи з даного відповідача на користь позивача суму 38 897,72 грн. страхового відшкодування, райсуд залишив без уваги, що Полісом передбачена франшиза у сумі 500грн., яка за Законом не підлягає стягненню із Страховика, а тому суду необхідно було суму франшизи вирахувати із суми страхового відшкодування та призначити до стягнення суму 38 397,72 грн.. Оскільки судом це зроблено не було, рішенням апеляційного суду оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні із зменшенням стягнутої суми. На підставі правил ст. 79 ЦПКУ з відповідача [PERSON] райсуд вірно стягнув 900 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з проведення автотоварознавчого дослідження. Суд 1-ї інстанції, обгрунтовано не прийняв до уваги твердження представника ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (як такі, що дають підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування) про те, що загоряння частини кузова автомобіля «Шевроле» відбулося не в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а з інших причин,- оскільки допитаний в судовому засіданні в якості свідка судовий експерт [PERSON] пояснив суду, що пошкодження проводки автомобіля могли бути спричинені як внаслідок ДТП, яка мала місце 23 грудня 2015 року, так і внаслідок інших причин. Належних доказів, які б чітко вказували на обгрунтованість доводів Страховика,-- останній не надав. Суду апеляційної інстанції в апеляційній скарзі Страховиком заявлено клопотання про призначення по даній справі відповідної судової експертизи, однак на її вирішення апелянт ставить питання про визначення величини вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Шевроле», без врахування пошкоджень, що виникли від загоряння проводки автомобіля. Таке клопотання не могло бути задоволеним, оскільки першочерговими мають бути докази про конкретну причину пошкодження проводки та відсутність причинного зв*язку між таким пошкодженням та дорожньо-транспортною пригодою, а такі докази відсутні, і такі питання відповідачем не заявлені, без їх вирішення неможливо вирішувати питання щодо зменшення матеріального збитку; до апеляційної інстанції представник відповідача не прибув, просив розглянути справу за його відсутності. В зв*язку з наведеним, клопотання про призначення експертизи вважається заявленим формально, бездоказово, для підтвердження необґрунтованості судового рішення. Твердження у скарзі, що загоряння частин кузова виникли в іншому місці за інших обставин, а саме, під час виконання ремонтних робіт, є лише логічним висновком відповідача, не підтвердженим доказами, спростовується поясненнями допитаного судового експерта, а тому не може бути врахованим. Посилання апелянта на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 23 грудня 2015 року, а огляд авто відбувся через місяць - 25 січня 2016 року, не може бути підставою для скасування або зміни рішення, оскільки апелянт просто констатує такий факт, не вказуючи, що саме цією обставиною були порушені його права та які саме, зважаючи на те, що автомобіль у пошкодженому стані таки був оглянутий спеціалістами відповідача. Враховуючи викладені обставини, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме, в частині вирахування із стягнутої суми суми франшизи- 500грн. В той же час, оскільки позовні вимоги не містять вимоги про стягнення суми франшизи з відповідача-2, апеляційний суд позбавлений можливості при розгляді даної справи самостійно вирішувати це питання.

Outcome: partial