Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 лютого 2014 року згідно записів у її медичній картці, що знаходиться в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ, її взято на консультативний облік. У звязку з неправомірними діями лікарів [PERSON] ЦРЛ, у тому числі лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON] відмовилась від будь-якої психіатричної допомоги (огляду, обстеження, госпіталізації та лікування в КЗ КОР ОПНМО за направленням [PERSON]П.) проходження призначеної Печерським районним судом м. Києва судової амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи, а також на час перевірки правомірності дій лікаря-психіатра [PERSON] Судово-психіатрична експертиза була проведена [PERSON] 12 серпня 2014 року, неправомірність дій лікаря-психіатра та [PERSON] ЦРЛ неодноразово доводилась у судах, через неналежний розгляд звернень позивача до [PERSON] ЦРЛ, дані питання доводиться вирішувати у суді в рамках цивільного або адміністративного судочинства. Зі своєю медичною картою, яка знаходиться в психіатричному кабінеті, [PERSON] лише один раз надали дозвіл на ознайомлення. Після цього на неодноразові звернення, їй відмовляли в ознайомленні. У повному обсязі зі своєю медичною картою [PERSON] ознайомилась 03 березня 2016 року в суді, у звязку з тим, що судом було витребувано оригінал медичної карти. З 02 грудня 2009 року [PERSON] призначена опікуном своєї недієздатної матері, а тому виконуючи опікунські обовязки вона відвідувала лікаря-психіатра [PERSON] у якості опікуна своєї матері. При цьому, лікар [PERSON] вносила відомості до медичної карти [PERSON], не попереджаючи її про це, тобто був порушений порядок надання психіатричної допомоги. Оскільки попередньо [PERSON] відмовилась від будь-якої психіатричної допомоги. У звязку з цим [PERSON] просить суд визнати дії лікаря-психіатра [PERSON] ЦРЛ [PERSON], що полягають у внесенні відомостей у її медичну картку 25 лютого 2014 року, 27 лютого 2014 року, 28 березня 2014 року, 31 березня 2014 року, 03 квітня 2014 року, 04 квітня 2014 року, 08 квітня 2014 року, 10 квітня 2014 року, 11 квітня 2014 року, 06 червня 2014 року, 18 червня 2014 року, 22 квітня 2015 року, 23 квітня 2015 року, 04 травня 2015 року, 07 травня 2015 року, 12 травня 2015 року, 15 травня 2015 року, 18 травня 2015 року, 20 травня 2015 року, 21 травня 2015 року, 22 травня 2015 року, 27 травня 2015 року, 28 травня 2015 року, 12 червня 2015 року, 13 липня 2015 року протиправними; визнати записи у медичній картці [PERSON] за 25 лютого 2014 року, 27 лютого 2014 року, 28 березня 2014 року, 31 березня 2014 року, 03 квітня 2014 року, 04 квітня 2014 року, 08 квітня 2014 року, 10 квітня 2014 року, 11 квітня 2014 року, 06 червня 2014 року, 18 червня 2014 року, 22 квітня 2015 року, 23 квітня 2015 року, 04 травня 2015 року, 07 травня 2015 року, 12 травня 2015 року, 15 травня 2015 року, 18 травня 2015 року, 20 травня 2015 року, 21 травня 2015 року, 22 травня 2015 року, 27 травня 2015 року, 28 травня 2015 року, 12 червня 2015 року, 13 липня 2015 року недійсними. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, якою просила суд заборонити лікарю-психіатру [PERSON] ЦРЛ [PERSON] надавати [PERSON] будь-які види амбулаторної та/або стаціонарної психіатричної допомоги (психіатричний огляд, обстеження, профілактика, діагностика, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальна реабілітація, госпіталізація до психіатричного закладу тощо) та вносити відомості в медичну картку [PERSON] про результати наданої психіатричної допомоги без попередньої письмової заяви та/або письмової згоди [PERSON] про надання амбулаторної психіатричної допомоги. Також просить усунути перешкоди у реалізації права [PERSON] на ознайомлення з медичною документацією [PERSON], яка знаходиться в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ, шляхом зобовязання адміністрації [PERSON] ЦРЛ та лікаря-психіатра [PERSON] надавати [PERSON] за її усним та/або письмовим зверненням на ознайомлення і зняття фотокопій з усією медичною документацією [PERSON], яка знаходиться в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просила суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] ЦРЛ у судове засідання не зявився. Головний лікар [PERSON] ЦРЛ [PERSON] направив до суду письмові заперечення, якими просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що [PERSON] перебуває на «К» обліку в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ. Згідно положень Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розгляду, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню загрозу для неї чи оточуючих. При цьому, лікар-психіатр [PERSON] вносить інформацію до медичних карток [PERSON] та її недієздатної матері [PERSON] відповідно до звернень. Третя особа лікар-психіатр [PERSON] ЦРЛ [PERSON] у судове засідання не зявилась, проте надала до суду заяву, в якій повідомила, що з позовом не згодна та просить розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи з 01 лютого 2012 року, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК сер. КИО-1 №0380797 (а.с.3). Згідно рекомендаційного листа головного лікаря КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» смт. Глеваха [PERSON] (а.с.51) та консультативного висновку КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» від 14 листопада 2013 року [PERSON] встановлено діагноз: «Шизотипичекое расстройство» та визначено, що від стаціонарного обстеження та лікування хвора відмовилась, «К» нагляд райпстхіатром (а.с.49). З медичної карти амбулаторного хворого, заведеної на імя [PERSON] вбачається, що карта заведена 10 лютого 2014 року у звязку з рекомендаційним листом КЗ КОР «ОПНМО» смт. Глеваха взяти [PERSON] на консультативний облік, діагноз: «шизотиповий розлад» Зі змісту записів в картці амбулаторної хворої [PERSON], витребуваної судом з психіатричного кабінету [PERSON] ЦРЛ на запит суду, встановлено, що 19 лютого 2014 року вона самостійно звернулась до лікаря-психіатра [PERSON] ЦРЛ та повідомила, що вона перебуває на «К» обліку. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] про визнання дій [PERSON] ЦРЛ неправомірними, зобовязання лікаря-психіатра [PERSON] передати амбулаторну картку [PERSON] з психіатричного кабінету до архіву, зняття її з «К» обліку у звязку з відсутністю діагнозу F21, відмовлено. Дане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року (а.с.47). 14 березня 2016 року [PERSON] звернулась до головного лікаря [PERSON] ЦРЛ [PERSON] з заявою досудового вирішення питання, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] доводить до відома головного лікаря, що вона відмовляється від будь-якої психіатричної допомоги (у тому числі від лікаря-психіатра [PERSON], а саме: огляду, обстеження, профілактики, діагностики, лікування, нагляду, догляду, медичко-санітарної реабілітації та госпіталізації до психіатричного закладу (а.с.54). У відповідності до визначення термінів, які вживаються в Законі України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади. Згідно принципів, закріплених ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до ст.25 вказаного Закону України, особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України та законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України. При цьому, особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на: відмову від надання психіатричної допомоги, за винятком випадків її надання в примусовому порядку, передбаченому законом. З відповіді Бориспільського міськрайонного суду Київської області на запит [PERSON] встановлено, що станом на 18 лютого 2016 року [PERSON] ЦРЛ або лікар-психіатр [PERSON] ЦРЛ до суду із заявою про примусовий психіатричний огляд [PERSON] чи про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для обстеження і лікування в стаціонарних умовах у примусовому порядку не зверталися (а.с.12). Водночас, як вбачається з записів у медичній картці [PERSON], останній запис здійснений лікарем-психіатром [PERSON] ЦРЛ від 13 липня 2015 року. Таким чином, з того часу, коли [PERSON] звернулась до [PERSON] ЦРЛ з заявою про відмову від отримання будь-якої психіатричної допомоги, а саме 14 березня 2016 року, у відповідності до її заяви. [PERSON] не надавалась психіатрична допомога. Дана обставина підтверджується відсутністю записів у медичній картці. За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що 24 лютого 2014 року [PERSON] зверталась до [PERSON] ЦРЛ з заявою про відмову від отримання будь-якої психіатричної допомоги у звязку з тим, що лікарем-психіатром [PERSON] було порушено порядок надання психіатричної допомоги. Оскільки, зі змісту заяви досудового вирішення питання від 24 лютого 2014 року встановлено, що [PERSON] на підставі попередньо поданих нею скарг на дії деяких лікарів [PERSON] ЦРЛ відмовляється від будь-якої психіатричної допомоги, огляду, обстеження, госпіталізації та лікування в КЗ КОР ОПНМО за направленням [PERSON] Тобто, лише 14 березня 2016 року позивач звернулась з заявою про відмову від отримання психіатричної допомоги, яку надає [PERSON] ЦРЛ, безпосередньо в особі лікаря-психіатра [PERSON] У відповідності до ст.26 Закону України «Про психіатричну допомогу» лікар-психіатр зобов'язаний пояснити особі, якій надається психіатрична допомога, з урахуванням її психічного стану, у доступній формі інформацію про стан її психічного здоров'я, прогноз можливого розвитку захворювання, про застосування методів діагностики та лікування, альтернативні методи лікування, можливий ризик та побічні ефекти, умови, порядок і тривалість надання психіатричної допомоги, її права та передбачені цим Законом можливі обмеження цих прав при наданні психіатричної допомоги. Право на одержання зазначеної інформації щодо неповнолітнього віком до 15 років та особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, мають їх законні представники. Особа при наданні їй психіатричної допомоги або її законний представник має право на ознайомлення з історією хвороби та іншими документами, а також на отримання в письмовому вигляді будь-яких рішень щодо надання їй психіатричної допомоги. У випадках, коли повна інформація про стан психічного здоров'я особи може завдати шкоди її здоров'ю або призвести до безпосередньої небезпеки для інших осіб, лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів можуть таку інформацію обмежити. У цьому разі лікар-психіатр або комісія лікарів-психіатрів інформує законного представника особи, враховуючи особисті інтереси особи, якій надається психіатрична допомога. Про надану інформацію або її обмеження робиться запис у медичній документації. Встановлено, що [PERSON] зверталась до головного лікаря [PERSON] ЦРЛ [PERSON] з інформаційним запитом досудового вирішення питання від 22 квітня 2014 року (а.с.55) та з заявою досудового вирішення питання від 19 травня 2016 року (а.с.57), якими просила надати дозвіл на ознайомлення з усією медичною документацією, в тому числі з медичною карткою, яка знаходиться в психіатричному кабінеті і стосується її стану здоровя. У відповідь на вказані заяви головним лікарем [PERSON] ЦРЛ [PERSON] було розяснено позивачу її право на отримання інформації про стан свого здоровя у лікаря-психіатра, в порядку передбаченому ст.39 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя». Так, згідно з ст.38 ст.39 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» медичний працівник зобов'язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров'я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров'я. З листа [PERSON] ЦРЛ №929 від 25 травня 2016 року вбачається, що заявою від 19 травня 2016 року [PERSON] просила терміново надати для ознайомлення медичну картку, проте станом на 24 травня 2016 року до [PERSON] ЦРЛ з метою ознайомлення з медичною документацією не зверталась (а.с.58). Крім цього, в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження тієї обставини, що лікар-психіатр на звернення [PERSON] відмовилась повідомити інформацію про стан її здоровя. Зважаючи на це, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог щодо зобовязання усунути перешкоди у реалізації права [PERSON] на ознайомлення з медичною документацією, яка знаходиться в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ, шляхом зобовязання адміністрації [PERSON] ЦРЛ та лікаря-психіатра [PERSON] надавати [PERSON] за її усним або письмовим зверненням на ознайомлення медичну документацію щодо неї, яка знаходиться в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ. До того ж судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання протиправними дій лікаря-психіатра [PERSON] ЦРЛ [PERSON], що полягають у внесенні відомостей у медичну картку [PERSON] 25 лютого 2014 року, 27 лютого 2014 року, 28 березня 2014 року, 31 березня 2014 року, 03 квітня 2014 року, 04 квітня 2014 року, 08 квітня 2014 року, 10 квітня 2014 року, 11 квітня 2014 року, 06 червня 2014 року, 18 червня 2014 року, 22 квітня 2015 року, 23 квітня 2015 року, 04 травня 2015 року, 07 травня 2015 року, 12 травня 2015 року, 15 травня 2015 року, 18 травня 2015 року, 20 травня 2015 року, 21 травня 2015 року, 22 травня 2015 року, 27 травня 2015 року, 28 травня 2015 року, 12 червня 2015 року, 13 липня 2015 року, а також визнання вказаних записів у медичній картці [PERSON] недійсними, з огляду на наступне. Статтею 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» визначено, що пацієнт - фізична особа, яка звернулася за медичною допомогою та/або якій надається така допомога. При цьому, ст.33 цього Закону України передбачає, що медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоровя, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах. Як встановлено судом з 2014 року [PERSON] перебуває на «К» обліку в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ, а тому у відповідності до положень Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» вона є пацієнтом [PERSON] ЦРЛ, а лікар-психіатр [PERSON] - професійно підготовленим медичним працівником, який перебуває у трудових відносинах із даним закладом охорони здоровя. Саме тому у відповідності до п.2 та п.16 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України №110 від 14 лютого 2012 року, форма №025/о є основним первинним медичним документом хворого, який лікується амбулаторно або вдома, і заповнюється на усіх хворих при зверненні у заклад охорони здоровя, який надає амбулаторно- поліклінічну допомогу. У розділі VІІІ «Щоденник» фіксується кожне звернення пацієнта за амбулаторно - поліклінічною допомогою (захворювання, проведення профілактичних оглядів, консультації спеціалістів, закриття листка непрацездатності тощо). Кожний запис датується, проставляється підпис лікаря, до якого пацієнт звернувся. У разі звернення пацієнта з приводу захворювання лікуючий лікар у «Щоденнику» зазначає дані щодо скарг хворого, вказує його обєктивні дані, перебіг хвороби, вписує діагноз, призначення, проставляє дату запису та засвідчує підписом. У звязку з тим, що [PERSON] продовжує перебувати на «К» обліку в психіатричному кабінеті [PERSON] ЦРЛ, лікар-психіатр [PERSON] у випадку кожного звернення до неї [PERSON] з питаннями чи консультаціями зобовязана зазначити відповідні дані про таке звернення у медичній картці хворого у розділі «Щоденник». До того ж твердження позивача стосовно того, що всі її звернення до лікаря-психіатра [PERSON] ЦРЛ повязані не з її станом здоровя, а з зверненнями як опікуна над її недієздатною матірю [PERSON], тоді як лікарем-психіатром робились відповідні записи у її медичній картці, спростовуються відповідними записами у медичній картці. Адже з даних записів вбачається, що позивач неодноразово зверталась до лікаря з питань проходження СПЕК, видачі довідки щодо перебування на «К» обліку, тобто щодо стану свого здоровя. В той же час в медичній картці, дійсно, є відмітки про звернення до лікаря-психіатра в якості опікуна. Проте, у разі звернення [PERSON] з питань здійснення своїх опікунських прав та обовязків щодо недієздатної [PERSON], лікарем не здійснювались записи щодо стану здоровя безпосередньо [PERSON] З огляду на викладене, судом не встановлені підстави, які б свідчили про протиправність дій лікаря-психіатра [PERSON] ЦРЛ щодо внесення записів до медичної картки [PERSON] та у звязку з цим відсутні правові підстави для визнання зазначених медичних записів недійсними. Враховуючи зазначені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed