Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], 06.07.2012 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з якими позичальник була ознайомлена, остання надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник (відповідач) зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Відповідач порушила умови кредитного договору та станом на 25.11.2018 виникла заборгованість по поверненню кредиту в сумі в сумі 48066,04 гривні, з яких: 5833,10 грн. - заборгованість за кредитом; 20945,03 грн. - заборгованість за відсотками, 18522,86 - пеня; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2265,05 грн. - штраф - процентна складова. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Ухвалою суду від 15.01.2019 відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи. Відповідачу запропоновано у 15 денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Ковельського міськрайонного суду відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття провадження надіслано учасникам справи. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримала 21.01.2019. Відзиву на позов відповідач не подала, як і не подала суду заяву про відкладення розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки). Враховуючи викладене, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до висновку, що надані представником позивача докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 06.07.2012 між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір б/н, згідно якого за яким відповідач отримала кредит у розмірі 7000 гривень з використанням картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00 % на місяць. З 01.01.2013 всі картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Укладений сторонами кредитний договір передбачає такі умови. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт погодився з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити та збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, у разі непогашення кредиту в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині своєчасної непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до цього договору для відсотків від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних днів всі сплачені після зазначеної дати платежі є пенею, крім платежів, направлених з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується (продовжується) на такий же строк. Згідно п.1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами та Правилами позичальник платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня за кожен день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Згідно п.2.1.1.12.14 Умов та правил надання банківських послуг, у разі відсутності доступних грошових коштів картковому рахунку, клієнт оплачує Банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежно сплаченої комісії. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналась до договору згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві, отже, факт наявності кредитних правовідносин між сторонами у справі доведений належним чином. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором б/н від 06.07.2012 станом на 25.11.2018 складає 48066,04 гривні, з яких: 5833,10 грн. - заборгованість за кредитом; 20945,03 грн. - заборгованість за відсотками, 18522,86 - пеня; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 2265,05 грн. - штраф - процентна складова. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно погашала заборгованість перед банком за тілом кредиту та відсотками, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, а також відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 відповідачу нарахована пеня. При цьому, суд виходить з того, що заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків заборгованості саме за тілом кредиту, відсотками та пенею відповідач суду не надала, а тому приймає до уваги розрахунки, які проведено Банком. В частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), а також пені суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежу з будь-якого грошового зобов'язання, передбачених даним договором, більше, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого визначається Тарифами договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафів. Таким чином, заявлені АТ КБ «Приват Банк» позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість по поверненню кредиту в сумі 45300,99 гривень, з яких: 5833,10 грн. - заборгованість за кредитом; 20945,03 грн. - заборгованість за відсотками, 18522,86 - пеня. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з такого. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 27.11.2018 № PROM7BV20K. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Суд вважає доведеним позов на суму 45300,99 грн., отже позов задоволено на 94,2 %. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1762 грн. Таким чином з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1668,61 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: 1762 грн. х 94,2 % = 1659,80 грн.

Outcome: partial