Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» моральну шкоду, отриману внаслідок професійного захворювання, спричиненого умовами виробництва, в розмірі 33\~000,00 грн.\~ Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що, починаючи з 24.09.2008 року, він знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Під час роботи у ДП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля» 01.08.2015 року отримав трудове каліцтво частковий розрив сухожилля розгинача ІІ пальця правої кисті та професійні захворювання хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значною ступінню пониження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] , змішаної етіології, у зв`язку з чим йому встановлено 65% втрати працездатності безстроково (за сукупністю) та третю групу інвалідності довічно з 11.12.2020 року. Внаслідок отриманням вищезгаданого професійного захворювання стан позивача погіршився (постійний кашель, втомлюваність, зниження слуху), що потребує додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, систематичного проведення курсу лікування. \~Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, що спричинили каліцтво або інше ушкодження здоров`я, в розмірі 33\~000,00 грн. \~ Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі. Позивач надав письмову заяву від 14.04.2021 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представником відповідача суду надано письмову заяву від 21.01.2021 року про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши наявні у справі матеріали, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне: починаючи з 24.09.2008 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, а саме його підрозділом ДП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля», в якості гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі. З 30.12.2020 року звільнений у зв`язку з невідповідальністю стану здоров`я виконуваній роботі за ст. 40 КЗпП України (наказ №262-к від 30.12.2020 року) (а.с.7,8). Під час роботи у ДП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля» 01.08.2015 року отримав трудове каліцтво частковий розрив сухожилля розгинача ІІ пальця правої кисті та професійні захворювання хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмоконіоз, ЛН І-ІІ ст., хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значною ступінню пониження слуху за класифікацією [PERSON] та [PERSON] , змішаної етіології. Факт отримання зазначених захворювань підтверджений медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність хронічного професійного характеру захворювання №241862 від 06.10.2020 року Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України», випискою із медичної карти стаціонарного хворого №834 (вих.. №2566 від 07.10.2020 року) Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» (а.с.10,11). Окрім того, відповідно до довідки обласного центру медико-соціальної експертизи МСЕК у м.\~Краматорськ Донецької області серії 12 ААБ №092042 від 28.12.2020 року та довідки обласного центру медико-соціальної експертизи МСЕК у м.\~Краматорськ Донецької області серії 12 ААБ №851865 від 28.12.2020 року позивачеві встановлено 65% втрати працездатності за сукупністю, з наданням третьої групи інвалідності безстроково (а.с.6). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) відокремленого підрозділу «Шахта «Торецька» Державного підприємства «Торецьквугілля» від 23.11.2020 року, актом №6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом відокремленого підрозділу «Шахта «Торецька» Державного підприємства «Торецьквугілля» від 01.08.2015 року, актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 01.08.2015 року о 17.00 год. на відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька» Державного підприємства «Торецьквугілля» від 04.08.2015 року, підтверджено вину відповідача у виниклих у [PERSON] професійних захворюваннях та спричиненому трудовому каліцтві (а.с.12-17). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: \~правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 237-1 КЗпП України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В свою чергу, в рішенні Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року зазначено, що ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України застрахованим громадянам, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. \~За ст.ст. 6, 13 Закону України «Про охорону праці», безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. \~ \~ \~ \~ Отже, враховуючи зазначені вище положення Конституції України та КЗпП України, підприємство мало створити позивачу, як і іншим працівникам, належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я були неможливими. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоров`я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та в моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суди повинні керуватися вимогами розумності та справедливості, на чому наполягає Верховний Суд в постановах\~від 14.02.2018 року у справі №686/10520/15-ц, від 08.05.2018 року у справі №638/9035/16-ц, від 14.11.2018 року у справі №487/2120/16. Таким чином, з урахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, враховуючи тривалий час роботи позивача на підприємстві за шкідливих умов виробництва та за умов незабезпечення засобами індивідуального захисту з вини відповідача, звільнення з підприємства - відповідача за станом здоров`я, значну втрату позивачем працездатності (65%) зі встановлення інвалідності третьої групи безстроково,

Outcome: approved