Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» (далі ТОВ «Шахтобудівельна компанія»), третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Покровську, про відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO]. У липні 2016 року її чоловік влаштувався на роботу до відповідача в якості прохідника 5 розряду. 04.10.2016 року під час виконання її чоловіком своїх трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок на виробництві та його було смертельно травмовано. Про факт настання нещасного випадку на виробництві свідчать Акт спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком за формою Н-5, Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та свідоцтво про смерть. Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 16 грудня 2016 року смерть її чоловіка настала в результаті тупої травми правого стегна: відкритий фрагментально-осколковий перелом діафаза правової стегнової кістки у верхній третині, з пошкодженням стегнової артерії та весни, дві обширні забиті рани м'яких тканин правового стегна у верхній третині, правої сідниці. У зв'язку з загибеллю її чоловіка [PERSON] Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Покровську взяв на себе зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову допомогу на сім'ю. Моральну шкоду фонд не виплачує. Вважала, що загибеллю чоловіка їй було заподіяно моральну шкоду, яка спричинена його несподіваною смертю. Він був молодою та здоровою людиною, та вона навіть уявити не могла, що втратить свого коханого чоловіка у такому віці. Він був її опорою у житті, вона могла завжди та в усьому покластися на нього та завжди знала, що у неї є близька, найдорожча їй людина, яка завжди прийде на допомогу та надасть їй підтримку та любов. Вона навіть уявити не могла, що менш ніж через два місяці вона стане вдовою та буде ховати свою кохану людину, найстрашнішого в своєму житті вона не могла уявити. Вони з загиблим були молодою сім'єю, тільки зареєстрували шлюб та почали втілювати у реальність їхні мрії щодо життя однією сім'єю, у них в планах було народження дитини, в зв'язку з чим з вересня 2016 року вона проходила обстеження у лікаря-гінеколога з планування вагітності та приймала необхідні медикаменти для уникнення ускладнень під час вагітності. Зі смертю чоловіка вона втратила можливість прожити з коханою людиною все життя, народити від нього дитину, бути коханою та щасливою дружиною і жінкою. Через його смерть змінився її уклад життя, вона страждає від його втрати і ця втрата є невідновною, завдану моральну шкоду вона оцінювала в 500 000 грн. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн. Стягнуто з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено. Відповідач в апеляційній скарзі посилається на порушення норм процесуального права, а саме ст. ст. 64, 185, 191, 193, 212, 213 ЦПК України, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення, в якому суд безпідставно значно завищив розмір моральних страждань позивача у грошовому еквіваленті, не навівши законних обґрунтувань своїх мотивів і використавши неперевірені ксерокопії доказів. Щодо розміру грошової компенсації моральної шкоди, відповідач в апеляційній скарзі вказує на такі обставини, які не були враховані судом першої інстанції, а саме: незначний і нетривалий час перебування у шлюбі, тривалі виснажливі поїздки позивача, що суттєво негативно впливають на морально-психологічний стан позивача у поєднанні із втомою від роботи, отримання від Фонду страхових коштів в значному розмірі, вина й самого [PERSON] під час нещасного випадку, наказ ТОВ «Шахтобудівельна компанія № 151а від 31.10.2016 року та на підставі заяви членів сім'ї загиблого робітника, у тому числі позивача протягом 4-х місяців сім'ї [PERSON] було сплачено 34 514 грн. Також коштами компанії було влаштовано поховання, поміни на 9 днів - 9 700 грн., на 40 днів - 5 677 грн., та разом витрачено більш 70 000 грн. Представник ТОВ «Шахтобудівельна компанія» Соломатін С.В. підтримав доводи апеляційної скарги. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] просили її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи. Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], [INFO], шлюб було зареєстровано 12.08.2016 року. (а. с. 26) 04.10.2016 року під час виконання [PERSON] своїх трудових обов'язків на підприємстві відповідача - ТОВ «Шахтобудівельна компанія», з яким він перебував у трудових правовідносинах, з ним стався нещасний випадок на виробництві та його було смертельно травмовано. (а. с. 25) Про факт настання нещасного випадку на виробництві був складений Акт спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком за формою Н-5 та Акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та свідоцтво про смерть. (а. с. 15-24) Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 16 грудня 2016 року смерть чоловіка позивачки настала в результаті тупої травми правого стегна: відкритий фрагментально-осколковий перелом, діафаза правової стегнової кістки у верхній третині, з пошкодженням стегнової артерії та весни, дві обширні забиті рани м'яких тканин правового стегна у верхній третині, правої сідниці. Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково, суд першої інстанції виходив з того, що смерть [PERSON] сталася з вини відповідача, що завдало позивачу моральну шкоду, яку суд оцінив в 150 000 грн. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд врахував глибину фізичних і душевних страждань позивачки, те, що ці страждання у неї довічні, ступень вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, та посилався на роз'ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. Проте з висновками суду першої інстанції щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди не можна погодитися, з огляду на таке. Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються статтями 1167, 1168 ЦК України. Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Позивач, яка є дружиною померлого [PERSON], відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вина відповідача в настанні нещасного випадку з [PERSON] підтверджується актом про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який затверджений начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області 16 грудня 2016 року та відповідачем в апеляційній скарзі не оскаржується. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що смертю чоловіка позивача завдана моральна шкода. Позивач втратив близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв'язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Факт завдання позивачу у зв'язку із смертю чоловіка моральної шкоди відповідачем не оспорюється. Спірним між сторонами є лише розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] Згідно частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз. Позивач втратила свого чоловіка, з яким у них були плани щодо народження дитини. Така втрата не може бути відновлена, що безумовно впливає на рівень та глибину душевних страждань. Суд не повною мірою врахував положення статті 23 ЦК України, зокрема щодо врахування вимог розумності та справедливості, та роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), належним чином не обґрунтував визначений розмір шкоди. Також суд першої інстанції не врахував ступінь вини відповідача, яка не є умисною, те що нещасний випадок стався в тому числі і через необережність самого потерпілого, дії підприємства щодо надання матеріальної допомоги членам сім'ї загиблого, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. Вказані обставини та вимоги розумності і справедливості апеляційний суд враховує при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди та визначає розмір такої компенсації - 60 000 грн. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Outcome: partial