Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

АФГ «Агро» звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь АФГ «Агро» 130 327,62 грн., у тому числі 58 260 грн. боргу, 58 260 грн. штрафу, 13 807,62 грн. санкцій та судові витрати у розмірі 1303,28 грн. В судове засідання представник позивача будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи не з`явився, надіслав заяву в якій просить справу розглядати без їх участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити (а.с.26). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають (а.с.24-25). Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 24 березня 2014 року між АФГ «Агро» (продавець) та ФОП [PERSON] (покупець) укладено договір поставки № ДГ-24/03-01, за яким продавець зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали. Порядок розрахунок узгоджено сторонами розділом 5 договору, яким передбачено, що покупець зобов'язаний здійснити оплату отриманого товару не пізніше одного банківського дня з моменту отримання, який визначається у відповідності з п. 2.6 договору. Остаточною датою відвантаження останньої партії товару є 01 серпня 2014 року. Покупець зобов'язаний здійснити кінцевий розрахунок з продавцем, оплативши всю суму заборгованості за відвантажений товар по даному договору, з урахуванням суми нарахованої пені у відповідності з п.п. 6.2.2. п. 6 договору. Пунктами 6.2.2, 6.3 передбачено, що за порушення строків оплати покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення оплати товару, а в разі прострочення оплати отриманого товару більше, ніж на 30 календарних днів від строку, вказаного в п. 5.1 договору, покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми заборгованості (а.с.6). 24 березня 2014 року між АФГ «Агро» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки, відповідно до яких останні, як поручителі, зобов'язалися відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань ФОП [PERSON], що виникли з договору поставки № ДГ-24/03-01 від 24 березня 2014 року (а.с.7-8). На виконання умов укладеного договору поставки № ДГ-24/03-01 від 24 березня 2014 року постачальником був поставлений товар (дизельне паливо), що підтверджується видатковою накладною № РГСМ-00466 від 25.03.2014 р. на суму 58 260 грн. (а.с.9,). Повноваження представника одержувача на отримання товару підтверджується наявною в матеріалах справи довіреністю № б/н від 24.03.2014р. (а.с.11). Враховуючи несплату ФОП [PERSON] АФГ «Агро» вартості отриманого дизпалива в сумі 58 260 грн. у строки встановлені п. 2.6 договору, АФГ «Агро» звернувся до поручителів із вимогою, в якій просив їх в трьохденний термін з дня отримання вимоги сплатити позивачу всю заборгованість, яка виникла, у зв'язку із простроченням виконання ними зобов'язань за договором поставки (а.с.12-13). Відповідачами отримане від позивача дизпаливо в сумі 58 260 грн. сплачено не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання ФОП [PERSON] зобов'язань за договором поставки № ДГ-24/03-01 від 24 березня 2014 року підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з [PERSON] та [PERSON] як поручителі, які несуть солідарну відповідальність з боржником у разі невиконання умов договору, на користь АФГ «Агро» підлягає стягненню заборгованість за договором поставки в розмірі 58 260 грн., штраф у розмірі 100% від вартості непоставленого товару в сумі 58 260 грн., а також санкції в розмірі 13 807,62 грн. (а.с.14-15). Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд вважає доведеними обґрунтування позову, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги АФГ «Агро» підлягають задоволенню, суд в порядку ст. 88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 1 303,28 грн., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред'явленні позову до суду (а.с.1). На підставі ст. ст. 526, 554, 629, 712 ЦК України,

Outcome: approved