Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

В березні 2013 року позивач - заступник прокурора Харківської області - звернувся до суду в інтересах держави в особі: Державного комітету лісового господарства України, Данилевського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що проведеною перевіркою встановлено, що рішенням L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району від 02.10.2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1549 га, по [ADDRESS]. В подальшому [PERSON] відчужено земельну ділянку на користь [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 24.12.2009, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] Передана у власність [PERSON] земельна ділянка відноситься до категорії земель лісового фонду та знаходиться на землях, які перебувають у постійному користуванні Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА на підставі матеріалів лісовпорядкування. Земельна ділянка, що передана у власність відповідачу, розташована на землях Південного лісництва Данилівського дослідного державного лісгоспу. Позивач вказав, що Данилівським дослідним державним лісгоспом не надавалося погодження щодо вилучення та подальшої передачі у приватну власність земельної ділянки, на яку набуто право власності [PERSON], із земель, що перебувають у користуванні лісгоспу. Перевіркою також встановлено, що Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району 02.10.2009 року на L сесії V скликання питання щодо передачі у приватну власність земельної ділянки по [ADDRESS] - не вирішувалося. Рішення щодо передачі у приватну власність вказаної земельної ділянки не приймалося. Прокурор прокуратури Дергачівського району Харківської області Сірик В.В. в судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Першим заступником голови Державного комітету лісового господарства України до суду надано заяву про слухання справу у відсутності їх представника. Представник Данилевського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА в судове засідання з'явився, підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його не обґрунтованість. Представник Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, в письмових поясненнях зазначив, що не заперечують проти задоволення позову, та просять проводити розгляд справи у їх відсутності. Представник Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився. В.о. начальника Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області Ковальовою Н.А. до суду надано заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідно ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважає що позов заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі: Державного комітету лісового господарства України, Данилевського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно, рішення L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району від 02.10.2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1549 га, по [ADDRESS]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 775515 від 12.11.2009 року на підставі рішення L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району від 02.10.2009 року, належить земельна ділянка площею 0.1549 га [PERSON], яка розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області по [ADDRESS]. Щодо вимоги про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку. Рішення L сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району від 02.10.2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1549 га, по [ADDRESS]., фактично існує, воно оформлене окремим документом та підписано сільським головою. Зазначене рішення, як таке, в установленому порядку не скасоване, й до цього часу не чинним не визнано. При цьому будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58,59,61 ЦПК України, доказів на підтвердження не легітимності цього рішення сільської ради, а саме судових рішень чи вироку суду який набрав законної сили, якими б було встановлено факт підробки чи фальшування зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, прокурором суду не представлено. Відповідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.03.2014 року засудженому [PERSON] поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2013 року. Таким чином даний вирок не набрав законної сили. Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, а тому вимога про визнання державного акту недійсним є похідною й залежить від доведеності незаконності самого рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано оспорюваний державний акт. Щодо вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснив судам, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. Таким чином немає правових підстав, визначених законом, для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Також суд відмічає наступне. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Верховний Суд України у своїй постанові від 31 жовтня 2012 року, справа №6-53цс12, зазначив, що виходячи з норм ст.116 ЗК України, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. За змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа, не передбачено зазначеною нормою. Вимога захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним. Оскільки суд відмовляє у задоволенні вищезазначених позовних вимог, то у суду відсутні правові підстави і для зобов'язання [PERSON] звільнити та привести у придатний для використання стан земельну ділянку площею 0,1549 га, по [ADDRESS], а також визнання недійсним запису про державну реєстрацію. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed