Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі КБ, Банк, позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 19.10.2012 року, і при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в КБ, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. КБ свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов Договору. Відповідач належним чином умови Договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 02.11.2020 року має заборгованість перед КБ у сумі 62\~126, 16 грн, з яких: 57\~247, 45 грн заборгованість за тілом (простроченим тілом) кредиту; 4\~879, 71 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач посить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 2\~102, 00 грн судового збору. Ухвалою Судді Рожищенського районного суду Волинської області від 29.12.2020 року позовна заява КБ була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. 18.01.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки сума надходжень на кредитку картку за період з 19.10.2012 року по 18.01.2021 року становила 160\~911, 87 грн, що в рази перевищує наданий кредит з нарахованими відсотками. Крім того, позов має бути залишений без задоволення на підставі пропуску строку позовної давності. Крім того, він є інвалідом з дитинства першої Б групи і позивач не мав права без його згоди підключати до кредитної картки страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту» на суму 2\~088, 13 грн, і, тим самим, збільшувати його заборгованість перед КБ. Ухвалою Судді Рожищенського районного суду Волинської області від 04.02.2021 року підготовче повадження було закрито і справа призначена до судового розгляду по суті. 16.02.2021 року позивач подав відповідь на відзив [PERSON] , в якій зазначив, що, користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови Договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, КБ, згідно умов договору, мав право здійснювати списання грошових коштів з рахунків відповідача в межах сум, які підлягають сплаті Банку по Договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам. Крім того, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки строк перевипущеної кредитної картки до останнього дня 03/20, а позивач звернувся в суд 12.12.2020 року. Враховуючи вищенаведене у сукупності, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повном обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча позивач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Крім того, позивач подав клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача, позовні вимоги КБ підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку КБ відсутні (ас 67). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити повністю. Суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, згідно ч.1 ст.223 ЦПК України. Заслухавши у судовому засіданні пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, надані сторонами і, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19.10.2012 року, позивач оформив і видав, а відповідач отримав платіжну кредитну картку «Універсальна», номер [NUMBER] , термін дії 07/16, бажаний кредитний ліміт 5\~000 гривень. Дані обставини підтверджуються Анкетою-заявою від 19.10.2012 року (ас 18), довідкою КБ (ас 16), поясненнями відповідача. Згідно довідки КБ (ас 17), кредитний ліміт платіжної кредитної картки «Універсальна», номер [NUMBER] , змінювався: з 19.10.2012 року до 300, 00 грн, з 20.10.2012 року до 1\~000, 00 грн, з 25.10.2012 року до 2\~000, 00 грн, з 06.04.2013 року до 4\~000, 00 грн, з 19.08.2013 року до 5\~000, 00 грн, з 20.01.2016 року до 7\~000 гривень. У судовому засіданні встановлено, що за період з 19.10.2012 року по 31.07.2016 року відповідач здійснив витрати з платіжної кредитної картки «Універсальна», номер [NUMBER] , на загальну суму (з врахуванням переказу на послугу «Копилка» і комісії) 23\~364,\~27 гривень. Крім того, з вказаної кредитної карточки за вказаний період КБ було автоматично списано за рахунок кредитного ліміту відсотки за використання кредитного ліміту 17\~270,\~99 гривень. Крім того, з вказаної кредитної карточки за вказаний період КБ було автоматично списано за рахунок кредитного ліміту відсотки за прострочений кредит 13,\~25 гривень. Крім того, з вказанох кредитної карточки за вказаний період КБ було автоматично списано за рахунок кредитного ліміту штраф за просточення за кредитом на загальну суму 150,\~00 гривень. У судовому засіданні встановлено, що за період з 19.10.2012 року по 31.07.2016 року відповідач здійснив поповнення на платіжну кредитну картку «Універсальна», номер [NUMBER] , на загальну суму 22\~007,\~43 гривень. Дані обставини підтверджуються випискою по платіжній кредитній карточці «Універсальна», номер [NUMBER] , за період з 19.10.2012 року по 12.08.2016 року (ас 121-132). У судовому засіданні встановлено, що 12.08.2016 року, без підписання сторонами будь яких договірних документів, в т.ч. без підписання Анкети-заяви, позивач видав, а відповідач отримав кредитну карточку за № [NUMBER] , терміном дії до 03/20, без встановлення кредитного ліміту. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту, а саме: з 23.09.2016 року до 10\~000, 00 грн, з 25.09.2016 року до 12\~000, 00 грн, з 26.10.2016 року до 17\~000, 00 грн, з 27.11.2016 року до 23\~000, 00 грн, з 15.02.2017 року до 25\~000, 00 гривень. З 18.07.2018 року кредитний ліміт був зменшений до 0, 00 гривень. Дані обставини підтверджуються поясненнями відповідча, довідкою КБ (ас 16), довідкою КБ (ас 17). У судовому засіданні встановлено, що за період з 26.08.2016 року по 20.01.2021 року включно по карточці № [NUMBER] був проведений наступний рух коштів: - витрати («миттєва розстрочка», покупки, оплата в інтернеті і рахунок мобільного телефону, перерахунки на інші платіжні картки тощо) 60\~436,\~21 грн; - стягнення страховки 2\~025, 91 грн; - автоматичне погашення заборгованості 84\~181,\~14 грн; - погашення заборгованості шляхом поповнення карточки готівовими коштами, переказами з інших платіжних банківських карточок тощо 52\~868,\~34 гривень. Дані обставини підтверджуються випискою по платіжній кредитній карточці № [NUMBER] , терміном дії до 03/20, за період з 12.08.2016 року по 20.01.2021 року включно (ас 112-120). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що за період з 19.10.2012 року по 20.01.2021 року по кредитних картках №№ [NUMBER] , [NUMBER] відповідачем було використано (витрачено кредитних коштів): 83\~800,\~48 гривень. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що за період з 19.10.2012 року по 20.01.2021 року по кредитних картках №№ [NUMBER] , [NUMBER] відповідачем було поповнення (погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту, автоматичне погашення заборгованості): 159\~056,\~91 гривень. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що за період з 19.10.2012 року по 20.01.2021 року по кредитних картках №№ [NUMBER] , [NUMBER] позивачем було автоматично списано\~за рахунок\~кредитного ліміту на загальну суму 19\~460,\~15 гривень, з яких: - відсотки за використання кредитного ліміту 17\~270,\~99 гривень; - відсотки за прострочений кредит 13,\~25 гривень; - штраф за просточення за кредитом на загальну суму 150,\~00 гривень; - страховка 2\~025, 91 гривень. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з приписами\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 19.10.2012 розмір процентів за користування кредитом та штрафні санкції не зазначено. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (19.10.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21.12.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві від 19.10.2012 року позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Крім того, суд враховує також ту обставину, що 12.08.2016 року, при видачі Банком і отриманні відповідачем кредитної карточки № [NUMBER] , сторонами взагалі не було підписано будь яких документів (наприклад, анкети-заяви), що свідчили б про наявність умов договірних стосунків між сторонами. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 4\~879,\~71\~грн відсутні, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за\~тілом (простроченим\~тілом)\~кредиту в розмірі 57\~247,\~45\~гривень. Однак, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, частину коштів, які відповідач сплачував на погашення тіла кредиту, позивачем було зараховано на погашення відсотків за кредитом. А відтак, оскільки судом встановлено неправомірність нарахування відсотків, наданий позивачем розрахунок заборгованості є неправильним, тому судом до уваги не береться. Разом з тим, судом досліджені виписки по рахунку відповідача, з яких слідує, що відповідачем за період користування кредитними картками № [NUMBER] та № [NUMBER] з 19.10.2012 року по 20.01.2021 року використано коштів банку на загальну суму 83\~800, 48 грн. За вказаний період відповідачем погашено заборгованість в розмірі 159\~056, 91 гривень. Відтак, на момент звернення позивача до суду у відповідача була відсутня непогашена сума тіла кредиту. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що КБ без укладення письмової згоди відповідача, який є інвалідом дитинства першої Б групи (ас 92), підключив послугу страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 2\~088, 13 грн і банком було безпідставно автоматично списано з кредитної карточки відповідача страхові платежі, чим безпідставно збільшена заборгованість відповідача перед банком. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» списання договірне списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб (пункт 26.1 статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів»). Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції). Таким чином, якщо договором банківського обслуговування не передбачено доручення клієнта на автоматичне списання коштів, дії банку є неправомірними та можуть оскаржуватися до суду в рамках закону «Про захист прав споживача». Враховуючи ту обставину, що відповідач не оскаржив дії банку щодо автоматичного списання коштів з інших його платіжних карток на погашення кредитної заборгованості по картках № [NUMBER] та № [NUMBER] з 19.10.2012 року по 20.01.2021 року на загальну суму 84\~181,\~14 грн, то вказану суму слід вважати такою, що внесена відповідачем на погашення кредитної заборгованості відповідача по тілу кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.10.2012 року, відповідно до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Враховуючи ту обставину, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог КБ по суті, питання про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд не розглядає. Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 2102 грн не підлягає стягненню з відповідача, який є інвалідом 1-ї групи, та залишається за позивачем.

Outcome: dismissed