Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ «КБ «ПриватБанк», позивач) в особі представника Гребенюка О.С., звернувсь до суду із позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , - відповідач), в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.02.2014 року у сумі 125226,89 грн., яка складається з наступного: 453,22 грн. заборгованість за кредитом; 6911,75 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 117861, 92 грн. заборгованість за пенею. Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2270,00 грн. зі сплати судового збору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплатив щомісячні мінімальні платежі. Таким чином, у порушення ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 15.03.2021 року позовну заяву АТ «КБ\~«ПриватБанк» прийнято\~до розгляду\~та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк та у встановленому процесуальним законом порядку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволення позовних вимог, посилаючись зокрема на висновки, викладені у постанові ВС від 30.01.2018 року (провадження 61-517св18). Так, відповідач вказав, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Проте, всупереч вказаним правовим нормам позивач не подав разом з позовною заявою жодного допустимого, належного, достовірного та достатнього доказу на підтвердження того, що 02.05.2014 між ним та позивачем було укладено кредитний договір та про надання коштів позивачем. Крім того, послався на рішення Верховного суду України від 18.05.2016 р. у справ №6-474цс17, про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. У встановлений судом строк та у встановленому процесуальним законом порядку від позивача надійшла відповідь відзив, в якій позивач спростовує, викладені відповідачем у відзиві обставини. Заначив, що позивачем надана анкета заявка на двох сторінках від 05.02.2014 року з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Також до матеріалів справи долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,5 відсотків (42,00 відсотка на рік), вказано розмір комісій та штрафів тощо. Крім того, банком надано такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору, Додаткової угоди та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія анкети заяви; розрахунок заборгованості; копія паспорта Відповідача; виписки по рахункам; копія Додаткової угоди з додатком №1. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позивач просить їх задовольнити. До відповіді на відзив позивач додав належної якості та належним чином засвідчену копію витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», довіреність та реєстр групових поштових відправлень. Відповідач у свою чергу надав заперечення на відповідь на відзив в якому вказав, що позовні вимоги АТ «КБ «ПриватБанк» не визнає, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , звернувся до АТ «КБ\~«ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг № б/н від 05.02.2014 року. Відповідно до укладеного договору б/н від 05.02.2014 року [PERSON] , отримала від ПриватБанку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (довідка про надання кредитних карток, довідка про зміну кредитного ліміту). Як вбачається із вказаної Анкети-Заяви на ім`я [PERSON] було відкрито рахунок 05.02.2014 року та встановлено кредитний ліміт, що також підтверджується випискою по рахунку клієнта. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (копія Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартами є саме «Умовам та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 05.02.2014 року, відповідач згідно розрахунку позивача станом на 23.02.2021 року має заборгованість у сумі 125226,89 грн., яка складається з наступного: 453,22 грн. заборгованість за кредитом; 6911,75 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 117861, 92 грн. заборгованість за пенею. Вирішуючи вимоги за позовом, суд виходить з наступного. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та відсотками, суд приходить, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З врахуванням позиції ВП ВС, що висвітлена у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, що укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, на думку суду, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді Анкети - заяви, не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, процентна ставка там також не зазначена. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також - відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, та комісії. Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16, сплата коштів за обслуговування кредиту, тобто коштів, які супроводжують кредит, що у даному випадку є комісією, є несправедливою умовою кредитного договору, а тому не підлягає стягненню з позичальника. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial