Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві вказала, що згідно рішення Нововоронцовського районного суду від 16.01.2013 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09.01.2013 року до досягнення ними повноліття. Вказаних грошових коштів не достатньо на задоволення потреб дітей (продукти харчування, одяг, речі першої необхідності, навчання). Встановлений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є меншим встановленого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину. Вважає, що розмір аліментів на дітей з урахуванням її фінансового стану та вимог законодавства може бути збільшено до 650 грн. на кожну дитину, з відповідною індексацією. В судовому засідання позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково в частині індексації не заперечував, щодо задоволення в решті просив відмовити, вказавши, що як і раніше, він не має постійної роботи, його дохід від тимчасових заробітків мінливий, а періодично взагалі відсутній. Суд при встановленні розміру аліментів повинен враховувати всі ці обставини, а вони не дають підстав для збільшення розміру аліментів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази у їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Нововоронцовського районного суду від 16 січня 2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], було стягнено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. на кожну, починаючи з 09 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи свій позов у даній справі, позивачка доводила, що стягувані з відповідача за рішенням Нововоронцовського районного суду від 16 січня 2013 року аліменти у розмірі 350 гривень не покривають мінімальних затрат на утримання дитини, та з підстав, передбачених ст. 192 СК України, просила суд задовольнити позовні вимоги. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 1 січня 2014 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. Тому виходячи з положень ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитину, з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), та враховуючи обставини, на які позивач покликається у своїй позовній заяві а відповідач в своїх запереченнях щодо відсутності постійного доходу в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність збільшення присуджених судом аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей до 450 грн. на кожну дитину, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до Закону, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: partial