Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

АТ КБ\~«ПриватБанк»\~12.05.2020р.\~звернулося\~з\~позовом до\~ [PERSON] \~про\~стягнення\~заборгованості за\~кредитним\~договором,\~посилаючись\~на\~те,\~що\~11.05.2016 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, однак через порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 20.04.2020 р. має заборгованість у розмірі 33095,58 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 20020,67грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 5619,70грн., нарахованої пені 5403,04 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Ухвалою судді від 03.06.2020 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК) про дату та час розгляду справи-відмовившись від отримання судової повістки, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надсилала. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 11.05.2016 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку(а.с.29), отримала кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, відповідно до розрахунку станом на 20.04.2020 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 33095,58 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 20020,67 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 5619,70 грн., нарахованої пені 5403,04 грн.(а.с.21-22). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір\~укладається\~у\~письмовій\~формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із\~частиною першою\~статті 633\~ЦК України\~публічним є\~договір,\~в\~якому\~одна\~сторона\~\~підприємець\~взяла а\~себе\~обов`язок\~здійснювати продаж\~товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг\~кожному,\~хто\~до\~неї\~звернеться (роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги\~зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське\~обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті\~634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума\~або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вирішуючи питання про стягнення нарахованої банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд враховує правову позицію, висловлену ВП ВС у справі № 342/180/17-ц. У анкеті-заяві від 11.05.2016р., підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена. Не зазначена і процентна ставка у відповідності до ст. 625 ЦК України. Також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню за прострочене зобов`язання і проценти за користування кредитними коштами. Позивач,обґрунтовуючи право вимоги вцій частині,в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.05.2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 11.05.2016р. заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. За таких\~обставин та\~без наданих\~підтверджень про\~конкретні запропоновані\~відповідачу Умови\~та правила\~банківських послуг,\~відсутність у\~заяві домовленості\~сторін про\~сплату відсотків\~за користування\~кредитними коштами,\~пені та\~штрафів за\~несвоєчасне погашення\~кредиту,\~надані банком\~Витяг з\~Тарифів та\~Витяг з\~Умов не\~можуть розцінюватися\~як стандартна\~(типова)\~форма,\~що встановлена\~до укладеного\~із відповідачем\~кредитного договору,\~оскільки достовірно\~не підтверджують\~вказаних обставин.\~Вказані умови\~не містять\~підпису відповідача,\~тому їх\~не можна\~розцінювати як\~частину кредитного\~договору,\~укладеного між\~сторонами 11.05.2016 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум процентів, пені, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі. За приписами частини другої статті 625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, приписи ст.\~625\~ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Як було зазначено вище, з боку позивача не надано суду доказів на підтвердженя про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за ст.625\~ЦК\~України в розмірі 84% річних. Відтак, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, в силу ч.2 ст.625 ЦК України, за період, зазначений позивачем у наданих розрахунках з 01.11.2019р. по 20.04.2020р. від суми основного боргу по тілу кредиту в розмірі 20020,67грн., що складатиме 281,00 грн. Матеріалами справи підтверджено факт встановлення відповідачу кредитного ліміту, а також користування [PERSON] цими коштами. З виписки по картковому рахунку вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. При цьому суд враховує, правову позицію, висловлену в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020р. по справі № 200/5647/18, щодо належного доказу - виписки по картковому рахунку. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254\~(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75\~. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом . На підставі\~викладеного,\~оцінюючі зібрані\~по справі\~докази в\~їх сукупності,\~приймаючи до\~уваги недопустимість\~односторонньої відмови\~від виконання\~договірного зобов`язання,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги щодо\~стягнення боргу\~за кредитом\~в розмірі 20301,67 грн., який складається з: заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 20020,67 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, в силу ч.2 ст.625 ЦК України, за період, з 01.11.2019р. по 20.04.2020р. від суми основного боргу по тілу кредиту - 20020,67грн., - 281,00 грн., підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання, а\~ в задоволенні вимог про стягнення відсотків на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в розмірі 84% річних та пені необхідно відмовити, оскільки договір підписаний відповідачем не містить таких умов. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

Outcome: partial