Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про захист права власності шляхом усунення перешкод у здійсненні права розпорядження, в обгрунтування якого вказала, що 21.02.2012 за нотаріально посвідченим договором дарування позивач подарувала своїй онуці [PERSON] 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS]. В подальшому 20.08.2015 року за нотаріально посвідченим договором дарування 1/2 частини квартири, яку позивач подарувала свого часу онуці [PERSON], була подарована [PERSON], якій таким чином став єдиним власником всієї спірної квартири. 04.02.2016 року рішенням апеляційного суду Хмельницької області визнаний недійсним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] В частині визнання недійним договору дарування від 20.08.2015 укладеного між [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позову відмовлено та заначено, що згідно з роз'яснень, викладених у постанові №9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, п.10, вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. У звязку з вищевикладеним просить витребувати майно 1/2 часитну квартири [ADDRESS] від [PERSON], шляхом усунення перешкод у здійсненні права власності на 1/2 частину квартири по вул. Подільській, 78 в м. Хмельницькому, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, позивач подала до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, та за відсутності представника, позивні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності від 29.12.2000 року та свідоцтва по право на спадщину від 16.04.2007 року [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах були співвласниками квартири [ADDRESS]. 21 лютого 2012 року позивач подарувала внуці [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. 20.08.2015 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 04.02.2016 року визнаний недійсним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] В частині визнання недійним договору дарування від 20.08.2015 укладеного між [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позову відмовлено. Таким чином [PERSON] не набула права власності на спірну 1/2 частину квартири [ADDRESS], а отже не могла відчужити її на користь відповідача за договором дарування. 02.03.2016 року державним реєстратором реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції № 28559117 відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], оскільки в Державному реєстрі міститься запис про державну реєстрацію права власності за іншою особою. Так, стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Частиною 3 ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Оскільки [PERSON] набув права власності на спірну частину квартири безвідплатно за договором дарування, то вказане майно належить витребувати у нього у власність позивача. Оскільки при поданні позовної заяви позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПк України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 551,20грн.

Outcome: approved