Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 липня 2017 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісності поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Тому шлюб з [PERSON] існує лише формально. За таких обставин подальше спільне життя є неможливим буде суперечити інтересам позивача. У зв`язку з цим, [PERSON] просить розірвати шлюб. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також вказала, що підтримує позовні вимоги та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, про своє ставлення до пред`явленого позову суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2017 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1431 (а.с.10). Від сумісного подружнього життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до припинення шлюбних відносин або примушення до їх збереження не може мати місце. У відповідності до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач не може жити однією сім`єю з відповідачем. Відновлювати відносини не бажає. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved