Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

В 2014 році позивач звернувся до суду із позовною заявою (уточненою 30.10.2015року (а.с.130)) до [PERSON], в якій просив визнати право власності на частину квартири [ADDRESS] . 03.11.2015року ухвалою суду провадження в справі було закрито (а.с.137). 07.12.2015року ухвалою Апеляційного суду Одеської області ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 03.11.2015року було скасовано, справу передано для продовження розгляду (а.с.157-159). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.07.2014року було визнано зокрема й іменні цільові облігації ТОВ «Альянс-Жилстой» у кількості 4048штук на суму 145242грн. на однокімнатну квартиру [ADDRESS], спільним сумісним майном подружжя; визнано право власності в рівних частинах, тобто по ? частині за кожним на вищевказані облігації. Оскільки рішення на момент розгляду даного позову не виконано, а облігації вже обміняні відповідачкою, то й прав на частину квартири у позивача немає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 березня 2000року. Згідно з договором №140/20 купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 04 липня 2006року, [PERSON] зобовязалась прийняти у власність та сплатити вартість повного пакету іменних цільових (під житло) облігацій (4048шт.) на суму 145252грн. 21.07.2006року [PERSON] одержала на своє імя сертифікат облігацій №0002002 на цінні іменні папери у кількості 4048шт. 21 липня 2006року відповідачка уклала кредитний договір на споживчі цілі, відповідно до умов якого отримала 25885доларів США. Судом було встановлено, що спірні облігації були придбані сторонами під час шлюбу. Відповідачка укладала договори кредиту з метою придбання житла в інтересах сімї, оскільки сторони спільно проживали, позивач знаходився на території України, від шлюбу у сторін у 1999р. та 2009 р. народилися доньки, що свідчить про те, що сторони підтримували подружні стосунки. Згідно з п.п.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя,наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (частина 4 статті 65 СК України). Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом під час розгляду справи було також встановлено, що з інформаційної довідки Реєстраційної служби видно, що [PERSON] 20.04.2013року зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS], тобто при розгляді справи №1527/2/4183/11 іменні цільові облігації, які були предметом спору, вже були переоформлені на право власності на квартиру. Під час розгляду справи [PERSON] не поставила до відома про це, апеляційну інстанцію, що підтвердила в судовому засіданні 16.03.2016року. Оскільки за час розгляду справи вид спільного майна облігацій змінився шляхом отримання права власності на квартиру за їх рахунок, тому виходячи із вимог статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права, на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, та статті 70 СК України, яка передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, позивач має право на ? частини спірної квартири. Вартість відємних та невідємних поліпшень даного обєкту нерухомості, залишилась поза предметом досліджень, оскільки в судовому засіданні 06.04.2016року представник відповідачки зазначив, що у разі задоволення судом позовних вимог, [PERSON] буде заявляти окремий позов про встановлення та стягнення їх вартості. Отже, дане питання може бути предметом окремого спору. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Згідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтвердженні судові витрати: 243,60 грн. судовий збір.

Outcome: approved