Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 17 січня 2007 року між ними та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язувався щомісяця виконувати свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом 14876,29 грн., заборгованість по відсотками нарахованими за прострочений кредит 2464,70 грн., нарахована пеня 4134,36 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1073,77 грн., загальна сума заборгованості складає 23049, 12 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 2102 грн. сплаченого судового збору. Позивач АТ КБ «Приватбанк» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку із пропуском банком строків позовної давності у даній справі. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054\~ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Так, матеріалами справи встановлено, що 17.01.2007 року між ПАТ КБ\~«ПриватБанк»\~та [PERSON] , укладений кредитний договір б\\н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. /а.с.18-35/. Проте зобов`язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 09.12.2019 р. утворилась заборгованість сумі 23049,12 грн., з яких заборгованість за кредитом 14876,29 грн., заборгованість по відсотками нарахованими за прострочений кредит 2464,70 грн., нарахована пеня 4134,36 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1073,77 грн./а.с.8-17/. Отже, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов`язків позичальника, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 253\~ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Статтею 257\~ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261\~ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. 02.06.2020 року відповідачем [PERSON] до суду надана заява, згідно якої останній просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Як вбачається із наданого представником позивача витягу про рух коштів по картковому рахунку відповідача, останній платіж на погашення кредиту здійснювався відповідачем 11.06.2012 року, в подальшому, погашення заборгованості здійснювалось самим банком шляхом автоматичного списання коштів з рахунку без згоди на те відповідача, що не може бути взято до уваги як підстава для переривання перебігу строку позовної давності. З даним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду 20 лютого 2020 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який має відраховуватися з 11 червня 2012 року, про застосування якого просив відповідач. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв`язку з пропуском Банком строку позовної давності, що і дає підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed