Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2013 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши скаргу, справу, вважає скаргу обґрунтованою, а оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог [PERSON] та з постановленням рішення про задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Задовольняючи позовні вимоги про вселення та визначення порядку користування житлом, і відмовляючи у вимогах про визнання такими, що втратили право користування житлом, - суд 1-ї інстанції виходив з того, що позивачка та її донька, будучи зареєстрованими у спірній квартирі, позбавлені права користування нею, оскільки відповідачі їм в цьому чинять перешкоди. Такий висновок суду ґрунтується на неповно з*ясованих обставинах справи, зроблений без врахування усих матеріалів справи, не відповідає дійсним обставинам, а рішення ухвалене з порушенням ст. ст. 213, 214 ЦПКУ, зокрема, не містить взагалі мотивів та висновків в частині вимог про втрату права користування та в частині задоволення вимог щодо визначення порядку користування квартирою та виділення позивачці та її доньці кімнати 18.2м2 без вирішення цього ж питання відносно інших користувачів квартири. Матеріалами справи встановлено, що на підставі ордеру № 886 від 24.08.1989 року, виданому ВО «Південний машинобудівний завод» батьку позивачки - [PERSON] складом сім'ї 4 особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], була надана для проживання трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 65,40 кв.м., житловою площею 41,64 кв.м., площею кімнат: 18.2м2, 12м2, 11.9м2. Вищезазначені особи були зареєстровані у квартирі та проживали в ній. [PERSON] помер [INFO] року, особовий рахунок у вказаній квартирі залишився непереоформленим. 05.03.1994 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та стала проживати з ним у його квартирі за адресою [ADDRESS]. [INFO]. у них народилася донька [PERSON], яка була зареєстрована в спірній квартирі з моменту народження, а 26.10.2004. [PERSON] була виписана з цієї квартири до батька. Після розлучення з чоловіком в 1996 році [PERSON] почала знову постійно з донькою проживати в спірній квартирі, де жила по 2002 рік. В результаті повторної реєстрації шлюбу з чоловіком, [PERSON] знову стала проживати з ним та дочкою за адресою [ADDRESS]. Ця обставина зазначається самою позивачкою у її позовній заяві, а тому факт проживання її по [ADDRESS] з 2003року є доведеною обставиною та, крім того, на підтвердження тверджень [PERSON] про непроживання [PERSON] у спірній квартирі з 2003 року в судовому засіданні свідчили [PERSON] та [PERSON], а також відповідачкою наданий Акт перевірки паспортного режиму [ADDRESS], складений посадовими особами КЖЕП №13. В 2008 році квартира чоловіка [PERSON] за адресою [ADDRESS] була приватизована і її власниками по 1/2частині стали її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON]. Не зважаючи на наявність у [PERSON] права власності на частину квартири батька, 22.04.2011. позивачка без згоди інших користувачів знову зареєструвала неповнолітню, на той час, дочку у спірній квартирі, після чого 20.05.2011. звернулась до суду із даним позовом про їх вселення та виділення їм окремої кімнати більшою площею, а саме, 18.2 м2. Під час розгляду справи судом встановлено, що між [PERSON] та її матір*ю, братом - [PERSON], [PERSON]- тривалий час існують неприязні відносини, в тому числі, щодо порядку користування спірною квартирою, відповідачі заперечують проти проживання позивачки з її дочкою з огляду на наявність у них іншої сім*ї та їх постійне проживання по [ADDRESS]. Вирішуючи спір, місцевий суд залишив без уваги та оцінки питання про те, чи дійсно позивачка мала право на користування спірною квартирою, а чи вона та дочка втратили таке право. Між тим, з огляду на встановлені обставини справи, є підстави вважати, що маючи іншу сім*ю та проживаючи постійно тривалий час, з 2003року разом зі своєю сім*єю за іншою адресою, позивачка та її дочка відповідно до вимог ст.ст. 71,72 ЖКУ є такими, що втратили право користування спірним житлом без поважних причин. Доводи позивачки про її часткове проживання, та відвідування спірної квартири є нелогічними, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки епізодичні появи не з метою постійного проживання, а для утримання за собою житла не перериває строків відсутності особи за місцем проживання та не дає їй права користуватися цим житлом в обсязі, розумінні та у відповідності до правил, передбачених ст. 64 Житлового кодексу України. Посилання [PERSON] на відвідування лікарні за місцем її реєстрації не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається із виписки із амбулаторної карти, - такі відвідування мали місце саме по 2002 рік, а спірний період починається з 2003року, а з цього часу за медичною допомогою до поліклініки за спірною адресою вона не зверталась. З огляду на те, що постійної участі у сплаті усих комунальних платежів за спірний період позивачка не приймала, оскільки факт сплати нею «інших комунальних послуг» не тільки нею не доведений, але й спростований наданими [PERSON] копіями квитанцій про сплату саме нею, комунальних послуг, - є підстави вважати, що укладення [PERSON] 29 травня 2011 року з підприємством «Дніпрокомунтранс» Договору мало на меті утворення видимості обслуговування спірної квартири в зв*язку із зверненням у цьому ж місяці і році з позовом до суду. Оскільки є доведеним факт втрати відповідачами за зустрічним позовом права користування спірною квартирою, рішення суду в частині відмови у цих вимогах та в частині задоволення вимог позивачки як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням відповідно до вимог ст.309 ч.1, 3, 4 ЦПК нового рішення про задоволення зустрічного позову та залишення без задоволення вимог про вселення, визначення порядку користування квартирою із зобов*язанням житлового органу укласти окремий договір найму на кімнату пл.. 18.2м2.

Outcome: approved