Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

В березні 2014 року позивач Перша всеукраїнська кредитна спілка звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2013 року між [PERSON] та Першою всеукраїнською кредитною спілкою було укладено кредитний договір № 170 відповідно до умов якого кредитна спілка надала [PERSON] кредитну лінії з лімітом 1000,00 грн. строком до 25.12.2014 року. Перша всеукраїнська кредитна спілка виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем в загальному розмірі 9 858,76 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем поштові витрати та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Сторони в судове засідання не з'явились тому, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 30.12.2013 року між [PERSON] та Першою всеукраїнською кредитною спілкою було укладено кредитний договір № 170 відповідно до умов якого кредитна спілка надала [PERSON] кредитну лінії з лімітом 1000,00 грн. строком до 25.12.2014 року (а.с.5-6). В рамках кредитної лінії 30.12.2013 року між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та [PERSON] будо укладено додатковий договір № 170/Т, відповідно до умов якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит (транш) в розмірі 1 000,00 грн. строком до 20.01.2014 року (а.с.7). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.12.2013 року (а.с. 9). Відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному кредитним договором. Згідно п. 4.1 кредитного договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 1050 цього ж кодексу передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.6 кредитного договору. За несвоєчасне повернення отриманого кредиту, нарахованих процентів позичальник сплачує на користь кедитодавця пеню у розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена п. 1.1 кредитного договору, за кожен день прострочення, до повного погашення простроченої заборгованості. Крім того, відповідно до п. 1.4 Додаткового договору позичальник за несвоєчасне повернення відповідного кредиту (траншу) сплачує пеню у розмірі 15% від суми, за кожен день затримки платежу. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість, а саме 27.01.2014 року було направлено повідомлення про необхідність сплатити кошти та 17.02.2014 року була направлена претензія (а.с.13-16). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання по кредитному договору № 170 від 30.12.2013 року та додатковому договору № 170/Т від 30.12.2013 року та протягом тривалого часу не розраховуються з позивачем, внаслідок чого, станом на 14.03.2014 року утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем, а саме: заборгованість за простроченим кредитом - 1 000,00 грн.; заборгованість за процентами за - 302,92 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованість за кредитним договором - 605,84 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за додатковим договором - 7 950 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.17) та підлягає до стягнення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. та поштові витрати в розмірі 16,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved