overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] В»ячеслав Володимирович звернувсь з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося вини стали чужі один одному , що в кінцеву результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON] В»ячеславовича, [INFO]. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київської області, актовий запис № 117. Позивач в судове засідання не зявився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київської області, актовий запис № 117. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON] В»ячеславовича, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося вини стали чужі один одному , що в кінцеву результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] В»ячеславом Володимировичем та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувсь з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося вини стали чужі один одному , що в кінцеву результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від спільного проживання сторони мають доньку - [PERSON], 17 липня 2009 р. н. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 21 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис - № 60. Позивач в судове засідання не зявився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис - № 60, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-ФМ № 052868. Від спільного проживання сторони мають доньку - [PERSON], 17 липня 2009 р. Спільне життя з відповідачем не склалося вини стали чужі один одному , що в кінцеву результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 15 жовтня 2010 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Ягільницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 06. Від подружнього життя в них 11 липня 2012 року народилася дочка [PERSON]. Протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з липня 2015 року вони проживають окремо. За таких обставин збереження їхньої сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд за його відсутності. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 15 жовтня 2010 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Ягільницькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 06. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з липня 2015 року вони проживають окремо. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 8 квітня 2000 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Гадинківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 2. Від спільного подружнього життя в них є двоє неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказує подружню невірність дружини. В 2013 році вона виїхала на роботу в Росію, весь час там проживала з іншим чоловіком, з яким познайомилась в мережі Інтернет. Після того вони припинили подружні відносини і до цього часу не відновлювали. Позивач просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з відповідачкою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 8 квітня 2000 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Гадинківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 2. Від шлюбу в них народилиося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є подружня невірність відповідачки, яка в 2013 році виїхала на роботу в Росію і там проживала з іншим чоловіком. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом. Згідно рішення Чортківського районного суду від 26 квітня 2017 року визнано за [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно, яке складається із: земельної ділянки площею 1,39 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 6125582600:01:001:0211 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ТР № 059406, виданого Чортківською районною державною адміністрацією Тернопільської області згідно розпорядження від 21 травня 2003 року №203, яка розташована на території Давидківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, земельної ділянки площею 0,08 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 6125587800:01:001:0327 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ТР № 023829, виданого Чортківською районною державною адміністрацією Тернопільської області згідно розпорядження від 21 травня 2003 року №203, яка розташована на території Тарнавської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 15 січня 2015 року.\~\~ Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В мотивувальній частині рішення зазначено, що увідповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача [PERSON] на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору. Однак, в резолютивній частині вказано рішення питання про судові витрати не вирішено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача [PERSON] сільська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В позовній заяві позивач вказав, що він користується земельною ділянкою в урочищі «Дворіщі» в с. Рогачин Бережанського району (городом). Відповідач проживає на [INFO] і господарство останнього знаходиться біля земельної ділянки, якою користується [PERSON] Поблизу господарства [PERSON] знаходиться земельна ділянка, яку позивач використовував для проїзду до земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні, однак [PERSON] загородив неналежну відповідачу земельну ділянку, внаслідок чого у позивача виникли перешкоди у користуванні земельною ділянкою в урочищі «Дворіщі» в с. Рогачин Бережанського району. В звязку з цим позивач просить винести рішення, яким зобовязати [PERSON], не чинити [PERSON] перешкод у користуванні проїздом площею 0,03 га до городу по вул. Лесі Українки, в с. Рогачин Бережанського району, шляхом його розгородження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав і мотивів наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірна земельна ділянка належить до земель запасу [PERSON] сільської ради і використовувалась для проїзду до земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак без будь-яких дозволів її було загороджено. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно він загородив не належну йому земельну ділянку, дозволу на вчинення таких дій від [PERSON] сільської ради не отримував і до нього ніхто з проханням загородити спірну земельну ділянку не звертався, - позов визнає. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] підтримує позицію довірителя в частині визнання позову. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач загородив неналежну йому земельну ділянку, внаслідок чого у позивача виникли перешкоди в користуванні земельною ділянкою в урочищі «Дворіщі» в с. Рогачин Бережанського району, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, а тому з [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивач вказав, що є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі з 04 липня 2008 року, однак за цією адресою не проживає з жовтня 2012 року та не користується комунальними послугами, тому він просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Від позивача [PERSON] в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без нього, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 червня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно актів обстеження умов проживання від 19 січня 2015 року, 21 травня 2015 року, 24 вересня 2015 року, 25 лютого 2016 року та 20 лютого 2017 року [PERSON], [INFO] в м. Чортків по вул. Шевченка,49/12 зареєстрована, але не проживає. Згідно з вимогами ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що передбачено ст. 319 цього Кодексу. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Факт реєстрації [PERSON] у квартирі позивача [PERSON] негативно впливає на його права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм житлом, а тому у нього є всі законні і обґрунтовані підстави вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування і розпоряджання квартирою. При вирішенні спору суд виходить з того, що згідно норм ст. 405 ЦК України [PERSON] втратила право на користування житлом позивача у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік, будь-яких об'єктивних даних встановити поважними причини відсутності або\~наявність інших домовленостей між ним і власником житла немає, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 17 вересня 2014 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1653. Від подружнього життя в них дітей немає. За час спільного проживання належної сімї у них не склалося. З різних причин між ними часто виникали непорозуміння, сварки. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Свидницькій Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1653. Від подружнього життя в них дітей немає. За час спільного проживання належна сімя в сторін не створилася. Між сторонами часто виникали непорозуміння, сварки. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Фактично їх сімя розпалася та існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved