Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з квітня 1990 року. Зазначав, що з 1990 року разом із сімєю переїхав до України і спочатку вони проживали в [INFO], однак реєстрація його місця проживання в органах внутрішніх справ здійснена не була, оскільки він тоді був ще неповнолітній. В 1993 року він з родиною переїхав на постійне місце проживання до [INFO], де мешкає по теперішній час. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав письмові пояснення відповідно до яких не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявник та його представника, письмові докази в справі та дослідивши матеріали цивільної справи № 2-о-3/09 за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання на території України, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Заявник [PERSON], [INFO], народився в м. Бухара Республіки Узбекистан. В квітні 1990 року він разом зі своєю матір'ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] переїхав до України з Такжикської РСР. На той час йому було тільки шість років, тому його місце проживання в органах МВС зареєстровано не було. Як було встановлено під час розгляду цивільної справи за заявою [PERSON], і це підтверджується письмовими доказами у справі, копії яких також долучені до даної справи, [PERSON], після переїзду до України, з 10 квітня 1990 року по 1 грудня 1992 року працював постійно в радгоспі „Комуніст Миколаївського району в бригадах по вирощуванню овочів. В цей же час, а саме з 4 жовтня 1990 року по 1 грудня 1992 року він разом зі своєю сім'єю, до складу якої також входив і заявник [PERSON], постійно проживав на території Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. З 10 березня 1993 року по теперішній час [PERSON] в складі тієї ж сімї і проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України „Про громадянство України від 18 січня 2001 року, громадянами України є: 1. усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2. особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних, та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності законом України „Про громадянство України проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з ч. 1 ст. 8 цього ж Закону, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися, або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України „Про правонаступництво України, або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися, або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження\~або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, і подав заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Виходячи з викладено, суд вважає доведеним факт, який має юридичне значення, що [PERSON] [INFO] постійно проживає на території України з квітня 1990 року і по теперішній час, включаючи 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. За такого,

Outcome: approved