Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В березні 2015 р. публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» (надалі - ПАТ «ВБР», Банк або позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (відповідача або позичальника) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 13029,36 грн. В обґрунтування вимог позивач послався на такі обставини. На підставі кредитного договору приєднання від 17 серпня 2012 р. № ІСКGМСUI.48593.003 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 36% річних, зобов'язавшись щомісяця погашати заборгованість у вигляді мінімального платежу в розмірі 10% від суми заборгованості. [PERSON] не виконує передбачені кредитним договором зобов'язання, а тому Банк відповідно до п. 5.2. кредитного договору має право нарахувати пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення та вимагати дострокового повернення кредиту. Відтак станом на 5 березня 2015 р. загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 13029,36 грн., що включає поточну заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3693,97 грн., прострочену заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3245,03 грн., поточну заборгованість за процентами в розмірі 149,09 грн., прострочену заборгованість за процентами в розмірі 3262,82 грн. та пеню в розмірі 2678,45 грн. Від представника позивача Полив'яної Ю.К. надійшло письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, письмові заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 17 серпня 2012 р. між ПАТ «ВБР» (Банком) та [PERSON] (Позичальником) укладено кредитний договір № ІСКGМСUI.48593.003 на строк 3 роки, предметом якого є встановлення банком Позичальнику кредитного ліміту в розмірі 2000 грн. на рахунок, відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 4-11). Отже за юридичною природою укладений між ПАТ «ВБР» та [PERSON] договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Сторони договору погодили, що протягом 30 днів пільгового періоду по кожній платіжній операції нарахування процентів здійснюється по ставці 0,0001% річних, а за користування кредитною лінією понад встановлений строк Банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних. Умовами договору (п. 2.5., 4.2.2.) передбачене щомісячне, до 25 числа, погашення Позичальником частини заборгованості шляхом внесення мінімального платежу, розмір якого становить 10% від суми заборгованості. Судом встановлено, що ПАТ «ВБР» встановив позичальнику позичальнику [PERSON] кредитний ліміт на рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування. При цьому протягом строку кредитування кредитний ліміт збільшувався позивачем відповідно до п. 3.4. кредитного договору. Згідно припису ст. 1069 ЦК України права і обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 гл. 71 ЦК України), а ст. 1049 цього Кодексу покладає на позичальника обов'язок повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, протягом вересня 2012 - лютого 2014 р. [PERSON], в цілому, виконував взяті на себе зобов'язання щодо щомісячного погашення частини кредиту, хоча і допускав порушення строків внесення мінімального платежу, однак з березня 2014 р. будь-які сплати за договором він припинив. Враховуючи порушення Позичальником строків погашення заборгованості і сплати процентів Банк відповідно до п. 5.1., 5.2. кредитного договору вправі подвоїти встановлену договором процентну ставку (36% річних) та нарахувати пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. З огляду на порушення Позичальником зобов'язань за кредитним договором Банк згідно п. 4.3.6. договору має право в односторонньому порядку розірвати кредитний договір і вимагати від Позичальника дострокового погашення кредиту шляхом направлення письмового повідомлення. Умова договору про дострокове повернення кредиту не суперечить положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України. ПАТ «ВБР» скористався наданим йому договором та законом правом вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, і 11 лютого 2015 р. направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту не пізніше 30 календарних днів з дати одержання вимоги (а.с. 12, 13). Вимогу Банку [PERSON] не виконав, і станом на 5 березня 2015 р. загальний розмір його заборгованості за кредитним договором становить 13029,36 грн., що включає поточну заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3693,97 грн., прострочену заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3245,03 грн., поточну заборгованість за процентами в розмірі 149,09 грн., прострочену заборгованість за процентами в розмірі 3262,82 грн. та пеню 2678,45 грн. (а.с. 2-3) За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконує зобов'язань за кредитним договором, порушені права кредитодавця ПАТ «ВБР» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач за законом звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved