Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк», в особі свого представника звернувся в липні 2020р. до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 122\~766,49 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.05.2008 року відповідач отримала кредит. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею\~та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, а саме своєчасно не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31.03.2020 року становить 122\~766,49 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.07.2021 року прийнято до провадження справу за вищезазначеним позовом та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 23.11.2020р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить відмовити в задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивачем не доведено , що позивач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, також відсутня домовленість між сторонами щодо сплати пені. 18.12.2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача зазначає про те, що зміст кредитного договору зафіксований в декількох документах : в заяві позивальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Укладення такого договору не суперечить чинному законодавству. Підпис відповідача в заяві свідчить про ознайомлення та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Інформація викладена у вказаних документах Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах є загальнодоступною. Із виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, частково погашав заборгованість та знову користувався кредитними коштами, що свідчить про прийняття умов кредитування. Таким чином між банком та відповідачем укладено договір, який ніким не оспорений, правовідносини між сторонами тривають. Умовами договору визначено право банка збільшити або зменшити кредитний ліміт. Правомірність стягнення пні визначена ст. 611 ЦК України. Отримавши грошові кошти на умовах повернення , відповідач не виконує умови договору та порушує зобов`язання, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. 22.12.2020р. на адресу суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 22\~617,27грн. з яких: 10\~840,67 грн заборгованість за тілом кредиту, 4\~718,35грн заборгованість за простроченими відсотками, 7\~058,25 грн пеня. 08.02.2021р. представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що надані позивачем документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів та відповідальність у виді пені. Відповідачем повернута сума фактично отриманих коштів а тому заборгованість по тілу кредиту не підлягає стягненню. Просила застосувати строки позовної давності , які пропущені позивачем, адже останній платіж було здійснено відповідачем 09.06.2017р., проте позивач звернувся до суду 02.07.2020р. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник надала на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила застосувати строки позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір № б/н від 16.05.2008 року про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, останній 20.05.2008 року встановлювався кредитний ліміт в розмір 500 , 00грн. , який неодноразово змінювався. 17.01.2020 року відповідачу зменшено кредитний ліміт до 0, 00 грн. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку, видану [PERSON] 29.04.2008 було перевипущено неодноразово, в чергове\~17.08.2016 року до 02/20. Як встановлено з виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк», відповідач протягом 2008-2020 років неодноразово вчиняла транзакції за кредитною карткою. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором яка станом на 30.09.2020 р. становить 22\~617,27 грн, з яких: 10\~840,67 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4\~718,35грн заборгованість за простроченими відсотками; 7\~058,25 грн пеня . [PERSON] 14.08.2020р. зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 14.08.2020р. Корабельним районним у м.Херсоні відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального УМЮ (м.Одеса) актовий запис № 82. Прізвище дружини після реєстрацію шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому з матеріалів справи чітко вбачається, що 16.05. 2008 року відповідач підписала анкету-заяву, ідентифікувалася у банку, ознайомилася з Умовами та Правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку, їй було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано кредитну картку «Універсальна» Ключем до карткового рухунку є пластикова Картка (п.1.1.1.62 Умов) яку отримала Відповідач та мобільний телефон який вказала (в Заяві п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов). У даній заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Грошові кошти надавалися відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на ЗУ Про захист прав споживачів, який не поширюється на спірні правовідносини. Також у довідці про умови кредитування від 16.05.2008 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (1,9%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана [PERSON] , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню. Відповідачем не спростовано, що підпис, який міститься у довідці про умови кредитування від 16.05.2008 року, їй не належить. З виписки з карткового рахунку наданої банком, вбачається що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором («Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи по справі не призначались, відсутні докази повернення сума фактично отриманих коштів на що відповідач посилається в своїх запереченнях . Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача на користь банка. Разом з тим суд не приймає до уваги доводи відповідача про не підписання умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, оскільки таке твердження не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки з огляду на\~статтю 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; а за обставин укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання заяви-анкети відповідач мав право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг, або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду № 666/388/16 від 17.04.2019р. Належним чином\~дослідивши надані\~банком докази\~щодо видачі\~відповідачці кредиту,\~користування нею\~кредитними коштами,\~що доведено\~відповідними розрахунками\~протягом кількох\~років,\~наявності заборгованості\~за кредитом\~,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що банком\~доведено існування\~між ним\~та відповідачем\~кредитних правовідносин. Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані. Щодо позиції відповідача про безпідставне збільшення кредитного ліміту слід зазначити наступне. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п.3.2), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 3.3 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що дії в частині зміни розміру кредитного ліміту здійснюється Банком самостійно, без попереднього повідомлення клієнта. Додатково повідомляємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОБ-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта, а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. З виписки по рахункам вбачається, що Відповідач активно користувалася послугами банку, здійснювала погашення заборгованості. Таким чином отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач належним чином умови Договору не виконує, чим порушує свої договірні зобов`язання. Зазначене призвело до виникнення простроченої заборгованості. Таким чином, твердження Відповідача, що заборгованість за сумою фактично отриманих коштів була повернута відповідачем в повному об`ємі є необґрунтованим. Щодо строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Верховний суд України у справі № 6-14цс14 та 18.06.2014 року зазначив «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки, картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 02/20 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 27.06.2020 року до спливу строку позовної давності. Таким чином суд приходить до висновку про дотримання позивачем строків позовної давності зверненні до суду з даним позовом. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені також немає, оскільки на момент звернення до суду з позовом такий строк не сплинув . Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості\~за кредитним договором в\~загальному\~розмірі 22\~617,27 грн., яка складається з: 10\~840,67 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4\~718,35грн заборгованість за простроченими відсотками; 7\~058,25 грн пеня . Частиною першою\~ст.133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору 2102 грн. 00 коп. На підставі ст. ст.\~207,\~526,\~530,\~626,\~628,\~633,\~638,\~1048,\~1054,\~1055 ЦК України,

Outcome: approved