Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості за приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 16 вересня 2013 року, [PERSON]В отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25594,90 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, тарифами, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 18 липня 2018 року має заборгованість 117000,00 грн., яка складається з наступного: - 25594,92 грн. заборгованість за кредитом; - 22593,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 46070,55 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 22741,43 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2013 року у розмірі 117000,00 грн., яка складається з наступного: - 25594,92 грн. заборгованість за кредитом; - 22593,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 46070,55 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 22741,43 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, а також судові витрати по справі у сумі 1762,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 20 листопада 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. (а.с. 45,48). У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається матеріалів справи, відповідно до п.п 2.1 укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 16 вересня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25594,92 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць (18 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору 24 місяці, а саме з 16 вересня 2013 року по 30 вересня 2015 року. Дата останньої сплати заборгованості повинна бути не пізніш ніж 30 вересня 2015 року (п.п. 2,1) (а.с. 9). Відповідно до п. 1.3.3 Генеральної угоди, у день наступний за днем повернення кредиту (другий день) позичальник сплачує банку штраф у розмірі 22454,23 грн. по договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами і правилами та тарифами складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на станом на 18 липня 2018 року має заборгованість 117000,00 грн., яка складається з наступного: - 25594,92 грн. заборгованість за кредитом; - 22593,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 46070,55 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 22741,43 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. [PERSON] Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1015 ЦК України. Відповідно до частини першої статті\~1048 \~та частини першої статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.\~Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» при укладанні Генеральної угоди 16 вересня 2013 року з [PERSON] визначилися, що банк надає [PERSON] строковий кредит на строк 24 місяці з 16 вересня 2013 року по 30 вересня 2015 року, а також зазначено, що останній платіж повинен бути здійснений не пізніше 30 вересня 2015 року, тому суд приходить до переконання, що вимоги банку про стягнення заборгованості за Генеральною угодою від 16 вересня 2013 року підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором, яка утворилася на 30 вересня 2015 року, кінець терміну дії договору. Такий правовий висновок викладено в постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18. Згідно ч. 5\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»\~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч. 1\~ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Пунктом 3 ППВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» 18 грудня 2009 № 14 роз'яснено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 2\~ЦПК України, та з урахуванням положення частини першої статті 13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, виходячи із принципів змагальності сторін та диспозитивності судового розгляду справи не застосовує до даних правовідносин частину 2 ст. 625 ЦК України, оскільки суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, а банк не просить суд захистити його права відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Так, з розрахунку заборгованості за договором від 16 вересня 2013 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], вбачається, що заборгованість за кредитом станом на 30 вересня 2015 року складає 70379,10 грн, яка складається з: - 25594,92 грн. заборгованість за кредитом; - 9757,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 12285,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 22741,43 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Таким чином\~з відповідача\~ [PERSON]\~ на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за Кредитним договором № б/н від 16 вересня 2013 року станом на 30 вересня 2015 року у розмірі 70379,10 грн, яка складається з: - 25594,92 грн. заборгованість за кредитом; - 9757,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 12285,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; - 22741,43 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 70379,10 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-19,\~\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~ працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с.41). Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та про стягнення заборгованості у розмірі 70379,10 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 60,15 % ((70379,10 грн. задоволені вимоги) / ( 117000,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1059 грн. 84 коп. (1762 грн. сплачений судовий збір * 60,15%), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1059 грн. 84 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial