Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20408,33 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 04.02.2016 року відповідач отримала кредит у розмірі 10933,87 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачем зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21.11.2019 року має заборгованість в сумі 20408,33 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6419,92 гривень, заборгованості по процентах в сумі 2050,87 гривень, заборгованості за пенею в сумі 7335,28 гривень, штрафу (відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди) в сумі 4602,26 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з*явилася, відзив на позов не подала, але подала до суду заяву про часткове визнання позову, про розгляд справи за її відсутності та просила суд застосувати строки давності щодо нарахування штрафних санкцій. Тому в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 04.02.2016 року АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом на суму 10933,87 гривень в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 04.02.2016 року, розрахунком сум заборгованості та випискою по особовому рахунку, наданими позивачем (а.с. 6,7,8-31). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 21.11.2019 року відповідач має заборгованість в сумі 20408,33 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6419,92 гривень, заборгованості по процентах в сумі 2050,87 гривень, заборгованості за пенею в сумі 7335,28 гривень, штрафу (відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди) в сумі 4602,26 гривень(а.с.5). З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом з тим 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц ВС прийняв постанову, відповідно до якої «Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Тобто, вимоги банку про стягнення процентів після лютого 2017 року - закінчення строку дії генеральної угоди- п.1.1.2 (а.с.7), тобто закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. З наданих позивачем доказів встановлено, що розмір несплачених за користування кредитом процентів станом на дату закінчення строку дії генеральної угоди 01.02.2017 року становить 342,70 гривень (а.с.5), тому саме в цьому розмірі суд стягує з відповідача проценти закористування кредитом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач порушила свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки не здійснювала обов`язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за генеральною угодою та відсотків за користування грошовими коштами, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості. Відповідачем відповідно до поданої заяви визнано факт підписання генеральної угоди з метою отримання кредиту на погашення виниклої заборгованості за попереднім кредитом, і те, що нею було внесено частково платежі на погашення заборгованості на погашення кредиту відповідно до наданого позивачем розрахунку , останній платіж здійснено 26.02.2018 року (а.с.5). Разом з тим, вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання у виді стягнення штрафу та пені має не тільки ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення, а й заявлені з пропуском строку давності. За ст.526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч.3 ст.267 ЦК, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати строки позовної давності, які для неустойки відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України визначені в один рік, та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу Таким чином, заявл ені вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом в сумі 6419,92 гривень, заборгованість по процентах в сумі 342,70 гривень станом на дату закінчення строку дії генеральної угоди, а всього стягнути суму заборгованості, яка становить 6762,62 гривень. Судові витрати, понесені позивачем, покласти на відповідача пропорційно задоволеному відповідно до ст. 141 ЦПК України - в сумі 67,63 гривень . таким чином, сума ,що підлягає стягненню, становить 6830,25 гривень. У задоволенні решти вимог відмовити . На підставі викладеного та

Outcome: partial