Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його\~користь заборгованість\~за кредитним\~договором про\~надання банківських\~послуг №\~б/н\~від 09.11.2010\~у розмірі\~17053,88\~грн,\~з яких:\~8420,98\~грн заборгованість\~за тілом\~кредита;\~2942,76\~грн заборгованість\~за відсотками\~нарахованими на\~прострочений кредит\~згідно ст.625 ЦК України; 5690,14 грн. нарахована пеня. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 09.11.2010. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредит у передбаченому розмірі, а у відповідача у зв`язку із порушенням зобов`язань за договором станом на 30 червня 2020 року утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 17053,88 грн. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримують в повному обсязі, просять задовольнити та не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за останньою відомою адресою, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що\~09.11.2010 [PERSON] подано до\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» анкету-заяву\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг у\~Приватбанку,\~чим виявлено\~бажання приєднатися\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг.\~Вказана заява\~містить,\~анкетні дані\~відповідача і\~його контактну\~інформацію,\~вид платіжної\~карти Кредитка\~«Універсальна»,\~бажаний кредитний\~ліміт \~3000,00\~грн та\~те,\~що він\~підтверджує свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~ним заява\~разом з\~«Умовами та\~правилами надання\~банківських послуг»,\~«Правилами користування\~платіжною карткою»\~та «Тарифами\~банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті www.privatbank.ua,\~складає між\~ним та\~банком договір,\~про надання\~банківських послуг.Проте у анкеті-заяві не зазначено процентну ставку та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, заява не містить номеру картки, яку отримав відповідач та термін її дії (а.с.12). Долучені до позовної заяви витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов і Правил надання банківських послуг не містять підпису [PERSON] (а.с.13, 14-37). На підтвердження виконання договору позивачем надано довідки, згідно яких на ім`я відповідача - [PERSON] видано кредитну картку № [NUMBER] (дата відкриття 09.01.2014, термін дії 08/17) та кредитну картку № [NUMBER] (дата відкриття 24.10.2017, термін дії 05/21), по вказаним карткам банком було встановлено та неодноразово змінено кредитний ліміт, а саме: 09.01.2014 300,00 грн; 20.06.2014 80,00 грн; 04.08.2014 20,00 грн; 04.09.2014 0,00 грн; 16.02.2016 6000,00 грн; 17.10.2016 0,00 грн; 24.10.2016 6000,00 грн; 20.03.2019 0,00 грн (а.с.10,11). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.11.2010 заборгованість [PERSON] станом на 30.06.2020 складає 17053,88 грн, а саме: 8420,98 грн - заборгованість за тілом кредита; 2942,76 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 5690,14 грн заборгованість по пені (а.с.9). Також, позивачем на підтвердження розміру виниклої за [PERSON] заборгованості надано виписку за договором №б/н станом на 06.07.2020 (а.с.47-50). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із\~ч.1\~ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). \~Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 \~ЦК України\~ договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 09.11.2010 процентна ставка не зазначена. Банк,\~пред`являючи вимоги\~про\~погашення кредиту,\~просив у\~тому числі,\~крім тіла\~кредиту (сума,\~яку фактично\~отримав в\~борг позичальник),\~стягнути\~складові його\~повної вартості,\~зокрема заборгованість за відсотками з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, та пеню. З доданого банком до позовної заяви розрахунку боргу вбачається, що прострочена заборгованість відповідача перед банком по кредиту почала формуватися з 01 жовтня 2019 року. За наявності простроченої заборгованості по кредиту в позивача виникло право вимагати сплати процентів на підставі ст. 625 ЦК України, що було ним зроблено. І в позовній заяві, і в розрахунку заборгованості позивач вказав, що він просить суд стягнути з відповідача проценти на підставі ст. 625 ЦК України. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України передбачені нею індекс\~інфляції та проценти є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Зокрема, проценти від простроченої суми зобов`язання забезпечують захист\~майнового інтересу кредитора, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Розмір таких процентів встановлений законом і становить три проценти річних від простроченої суми, але цей розмір може бути змінений за домовленістю сторін договору. Позивач у своєму розрахунку просив стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України проценти в розмірі 2942,76 грн за період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2020 року. На підтвердження того, що сторони договору визначили самостійно розмір процентів річних на випадок застосування ст. 625 ЦК України, позивач надав витяг з Умови та Правила надання банківських послуг, як частину укладеного між ним і відповідачем кредитного договору та які розмішено в мережі Інтернет за адресою:\~www.privatbank.ua. Так в позовній заяві, позивач зазначає, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 в п. 2.1.1.2.12. цих Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, зокрема, що в разі неповернення кредиту в строк або несвоєчасної сплати мінімального обов`язкового платежу клієнт сплачує на користь банку заборгованість по кредиту та проценти від неповернутої в строк суми кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна»; 84 % - для картки «Універсальна голд». Проте долучений до матеріалів справи витяг з Умов та Правил надання банківських послуг містить пункт 2.1.1.2.12. зовсім іншого змісту (а.с.31). Суд не приймає до уваги вказаний витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», оскільки вважає їх неналежними та недостовірними доказами. Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року по справі ЄУН: 342/180/17 у якій між сторонами (однією з яких також було АТ КБ «ПриватБанк») склалися аналогічні правовідносини, де Суд вказав на таке: «Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин». Як і у справі № 342/180/17, яку переглядала Велика Палата Верховного Суду, так і в цій справі відсутні дані про те, що саме такі Умови та Правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач на час укладення договору з позивачем, тобто станом на 09 листопада 2010 року. Наданий позивачем витяг не містить відомостей про підписання відповідачем саме таких Умов надання кредиту. В мережі Інтернет за адресою:\~https://privatbank.ua/terms\~міститься архів Умов та Правил надання банківських послуг - договорів приєднання, але самою ранньою їх редакцією є редакція, актуальна станом на 01.04.2012. Редакція Умов та Правил, як діяла станом на 09 листопада 2010 року в цьому електронному архіві відсутня. Примітно, що редакція Умов і Правил, актуальна на 01 вересня 2013 року, не містила умов про встановлення процентної ставки, яка застосовується до простроченого грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України. Натомість п. 2.1.1.2.12., який містить такого змісту умови з процентною ставкою 86,4% та 84,0 %, є в більш пізніх редакціях Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, в тих, які були чинними на час пред`явлення банком позову в 2020 році. Крім того, підписана [PERSON] анкета-заява не містить такої умови. Враховуючи вищезазначене, позивач має право вимагати стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості, він розрахував і вимагав стягнути проценти на підставі ст. 625 ЦК України за період з 01 жовтня 2019 року по 30 червня 2020 року, а тому суд вважає за необхідне зробити свій розрахунок за цей період та стягнути визначену суму з відповідача. У цей період (274 днів) сума простроченої заборгованості не змінювалася і становила 8420,98 грн, а тому три проценти річних за вказаний період становить: 8420,98 х 3 : 100 : 365 х 274 = 189,65 грн. Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про стягнення неустойки пені, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. За приписами ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.\~Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Крім того, у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання\~у вигляді\~грошової суми та її визначеного розміру. А тому, суд приходить до висновку, що позивач не наддав суду належних, допустимих і достатніх доказів, які б достовірно вказували на те, що сторони по справі досягли домовленості про неустойку та її умови, а тому його вимоги в цій частині є недоведеними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6\~ст.81 ЦПК України). Згідно з\~ст.83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Крім того, суд враховує, що доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого\~статтею 12 ЦПК України. Тобто, судом встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 листопада 2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, із наявної в матеріалах справи копії анкети-заяви про приєднання до Умов не можливо дійти висновку, що дана анкета-заява містить істотні умови властиві для даного типу договору. Інші надані банком документи містять лише загальну інформацію щодо умов надання банківських послуг у ПриватБанку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що позичальник підписав документ, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як пеня. Також суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від\~09.11.2010 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і\~строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд враховує наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 30.06.2020, адже ним окрім інших сум, заявлених до стягнення з відповідача, було визначено і заборгованість по тілу кредиту в сумі 8420,98 грн, та приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в сумі 8420,98 грн, оскільки кошти, які ним були фактично отримані не повернуті банку, та 189,65\~грн процентів\~від простроченої\~суми зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 1061,32 грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 207, 526, 549, 551, 611, 625, 626,\~628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial