Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 20 794,51 грн., 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та зобов'язати відповідачів за свій рахунок привести сантехнічне обладнання в належній ним квартирі [ADDRESS] до належного технічного стану. В липні 2015 року, після отримання відомостей про власників квартири, позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути на її користь з [PERSON] - 5 198,62 грн., з [PERSON] - 5 198,62 грн., з [PERSON] - 10 397,25 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди. Стягнути [PERSON] - 750 грн., з [PERSON] 750 грн., з [PERSON] 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В подальшому від вимоги про зобовязання відповідачів привести у відповідність сантехнічне обладнання позивач відмовилася. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], що розташована над квартирою позивача. Відповідачі не слідкують за технічним станом своєї квартири, поточний ремонт квартири не здійснювався кілька десятиліть, сантехнічне обладнання знаходиться в занедбаному стані. З вини відповідачів, які не слідкують за своєю власністю, неодноразово відбувалося залиття квартири позивача. Це підтверджується актами комісії ЖЕД-6 від 16.05.2012 року та актом КП «Основаніє» від 26.11.2014 року. В дійсності залиття відбувалося частіше, проте позивач, не кожного разу мала можливість викликати комісію. В результаті неодноразового залиття квартири, позивачу завдана матеріальна шкода на суму 20 794,51 грн., в яку входить вартість необхідного відновлювального ремонту санвузла квартири. На добровільних засадах відповідач [PERSON] відмовляється відшкодувати нанесені матеріальні збитки, провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок. Компенсацію моральної шкоди у звязку тривалістю пошкодження майна та впертим не бажанням відповідачів належним чином опікуватися своїм майном позивач оцінює в 3 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, додатково зазначивши, що основна підстава звернення до суду - спонукати відповідачів відремонтувати сантехнічне обладнання та припинити затоплювати її квартиру. Під час виступу в судових дебатах, представник позивача адвокат [PERSON] клопотав про стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування матеріального збитку з відповідачів пропорційно їх часткам у спільній власності, всього 5957,6 грн., зокрема, з [PERSON] 1489,4 грн., з [PERSON] - 1489,4 грн., з [PERSON] 2978,8 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки шкоди позивачу не завдавала, квартиру не затоплювала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, просила в задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглядати без її участі (а.с.135). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечили позовні вимоги, зокрема, через те, що при комісійному обстеженні були порушені вимоги щодо його проведення та вимоги до складання акту. Так до обстеження не залучено представника винної сторони, провести обстеження комісія не могла, оскільки відповідачі не проживають в своїй квартирі. Затоплення з причин вказаних в акті взагалі не можливе, оскільки в квартирі відповідачів в 2013 році замінена вся каналізація. Зазначили, що кошторис не можна брати до уваги, бо останній містить посилання на роботи та матеріали характерні для капітального ремонту. Позовні вимоги просили залишити без задоволення. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, [PERSON] з 2004 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі є співвласниками квартири №28 в цьому ж будинку, квартира знаходиться над квартирою позивача. Розмір частки у праві спільної часткової власності [PERSON] складає ?, [PERSON] ?, [PERSON] ?. Відповідачі в квартирі не проживають, [PERSON] володіє часткою з 1998 року (а.с.44), [PERSON] та [PERSON] набули права власності в порядку спадкування за померлою 21.08.2006 року [PERSON] (а.с.38). Квартира [PERSON] та її сином здається в найм, в ній протягом останнього часу проживають [PERSON] та [PERSON], яких [PERSON] просила допитати в якості свідків. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 26.11.2014 року комісією в складі працівників МКП «Основаніє» здійснювалося обстеження на предмет затоплення квартири позивача. В результаті обстеження встановлено, що в квартирі [ADDRESS] в кухні біля мийки потік шланг на змішувачі. Причиною залиття квартири №24 стало халатне відношення жильця квартири №28. В результаті затоплення в квартирі позивача виявлені мокрі сліди на стелі, стіни та куток були мокрими (а.с.4). Залиття квартири позивача мали місце і в минулому, так 16.05.2012 року працівниками ЖЕД-6 проводилося обстеження, в результаті чого було встановлено, що в квартирі відповідачів на кухні лопнув сифон, затопленню піддалися кухня та санвузол в квартирі позивача (а.с.5). Крім того, на запит адвоката було отримано інформацію від МКП «Основаніє», з якої вбачається, що згідно бази даних, яка збереглася на підприємстві лише з 13.06.2014 року, власник квартири [ADDRESS] до 01.01.2015 року вісім разів зверталась зі скаргами на затоплення квартири (а.с.113-123). Зазначені факти, зокрема, факт залиття квартири позивача, що мало місце 26.11.2014 року підтвердили, допитані в судовому засіданні, свідки [PERSON], [PERSON] Власність зобов'язує. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідачами не надано документів на підтвердження здачі в найм квартири, проте в судовому засіданні встановлено, що квартира передана у користування. Відповідно до ч.2 ст.819 ЦК України, капітальний ремонт житла, переданого у найм, зобов'язаний здійснювати наймодавець, якщо інше не встановлено договором. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що залиття квартири позивача мало місце внаслідок неналежного використання відповідачами своєї власності, в судовому засіданні не встановлено, що шкоду позивачу завдано не з їх вини. В наслідок залиття квартири позивачу було завдано збитків в розмірі 5957,6 грн., що підтверджено відповідним розрахунком. Оскільки останній не заперечений відповідачами суд приймає його до уваги. Відповідно до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За вказаних обставин, встановлених судом, позовні вимоги в частині відшкодування позивачу шкоди, завданої залиттям її квартири підлягають задоволенню. Відповідачами не доведено, а судом не встановлено, що шкода майну позивача сталася не з їх вини. Стягнення завданих збитків слід провести пропорційно частки відповідачів у праві власності, так з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1489,4 грн., з [PERSON] - 1489,4 грн., з [PERSON] 2978,8 грн. Суд критично оцінює заперечення представників відповідача про те, що залиття квартири сталося не з вини відповідачів, те що капітальний ремонт в квартирі проведений в 2013 році, та те, що обстеження та складання акту працівниками МКП «Основаніє» проводилося без присутності винної сторони, оскільки зазначені обставини спростовуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Зокрема остання в судовому засіданні повідомила, що проживає в квартирі з своїм чоловіком на підставі договору найму від 04.06.2014 року. Знала, що в квартирі протікає каналізація, ставила до відома [PERSON], проте усунення аварійної ситуації не відбувалося, зокрема, через відсутність коштів, орендодавець на претензії не реагувала. В час коли прибували представники МКП «Основаніє» каналізація в квартирі не протікала. В липні 2015 року, за власний кошт свідок, за 800 грн. замінив каналізаційні труби, а зазначена сума була включена [PERSON] в рахунок орендної плати. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Приписами ЦПК України встановлено, що цивільний судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав. Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення коштів на проведення відновлювального ремонту. Моральну шкоду позивач оцінює в 3000 грн. та повязує з тим, що тривалий час її майно піддавалося пошкодженню, при цьому позивач не вказує в чому полягає ця шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За вказаних обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial