Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2016 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» відповідач надав свою згоду на зміну у будь-який момент кредитного ліміту. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] не виконує умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Позивач є правонаступником прав та обовязків Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» і з 21.05.2018 змінив організаційно-правову форму на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 13.01.2019 у сумі 20901,52 грн. Ухвалою суду від 06.02.2019 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті. 12.03.2019 представник позивача у судове засідання не зявився, при зверненні з позовом до суду подав заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~не зявився\~у судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Також відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 12.01.2016 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку», які разом з «Тарифами Банку», розміщеними у загальному доступі на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем. Відповідно до умов даного договору банк надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 10000,00 грн. з щомісячною сплатою 3,6 % за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» відповідач надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, та на його зміну за рішенням банку. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для АТ КБ «Приватбанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Згідно з п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з розрахунком суми боргу заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 13.01.2019 становить 20901,52 грн., а саме: 1343,42 грн. тіло кредиту; 10415,40 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7671,20 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 971,50 грн. штраф (процентна складова). Отже, суд встановив, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору № б/н від 12.01.2016 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 10000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,6 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, але взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 тип банку було змінено з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.7 Статуту останнього (а.с. 29). У звязку із цим позивач є правонаступником прав та обовязків Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України у разі правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою\~і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку», які є частиною кредитного договору, встановлено обовязок позичальника сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту та сплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення кредиту, а також сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору та статті 1048 ЦК України. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або законі та які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов'язку. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі\~статтею 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Судом встановлено, що в умовах кредитного договору запроваджено для позичальника обов'язок зі сплати як пені (пункт 2.1.1.12.6.1), так і штрафу (пункт 2.1.1.7.6) за порушення будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами договору, понад 30 днів. Враховуючи викладене, відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 06.09.2018 у справі № 206/931/16-ц. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафу, а тому у позові в цій частині необхідно відмовити. Щодо розміру пені, яку необхідно стягнути з відповідача, суд зазначає таке. Згідно з ч. 1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, за невиконання відповідачем умов кредитного договору станом на 13.01.2019 нарахована пеня у сумі 7671,20 грн. Нарахована сума пені значно перевищує розмір основного зобов'язання за кредитним договором, який станом на 13.01.2019 становить 1343, 42 грн. Згідно з ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначене\~ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення. При цьому, питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Конституційний Суд України у пункті 3 рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі 752/13945/15-ц. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості, в тому числі і неустойки. Навпаки, із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач зволікав зі зверненням до суду з даним позовом, що призвело до збільшення кредитної заборгованості та, як наслідок, розміру нарахованої пені. Відповідно до викладеного, а також враховуючи положення ст.ст. 11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~щодо балансу договірних прав та відносин, суд вважає, що нарахована позивачем пеня у сумі 7671, 20 грн. є надмірною в порівнянні із сумою основного зобовязання у розмірі 1343,42 грн., а тому стягнення з відповідача пені у сумі 1343,42 грн. буде таким, що відповідатиме загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 13102,24 грн. (тобто 62,69 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1204,27 грн., а судовий збір у сумі 716,73 грн. суд покладає на позивача.

Outcome: partial