Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

В березні 2018 року до Подільського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] (надалі за текстом - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГІСТИК МТС» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та компенсації за затримку з розрахунку при звільнені. В позові зазначила, що 19.06.2014 року її було прийнято на роботу відповідачем на посаду головного бухгалтера. 02.02.2018 року була звільнена за власним бажанням. Порушуючи норми законодавства, відповідач належного розрахунку на день звільнення не провів, жодних належних позивачу коштів не виплатив, в наслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі в розмірі 13 804,44 грн. Одночасно, посилаючись на вимоги ст.ст. 116 КЗпП України, просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за період з моменту затримки виплати заробітної плати, а саме, з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно, що складає 45 днів затримки розрахунку в сумі 11 589, 30 грн. (при середньоденній заробітній платі 257,54 грн.). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.03.2018 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові відправлення (а.с.46, 55), письмові заперечення на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд відповідно до вимог статей 224, 225 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що 02.02.2018 р. позивач була звільнена відповідачем з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ № 30-ОС від 02.02.2018 р., що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8). При звільненні позивачу не була виплачена заборгованість із заробітної плати та не проведено повний розрахунок. Сума заборгованості відповідача складала 13 804,44 гривень. Середній заробіток за період з моменту затримки виплати заробітної плати з грудня 2017 року по лютий 2018 року включно складає 45 днів затримки розрахунку при звільненні в сумі 11 589, 30 грн. (при середньоденній заробітній платі 257,54 грн.). Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися таким шляхом: заробітна плата за грудень 2017 року 5242,99 грн. (відпрацьовано 20 робочих днів), заробітна плата за січень 2018 року 5316,20 грн. (відпрацьовано 21 робочий день); виходячи з цього середній заробіток складає 257,54 грн. (5242,99+5316,20 грн./41 р.д. (робочі дні за цей період разом) = 257,54 грн.); затримка розрахунку складає 45 днів, а отже сума компенсації складає 11589,30 гривень (45 дн.* 257,54 грн.= 11589,30 грн.). Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд вважає, що позов знайшов своє обґрунтування, а відтак, підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved