Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за його заявою № б/н від 13.07.2015 року в розмірі 70 471,45 грн. станом на 31.08.2020 року, з яких: - 490,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 66 868,97 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 3 112,48 грн. - нарахована пеня. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua за умовами якого відповідач отримала від позивача кредит в сумі 500,00 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, та зобов`язалася його повернути зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно з її заявою та Умовами надання банківських послуг. Проте, відповідач порушив умови договору і тому має заборгованість станом на 31.08.2020 року в розмірі 70 471,45 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатив та просив стягнути з відповідача заборгованість у зазначеному розмірі. 12.03.2021 року позивач за заявою про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4 633,81 грн., з яких 490,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 490,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 554,63 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 3 589,18 грн. - заборгованість з пені. За відзивом на позовну заяву підписану представником відповідача - [PERSON] позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не надавав жодних коштів та не встановлював жодного кредитного ліміту у розмірі 500 грн., відповідач маючи картковий рахунок використовував виключно свої особисті кошти. Крім того, кредитний договір укладається в письмовій формі та є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивачем не доведено, що він ознайомився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку в тій редакції на підставі яких здійснено нарахування процентів, пені та штрафів. У анкеті-заяві [PERSON] процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За відповіддю на відзив АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, в заяві - анкеті від 13.07.2015 року, яка підписана відповідачем містяться усі його персональні дані, відповідачем вказана інформація про себе та особистим підписом засвідчив, що він згоден що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, він зазначив, що ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які йому було надано для ознайомлення в письмовому вигляді. За витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6 % (43,20 % на рік), вказано розмір комісій та штрафів. Випискою з карткового рахунку вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався коштами, отримував кредитні кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій не є можливим без картки. Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Крім того, від представника відповідача надійшла до суду заява про застосування строків позовної давності, оскільки останній платіж відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем відбувся 15.07.2015 року та в цей же день відбулось зняття готівка в розмірі 400 грн. Наступний платіж необхідно було внести 15.08.2015 року у зв`язку з чим саме з цього моменту розпочинається перебіг строку позовної давності і закінчується 15.08.2018 року, а банк звернувся з позовом лише у листопаді 2020 року, тобто після закінчення трирічного строку позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до позовної заяви ним надано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Крім того, позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що отриманням ним листа про дату та час проведення судового засідання направленого на його електронну пошту відповідно до заявки про отримання процесуальних документів в електронному вигляді від 21.09.2020 року. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилася, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши письмові докази у справі суд встановив. 13.07.2015 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» де вказав, він згоден що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, які знаходяться в рекламному буклетів складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вказана заява-анкета не містить процентної ставки за користування кредитом, порядку повернення кредиту та сплати процентів, штрафних санкцій за порушення умов кредитування (повернення кредиту та сплати процентів). Умови кредитування містяться в витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умовах та Правилах надання банківських послуг. На зазначених тарифах, Умовах та Правилах надання банківських послуг відсутній підпис [PERSON] про ознайомлення з їх змістом. Крім того, відсутні докази того, що саме ці тарифи та Умови та Правилах надання банківських послуг діяли в наданих редакціях на час підписання заяви-анкети. [PERSON] 27.06.2015 року було відкрито картковий рахунок, надавались кредитні картки з останнім терміном дії 10/19 та 13.07.2015 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500, 00 грн., що підтверджується довідками АТ КБ «Приватбанк». Отримання [PERSON] коштів в зазначеному вище розмірі та користування цими коштами в зазначеному розмірі підтверджується випискою за договором АТ КБ «Приватбанк» станом на 02.09.2020 року. За вказаною випискою ним з 13.07.2015 року по 16.07.2015 року було використано саме кошти позивача та заборгованість з їх повернення становила 490,00 грн. Отже, [PERSON] отримав від АТ КБ «Приватбанк» кошти у розмірі 500,00 грн. шляхом встановлення ліміту на картку та використав ці кошти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві [PERSON] від 13.07.2015 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач просить стягнути кредит, проценти за користування кредитними коштами та пеню. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www://privatbank.ua. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) можуть змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.07.2015) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09.11.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафу (неустойки) за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 13.07.2015 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). За таких обставин підстав для нарахування процентів за користування коштами, стягнення нарахованих процентів та суми пені за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав зазначених у позові суд не вбачає. За зазначеним позивачем в позові розрахунком заборгованість відповідача станом на 31.08.2020 року становить в розмірі 70 471,45 грн. станом, з яких: - 490,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 66 868,97 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 3 112,48 грн. - нарахована пеня. При цьому, за наданим позивачем до позову розрахунком заборгованості [PERSON] здійснювалось повернення отриманих коштів: - 22.12.2017 року в розмірі 141 грн.; - 30.01.2018 року в розмірі 245 грн.; - 28.02.2018 року в розмірі 293,89 грн.; - 28.03.218 року в розмірі 231,75 грн.; - 26.04.2018 року в розмірі 253,33 грн.; - 30.05.2018 року в розмірі 253,33 грн.; - 26.06.2018 року в розмірі 253,33 грн.; - 29.07.2018 року в розмірі 15,89 грн. Здійснення зазначеного погашення також підтверджується і випискою за договором наданою позивачем станом на 02.09.2020 року. Отже, відповідачем здійснено повернення отриманих коштів в розмірі 490,00 грн., а тому підстави для їх стягнення відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. АТ КБ «Приватбанк» не надано достовірних та достатніх доказів укладення між ним та відповідачем кредитного договору, тобто погодження усіх його істотних умов розміру плати за користування кредитними коштами (процентів), строків повернення кредиту, розмірів неустойки (пені). При цьому враховуючи повернення відповідачем суми отриманих коштів, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою в позові сплачену позивачем суму судового збору за його подання у розмірі 2102 грн. 00 коп. слід покласти на позивача відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed