Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач зазначив, що 02.10.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 21600 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 31.01.2020 року в неї перед банком утворилася заборгованість у розмірі 54834 грн. 29 коп., з них: 8275 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредиту, 42771 грн. 72 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 700 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, 3087 грн. 35 коп. заборгованість за штрафами. Просить стягнути з відповідача 54834 грн. 29 коп. заборгованості за кредитом та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача, дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, направила на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення карантину. Враховуючи, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, у відповідності до ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу у її відсутності в порядку заочного розгляду. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. Судом встановлено, що 02.10.2007 на підставі поданої відповідачем заяви позивач надав відповідачеві в користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, базова процентна ставка 1,9 відсотків в місяць з розрахунку 360 днів в рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що Заява, в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 54834 грн. 29 коп. і складається із: - заборгованості за тілом кредиту - 8275 грн. 22 коп., - заборгованість за процентами за користування кредитом - 42771 грн. 72 коп., - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 700 грн. 00 коп., - штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., - штраф (процентна складова) - 2587 грн. 35 коп. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом, пенею та штрафами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості по процентам вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитом становить 42771 грн. 72 коп. Вказаний розрахунок проведений з розрахунку 22,8%, 30%, 34,8%, 43,2% річних. Оскільки розрахунок заборгованості суперечить умовам кредитного договору щодо визначення розміру процентної ставки за користування кредитом, суд його до уваги не бере. Іншого розрахунку заборгованості по кредиту за відсотковою ставкою, погодженою сторонами договору, суду надано не було, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. . Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та штрафами, суд виходить з наступного. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та штрафами, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості, що складається з: 700 грн. 00 коп. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2587 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова) - відсутні, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви-анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів. Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 8275 грн. 22 коп. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 54834 грн. 29 коп. та задоволено на суму 8275 грн. 22 коп., тобто на 15,09 % (8275,22х100:54834,29). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 317 грн. 19 коп. (2102х15,09:100).

Outcome: partial