Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22 квітня 2009 року відповідачка підписала анкету - заяву, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Згідно даної заяви відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує на те, що станом на 16 березня 2020 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 24300,14 грн., яка складається із : заборгованості за тілом кредиту - 15441,64 гривень, в тому числі 20 гривень - заборгованості за поточним тілом кредиту, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦПК України - 1667,74 гривень, нарахованої пені - 5557,42 гривень, штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 1133,34 гривень. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 24 300,14 грн. за кредитним договором від 22.04.2009 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого на даний час є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] 22.04.2009 року було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Встановлено, що позивачем на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок, а відповідачу надано у користування кредитну картку № 5168 [NUMBER] від 11.04.2018 року, термін дії 01/22. Отже, встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому станом на 20 квітня 2020 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 24300,14 грн., яка складається з : заборгованості за тілом кредиту - 15441,64 гривень, в тому числі 20 гривень - заборгованості за поточним тілом кредиту, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦПК України - 1667,74 гривень, нарахованої пені - 5557,42 гривень, штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 1133,34 гривень. Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № 2003цс15. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідачки [PERSON] станом на 16.03.2020 року становить 22666, 08 грн., яка складається з наступного : заборгованості за тілом кредиту - 15441,64 гривень, в тому числі 20 гривень - заборгованості за поточним тілом кредиту, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦПК України - 1667,74 гривень, нарахованої пені - 5557,42 гривень. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial