Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

АТ «Банк Форвард» звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] в сумі 121 499 грн 71 коп. та понесені судові витрати в сумі 2 270 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.04.2012 відповідач підписав Заяву № [NUMBER] , яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард»,06.04.2012 акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] і уклав з відповідачем Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] , шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідача платіжну картку. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов Договору, в останнього станом на 16.02.2021 виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 121 499 грн 71 коп., з яких: 111 610 грн 70 коп. - заборгованість за договором, 9 889 грн 01 коп. - 3% річних. АТ «Банк Форвард» 05.02.2018 та повторно 04.02.2021 направляв відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 111 610 грн 70 коп., який [PERSON] отримав 09.02.2021, що підтверджується копіями поштових документів. Проте, в порушення умов Договору відповідачем заборгованість в сумі 111 610 грн. 70 коп. погашена не була. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника установи до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити судове засідання за відсутності представника банку та винести рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Представниця відповідача - адвокатка Бойченко Г.В. у судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позовних вимог, не згодна з заборгованістю відповідача перед банківською установою, прохала у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень зауважила, що протягом 2012-2013 року відповідач повністю розрахувався з банком за кредитом, що підтверджується випискою по особовому рахунку, однак, через те, що банком нараховувались неузгоджені з [PERSON] платежі, сплачені ним кошти банк розподіляв в супереч мовам визначеним заявою від 06.04.2012. Адвокатка акцентує увагу на той факт, що в супереч заяви від 06.04.2012 №96382531 без відома [PERSON] за рахунок коштів кредитного ліміту банком щомісячно проводились стягнення коштів: за послугу «SMS-сервіс» у сумі 10 грн; комісія за РО у сумі -34 грн 14 коп.; оплата за страховий захист (в середньому) у сумі -200 грн; плата за направлення письмового рахунку у сумі - 17 грн. Окрім того, адвокатка заявила клопотання про застосування строку позовної давності. Позивач дізнався про своє порушене право - 06.04.2013, отже, останнім днем строку у межах якого позивач міг звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - 06.04.2016. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 06.04.2012 [PERSON] звернувся до ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», із підписаною Заявою №96382531, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки (а.с.5). АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] і уклав з ним Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] (далі - Договір), шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідача платіжну картку. Таким чином, внаслідок акцепту (прийняття) оферти (пропозиції), викладеної в п. 1 Заяви, між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено письмовий Договір про картку, умови якого зафіксовані в Заяві, Умовах по карткам та Тарифах. Відповідно до п.1 Заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по картках Банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку. Згідно п.3. Заяви, [PERSON] розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є Умови по картках та Тарифи по Карткам, з якими він ознайомлений повністю, розуміє їх зміст, та положення яких зобов`язувався неухильно дотримуватися. З моменту укладення Договору про картку він буде зобов`язаний в порядку та терміни, обумовлені Умовами по Карткам, сплачувати Банку комісії та інші платежі відповідно діючим в Банку Тарифам по карткам, а у випадку отримання кредиту в рамках Договору про Картку зобов`язувався погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами по Карткам. Пунктом 4.1. Умов по картках, які є невід`ємною частиною Договору про картку, заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам). Відповідно до п.7.10. Умов по картках Клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по картках, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Згідно п.8.9. Умов по картках Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі, передбачені Договором (у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами), у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості шляхом виставлення Заключного Рахунку-виписки. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу платіжну картку та відкрив поточний рахунок на умовах, передбачених Договором. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором, внаслідок чого станом на 16.02.2021 у [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 121 499 грн 71 коп., з них 111 610 грн 70 коп. - сума заборгованості; 9 889 грн 01 коп. - три відсотки річних. Три відсотки річних в розмірі 9 889 грн 01 коп. розраховані наступним чином: - сума заборгованості від якої розраховуються три проценти річних 111 610 грн 70 коп.; - період розрахунку з 06.03.2018 (перший день після закінчення тридцяти денного строку оплати заключного рахунку - виписки) по 16.02.2021 - всього 1078 днів. Отже, сума трьох відсотків річних станом на 16.02.2021 становить 111 610 грн 70 коп. . 3% . 1078/365 = 9 889 грн 01 коп. Суд наголошує, що Умови кредитування та орієнтовна сукупна вартість кредиту за кредитною карткою містяться у довідці про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, зокрема, умови про строк, суму та мету кредиту, форму кредитування, тип процентної ставки, кількість платежів, процентну ставку, разову комісію, комісію за зняття готівки (зворотній бік а.с. 5). Згідно п.3 заяви від 06.04.2012 № 96382531 своїм підписом [PERSON] підтвердив, що він розуміє і погоджується з тим, що умови по картам та кредитам, що є складовими та невід`ємними частинами договору про картку та кредитного договору відповідно, розміщуються у відповідних розділах веб-сайту банку в мережі Інтернет; крім того, він зобов`язався регулярно звертатись до банку шляхом відвідування відповідних розділів веб-сайту банку в мережі Інтернет за отриманням відомостей про умови по картам та умови по кредитам, а також за отриманням відомостей про зміни та доповнення, що мали місце у вищезазначених умовах. Відповідно до наказу від 20.01.2012 № 28 у ПАТ «Банк Форвард» затверджено та введено в дію тарифи та параметри кредитних карткових продуктів для реалізації, зокрема за кредитною картою «РСУ VisaElectron 55»(Україна) (а.с. 16-18). Відсотки нараховуються на залишок коштів на Рахунку, дорівнює або перевищуючи 150 грн. Від суми фактичної заборгованості, стягується на дату початку Розрахункового періоду, в якому Клієнт приймає участь у Програмі (а.с.18). Відповідно до п.3 строк дії кредитного ліміту під операції з карткою буде відповідати строку дії Договору про Картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по карткам (а.с.5). Пунктом 8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення клієнту Заключного Рахунку-виписки (документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором про картку (п.1.15 Умов по карткам). АТ «Банк Форвард» 05.02.2018 та повторно 04.02.2021 направляв відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 111 610 грн 70 коп., який [PERSON] отримав 09.02.2021, що підтверджується копіями поштових документів. Проте, в порушення умов Договору відповідачем заборгованість в сумі 111 610 грн. 70 коп. погашена не була (а.с.55-56). У судовому засіданні встановлено та не оспорювалося сторонами, що [PERSON] звертався з заявою про відкриття поточного рахунку, випуск платіжної картки до ПАТ «Банк Русский Стандарт». Представниця відповідача підтвердила факт отримання такої картки відповідачем та користування карткою протягом певного строку. Однак зазначила, що відповідач не має жодних заборгованостей перед банківською установою, оскільки ним повністю сплачено тіло кредиту до 2015 року. З виписки по особовому рахунку з 06.04.2012 року по 16.02.2021 року вбачається, що [PERSON] користувався карткою, отримував кредитні кошти по договору від 06.04.2012 №96382531 та відповідно погашав кредит і проценти по кредитному договору У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У судовому засіданні представниця відповідача посилалась на той факт, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Русский Стандарт» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву від 06.04.2012 №96382531, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків. Крім того, представниця відповідача зауважила, що матеріали справи не містять первинні документи, що могли підтвердити збільшення ліміту кредиту. Суд наголошує, що відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Організація автоматизованої реєстрації і обробки даних повинна забезпечити суцільне і безперервне відображення всіх операцій, доказовість інформації, збереження узагальненої інформації на машинних носіях, а також можливість здійснення будь-якого подальшого контролю і одержання роздруківок на паперових носіях. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, в редакції, чинній на момент розгляду справи судом, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки по особовому рахунку може бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. З матеріалів справи, а саме виписки по особовому рахунку з 06.04.2012 року по 16.02.2021 року вбачається, що [PERSON] користувався карткою, отримував кредитні кошти по договору від 06.04.2012 №96382531 та відповідно погашав кредит і проценти по кредитному договору. При оцінці доказів суд враховує, що на підтвердження заборгованості за кредитним договором, АТ «Банк Форвард» надав копії виписки по особовому рахунку відповідача з 06.04.2012 по 16.02.2021, з яких вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, зокрема неодноразово знімав готівкові кошти. Жодних заперечень до банку щодо не укладення кредитного договору відповідач не подавав. Заперечуючи щодо розміру заборгованості перед АТ «Банк Форвард» Домась О.М., в ході розгляду даної справи свого розрахунку, у встановленому законом порядку до суду не надав та із клопотаннями про призначення судової економічної експертизи до суду не звертався. Отже, згідно з вимогами ст.ст.76-81 ЦПК України, відповідачем, всупереч його твердженням, не було спростовано тієї обставини, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, згідно Заяви від 06.04.2012 №96382531 у сукупності виписками за цією карткою є достовірними та належними доказами по справі. Оскільки фактично отримані та використані кошти позичальник в добровільному порядку АТ «Банк Форвард» не повернув, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. В контексті вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Банк Форвард» є обґрунтовані та такі що підлягали б до задоволення. Однак, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Згідно ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді Заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Параметри продукту кредитної карти «РСУ Visa Electron 55» (Україна) в якій зазначено строк дії 5 років, судом не приймаються до уваги, оскільки такий документ не містить погодження відповідача, зокрема його підпису. З у рахуванням зазначеного суд вважає, що кредитний договір у вигляді Заяви, підписаної сторонами, є безстроковим договором. У судовому засіданні судом встановлено, що розмір заборгованості, котру просив стягнути позивач, без трьох відсотків річних, становить 111 610 грн 70 коп. Ідентичний розмір заборгованості позивач стягував у порядку звернення за виконавчим написом (05.09.2019), котрий рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім того, судом встановлено, що розмір заборгованості у сумі 111 610 грн 70 коп. є сталим та не змінним з 05.02.2018. Судом встановлено, що позивачем застосовано п.4.18 Умов надання та обслуговування платіжних карток, а саме виставлено відповідачу заключний розрахунок-виписку по договору від 06.04.2012 №96382531, без зазначення дати її вчинення, а лише визначено строк, 05.03.2018, у який відповідачу необхідно було сплатити заборгованість за вказаним договором. Однак судом не береться до уваги розрахунок-виписка (заключна), за яким відповідачу необхідно було сплатити заборгованість у сумі 111 610 грн 70 коп., оскільки позивачем не надано доказів направлення такого розрахунку та отримання його відповідачем. Окрім цього суд наголошує, що у позивача не булу правових підстав застосовувати положення п.4.18 Умов надання та обслуговування платіжних карток, оскільки останні відповідачем не підписано. Суд наголошує, що у цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦПК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Банк Форвард» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови надання та обслуговування платіжних карток, надані банком тарифи та параметри кредитних карткових продуктів для реалізації послуг в АТ «Банк Форвард» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Отже, суд вказує, що 05.02.2018 є днем коли позивач дізнався про своє порушене право, а 05.02.2021 є останнім днем строку у межах якого позивач міг звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Проте з позовом до суду АТ «Банк Форвард» звернувся 22.02.2021 року (а.с.73), про що свідчить дата проставлена на штампі поштового відправлення, якою було направлено позовну заяву з додатками, тобто після спливу позовної давності. Жодних доказів на підтвердження зупинення перебігу позовної давності чи її переривання позивачем не надано. Також позивачем не наведено доказів на підтвердження поважності причин пропущення позовної давності. Крім того, суд наголошує, що стягнення коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса є примусовим, а отже не перериває перебігу строку позовної давності. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові(справа № 6-509цс17 від 05.07.2017). За правилами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У ході розгляду справи представниця відповідача [PERSON] заявила клопотання про застосування позовної давності. Частиною 4 ст.267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на те, що позовна давність щодо вимог АТ «Банк Форвард» про стягнення заборгованості за договором про надання та використання платіжної картки № 96382531 спливла, у свою чергу стягнення трьох відсотків річних є похідною вимогою за наслідками стягнення заборгованості за договором, а відповідачем зроблено заяву про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити АТ «Банк Форвард» у задоволенні його позовних вимог.

Outcome: dismissed