Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 23774 грн. 49 коп. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.05.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань станом на 13.11.2018 року заборгованість складає 23774 грн. 49 коп., яка складається з: 8464,40 грн. заборгованості за кредитом; 1176,04 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 12525,74 грн. пені; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 1108,31 грн. штрафу (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 12.03.2019 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін. Представник позивача надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить застосувати строк позовної давності до вимог АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», а не в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк» в м. Умань Черкаської області він відкрив рахунок та отримав платіжну картку для особистого користування на початку 2015 року, точну дату він не пам?ятає. Строк дії вказаної кратки був розрахований на один рік. При заповненні заяви на отримання картки працівниками банку йому не було роз?яснено, що по ній він може використовувати наданий йому кредит з певним лімітом. Ніякого договору в усному чи письмовому порядку на отримання будь-якого кредитку він з банком не укладав та не підписував ніяких документів з приводу кредиту, і кредиту не отримував. Платіжну картку він використовував на протязі терміну її дії, приблизно до кінця 2015 року чи до початку 2016 року, після чого закінчився термін її дії, а взамін неї іншої картки він не отримував. Тому вважає, що він перестав користуватися платіжною карткою більше трьох років тому, і з того часу банк не пред`являв до нього жодних претензій з приводу якоїсь заборгованості, тому вважає, що на даний час пропущений строк позовної давності і у зв?язку з цим просить закрити провадження у справі. Також, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. За вх. № 12576 від 24.04.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що між позивачем та відповідачем був укладений письмовий кредитний договір, який не суперечить чинному законодавству, оскільки зміст кредитного договору зафіксовано в таких документах: заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Також між сторонами були здійснені всі необхідні дії з приводу придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов?язків і сторонами при укладені договору були обговорені усі істотні умови. Позивач свої обов?язки виконав належним чином, оскільки надав відповідачу обумовлену суму для користування в якості кредиту, а відповідач свої обов?язки належним чином не виконував, оскільки належним чином не погашав заборгованість, хоча рух коштів на балансі його карткового рахунку простежується. Відповідач належним чином не виконав зобов?язання за кредитним договором, здійснював повернення частин суми кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, у зв?язку з чим станом на 13.11.2018 року його заборгованість склала 23774,49 грн. Крім того, позивач вважає, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов?язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі та просить їх задовольнити. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 12.05.2015 року відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам?яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. При цьому, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 12.05.2015 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та тими Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, витяги з яких долучено до позовної заяви. Крім того, суду не надано документальних підтверджень того, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 12.05.2015 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. У відповідності до вимог\~статей 76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.\~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.\~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2\~статті 83 ЦПК України\~визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч зазначеному, позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 12.05.2015 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 12.05.2015 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника. Необхідність доказування ознайомлення відповідача з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017року, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у зв`язку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов?язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов?язання з повернення кредиту». Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed