Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09.08.2007 року на суму 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 3900,00 грн., відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.06.2020 року виникла заборгованість в сумі 53864,86 грн., яка складається з наступного: 3746,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 48318,32 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1800 грн. - нарахована пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] всудовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3746,54 грн. Заборгованість за нарахованими відсотками та пенею не визнав, посилаючись на те, що він своєчасно здійснював щомісячні платежі за кредитним договором у відділенні Банку. Проте, коли в черговий раз він звернувся до спеціаліста з приводу здійснення щомісячного платежу, йому було повідомлено про неможливість здійснення операції. Після того, він також неодноразово звертався до відділення Банку, проте спеціаліст йому відмовляв здійснити платіж. Таким чином, вважає, що заборгованість зі сплати відсотків та пеня виникла не з його вини, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09.08.2007 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно вказаної заяви тип картки: 545708297, сума кредитного ліміту - 300 грн., базова відсоткова ставка - 22,8 % на рік, розмір комісії - 1 % від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг визначені положення щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, відповідач при укладенні Договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5%, від суми позову. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.06.2020 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 53864,86 грн., яка складається з наступного: 3746,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 48318,32 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1800 грн. - нарахована пеня. При цьому, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 09.08.2007 року по 30.06.2020 рік в розмірі 48318,32 грн., а саме: з розрахунку 22,8 % на рік за період з 09.08.2007 року до 31.12.2012 року в загальній сумі 44,6 грн., з 01.01.2013 року до 29.08.2014 року з розрахунку 30% на рік, з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року з розрахунку 34,8% на рік, з 01.04.2015 року до 30.06.2020 року з розрахунку 43,2 %. Також, позивач просив стягнути заборгованість з пені в сумі 1800 грн, нараховану з розрахунку 2 % від суми заборгованості, починаючи з 01.11.2013 року. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09.08.2007 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» як невід 'ємні частин спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов 'язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку - та інші умови. При цьому, з наданих доказів вбачається, що в заяві позичальника від 09.08.2007 року, підписаної сторонами процентна ставка за користування кредитними коштами визначена 22,8 % на рік, розмір неустойки не зазначений. Крім того, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами надання кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Проте, матеріали справи не містять відомостей, яка саме кредитна карта була отримана відповідачем за його заявою від 09.08.2007 року. Враховуючи, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правилі надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин, враховуючи відсутність підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про збільшення відсотків за користування кредитними коштами, визнання розміру неустойки, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що и буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 3746 грн. 54 коп. - тіла кредиту, а також відсотків з розрахунку 22,8 % на рік за період з 09.08.2007 року до 31.12.2012 року в загальній сумі 44,6 грн., погоджених сторонами, а всього 3791,14 грн. Розмір вказаної заборгованості підтверджується належними та допустимим доказами, а саме: розрахунком заборгованості за договором та випискою за рахунком позичальника. В решті позовних вимог про слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 147,14 грн. (2102,00 грн. 00 коп. х 7 %).

Outcome: partial