Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні тим, що сторони мають спільну малолітню дитину [INFO]., - [PERSON], яка від народження проживає із позивачем. Позивач стверджує, що відповідач жодного разу матеріальної допомоги не надав рідній доньці, що в решті решт змусило її звернутися до суду. В той же час, самостійно утримувати дитину вона не в змозі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню останньою трьох років (а.с.2-4) Відповідач в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, визнав, що допомогу дитині дійсно не надає, оскільки має нерегулярний дохід, і взагалі на даний час не працює, акцентував увагу на тому, що може виплачувати лише 800 грн. на місяць. На запитання суду, якщо може в цій сумі сплачувати аліменти, чи надавав ці кошти на утримання дитини позивачу до моменту її звернення в суд, чи, наприклад, чи надає на теперішній час, відповів що ні, а чому - не знає. В той же час не заперечував, що будь-яких захворювань, які б унеможливили його працевлаштування чи впливали б на встановлення розміру аліментів він не має, як не має і непрацездатних батьків на утриманні чи інших неповнолітніх/малолітніх дітей. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених законом. Так, судовим розглядом встановлено і не заперечується сторонами, що останні в зареєстрованому шлюбі не перебували. В той же час, у них [INFO] року народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) Дитина від народження проживає із позивачем, що підтверджується довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (а.с.6) та повністю перебуває на її утриманні, що також не заперечується відповідачем по справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України відповідач визнає, що матеріальної допомоги на утримання доньки позивачу в добровільному порядку не надає, обґрунтовуючи це тяжким матеріальним станом, що само по собі судом сприймається критично, оскільки за досягнення 27 повних років твердження дорослого чоловіка про відсутність засобів для існування наводить до думки про відсутність перш за все бажання працевлаштуватися. В підтвердження своєї позиції по справі відповідач не надав жодного доказу, який би дозволив зробити висновок, що розмір аліментів в 1000,00 грн. на місяць на малолітню доньку є досить обтяжливим для нього. Стаття 180 СК України прямо передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Посилання відповідача на «тяжкі» моменти свого життя, пов`язані із тимчасовою непрацездатністю в контексті врахування під час прийняття рішення по даній справі суд вважає неспроможними і зазначає, що інтереси дитини мають пріоритетне значення і, зокрема, фізичний розвиток останньої, умовами якого є не просто якісне, а взагалі харчування і придбання мінімально необхідних предметів одягу, має пріоритет над всім іншим в житті батьків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 243 гривні 60 копійок. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved