Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

АТ «Ідея\~Банк» звернулось\~до суду\~з вимогами\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~в розмірі\~243165,22 грн. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 14.06.2016 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z06.116.74666, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 109500 грн. зі сплатою 21.99 % вічних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Станом на дату подання позову, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти та інші платежі за Кредитним договором, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутись до суду. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 12.08.2019 року. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, АТ «Ідея Банк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. 11.10.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки наведена Банком сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, включає в себе суму кредиту, яка відповідачем не отримувалась, а також платежі, що нараховувались Банком із порушенням вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», а також без врахування, як наслідок надмірно здійснених платежів за Договором. Зокрема, зазначає, що дійсно між ним та позивачем 14.06.2016 року було укладено кредитний договір №Z06.116.74666 строком на 60 місяців до 14.06.2021 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, передумовою для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом є факт виконання позивачем свого обовязку надати кредит у розмірі, визначеному Договором. Як вбачається з тексту Кредитного договору, сума кредиту, яку Банк зобовязався зарахувати на поточний рахунок позивачальника становить 109500 грн. і саме з цієї суми проводиться розрахунок усіх платежів за Договором. Натомість, з долученого банком платіжного документа видно, що на поточний рахунок відповідача надійшли кошти в суму 99\~999,09 грн. Кошти з позичкового рахунку балансової групи 2909, який є внутрішньобанківським рахунком, у сумі 9\~500,91 грн., були зараховані Банком на транзитний рахунок балансової групи 3739 для здійснення страхового платежу на користь страхової компанії «Уніка». При цьому, відповідач вказує, що договору страхування життя не укладав та і у призначенні платежу не має посилання на договір страхування, згідно з яким вчиняється платіж. Крім того, серед документів, долучених позивачем, немає договору добровільного страхування життя. Зазначає, що Банком порушено встановлений Кредитним договором порядок видачі кредиту та здійснення страхового платежу. Згідно умов договору, списання банком за дорученням клієнта здійснюється лише з поточного (карткового) рахунку клієнта, а не з тезнічних рахунків самого Банку. Також, банком не представлено жодних належних доказів про те, що вищевказані кошти були отримані страховиком «Уніка» та що на строк дії кредитного договору з відповідачем укладено договір доьровільного страхування життя. Крім того, з огляду на норми ЗУ «Про захист прав споживачів», вважає, що умови п.1.6 кредитного договору є несправедливими, які Банк не мав право включати в умови договру сппоживчого кредиту. Відтак, в цій частині [PERSON] вважає стягнення з нього боргу безпідставним, оскільки вказаних коштів фактично не отримував та договору стархування не укладав. Вимогу позивача про стягнення 62\~548,66 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту вважає безпідставною, оскільки п.1.4 кредитного договору є нікчемним з огляду на ч.4 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Вказує, що у випадку предявлення кредитором вимоги про дострокове поверення кредиту на пісдтаві ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений у відповідному повідомленні на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобовязання щодо строку дії договру, періодичності платежів, порядку сплати процентів за корситування кредитом. Тобто, на час звернення банку з даним позовом, вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Натомість розрахунок заборгованості, наданий позивачем, проведений на дату звернення із позовом 12.08.2019 року. Крім того, вважаєвказаний розрахунок таким, що проводився Банком на власний розсуд, без врахування умов Договору, що свідчить про невірність такого та намагання стягнути заборгованість, розраховану не відповідно до умов договору. 18.10.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив АТ «Ідея Банк», в якій представник позивача зазначає, що з доводами відзиву відповідача на позовну заяву не погоджується з огляду на наступне. Як вбачається з меморіального ордеру №Z06.116.74 від 14.06.2016 року на суму 109500,00 грн., з позичкового рахунку на транзитний рахунок відповідача було перераховано кошти в розмірі 109500,00 грн. із призначенням платежу: «Видача кредиту, згідно кредитного догвору №Z06.116.74666». В подальшому, з транзитного договру рахунку кошти на суму 99999,09 грн. було зараховано на банківський поточний рахунок відповідача № [NUMBER] , що вказаний у п.17 Кредитного договру. Крім того, з транзитного рахунку № [NUMBER] згідно меморіального ордеру кошти в сумі 9500,91 грн. були перераховані на оплату страхового платежу, що відповідає п.1.6 кредитного договору. Водноча, згідно п.8 Заяви відповідача від 14.06.2016 року на приєднання до Договру добровільного страхування життя №НПБ130801 від 23.05.2014 року страхова премія (страховий платіж або плата за страхування) становить 9500,91 грн. Таким чином, вважає сумнівними твердження відповідача про те, що на виконання кредитного договору він не отримав всієї суми кредитних коштів, що ним передбачені, оскільки такі спростовуються меморіальними ордерами, належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи. Також, відповідач не висловив жодних претензій щодо розміру виданих йому кредитних коштів у день їх отримання, тобто у день укладення кредитного договору, та протягом більш, ніж трьох років. Крім того, вважає необгрунтованими доводи відповідача, що стосуються законності вимог позивача про стягнення з нього плати за обслуговування кредитної заборгованості та вказує, що відповідачем жодним чином не спростовано дійсності кредитного договру чи будь якої з її умов, з огляду на що, позовні вимоги АТ «Ідея Банк» підлягають до задоволення. Звертає увагу суду на те, що відповідач у власних доводах щодо нарахування процеснтів за користування кредитними коштами, а також пені ща несвоєчасне погашення платежів за кредитним договором, останній не враховує п.5.2 Кредитного договру, згідно якого цей договір є укладеним з дня його підписання та діє протягом строку кредитування, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Зважаючи на те, що сторони кредитного договору погодили строк його дії до повного викоання його сторонами, вбачається, що АТ «Ідея Банк» правомірно просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами та пеню, нараховані по 12.08.2019 року включно. Щодо розрахунку заборгованості відповідача, представник АТ «Ідея Банк» зазначає, що звертаючись до суду з позовом суду було надано секред іншого належним чином засвідчену копію кредитного договору, що є доказом, за допомогою якого встанволюється розмір та сума усіх платежів, які відповідач зобовязаний був сплатити на його викоання. Звертає увагу суду на те, що відповідачем не спростовано факту укладення кредитного договору, отримання на його підставі кредитних коштів або ж розміру платежів, здійснених на погашення заборгованості за ним, з огляду на що відповідачем не спростовано належності та допустимості доказів, що є вихідними даними для обчислення розміру боргу, заявленого до стягення у даній справі. Також, повідомляє суд про те, що з моменту звернення до суду із позовому даній справі, відповідчем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості з аркдитним договором. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак вказав у позовній заяві про те, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Вдночас, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова). \~ \~ \~ \~Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.06.2016 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено креджитний договір №Z06.116.74666. Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 109500 грн., зі сплатою 21,99 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором та графіком щомісячних платежів Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачем здійснено 14.07.2017 року. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав, тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 243165,22 грн., яка складається із: 73845,39 грн. - основний борг;\~29037,9 грн. - прострочений борг; 75935,74 грн. - прострочені проценти; 1797,53 грн. строкові проценти; 2595,26 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту; 59953,4 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту; 0,0 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів. Вказаний розрахунок суд приймає до уваги, оскільки до матеріалів справи долучено первинні бухгалтерські документи, які підтверджують видачу кредиту (належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів) та виписку по транзитному рахунку відповідача, на який у відповідності до умов кредитного договору (п.2.1), здійснюються платежі на погашення заборгованості за ним. Належність та допустимість виписки по рахунку,я к доказу, підтверджується п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, згідно якого виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. При цьому, відповідачем не спростовано факту укладення кредитного договору, отримання на його підставі кредитних коштів або ж розміру платежів, здійснених на погашення заборгованості за ним, з огляду на що, відповідачем не спростовано належності та допустимості доказів, що є вихідними даними для обчислення розміру боргу, заявленого до стягнення у даній справі. Результат обчислення заборгованості відповідача за кредитним договором, згідно вище вказаних доказів, які служать для цього вихідними доказами - наведено у Довідці розрахунку заборгованості за кредитним договором, що наявна у матеріалах справи. Відтак, зазначені докази в повній мірі підтверджують розмір заборгованості відповідача за кредитом. Що стосується твердження відповідача про те, що на виконання кредитного договору ним не отримано всієї суми коштів, суд зазначає наступне. Як видно з меморіального ордеру №Z06.116.74 від 14.06.2016 року, на суму 109500,00 грн., з позичкового рахунку на транзитний рахунок відповідача було перераховано кошти в сумі 109500,00 грн. із призначенням «видача кредиту, згідно кредитного договору №Z06.116.74666». В подальшому, з транзитного рахунку № [NUMBER] згідно меморіального ордерцу №Z06.116.74 від 14.06.2016 року кошти на суму 99999,09 грн. було зараховано на поточний банківський рахунок [PERSON] № [NUMBER] , що вказаний у п.1.7 кредитного договору. Зазначене узгоджується з п.1.2 кредитного договору, відповідно до якого, датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позиваченика, вказаний в р.1.7 договору. Крім того, з транзитного рахунку № [NUMBER] згідно меморіального ордеру №Z06.116.74 від 14.06.2016 року кошти в сумі 9500,91 грн. були перераховані на оплату страхового платежу, що відповідає п.1.6 кредитного договру, згідно якого позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника та застрахованої особи договру добровільного страхування життя. Цим договором позичальник доручає та дає розпорядження банку: переказати страховику, в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику через транзитний рахунок банку. Згідно п.8 заяви [PERSON] №Z06.116.74666 від 14.06.2016 рокуна приєднання до Договору добровільного страхування життя №НПБ130801 від 23.05.2014 року страхова премія (страховий платіж/плата за страхування) за такий страховий випадок, як смерть застрахованої особи, встанволено у розмірі 1 грн., на випадок смерті затсрвахованої особи внаслідок нещасного випадку, що стався під час дії договору стархування 9499,91 грн, що разом становить 9500,91 грн. Згідно із вказаною заявою від 14.06.2016 року відповідач приєджнався до договору добровільного страхування життя клієнтів ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» №ПБ130801 від 23.05.2014 року, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалавх справи. Таким чином, позивачем доведено факт видачі [PERSON] кредитних коштів у сумі 109500,00 грн., з яких 99999,09 грн. було зараховано на його банківський поточний рахунок, а 9500,91 грн. на оплату стархового платежу. Відтак, доводи відповідача про те, що ним не укладалось договору страхування, на викоання якого було сплачено вищевказщаний страховий платіж, спростовується його заявою №Z06.116.74666 від 14.06.2016 року на приєджнання до договору добровільного страхування життя № ПБ130801 від 23.05.2014 року. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, щодо законності вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки такі спростовуються наступним. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит це будь яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь яка гарантія, будь яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованості суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ч.14 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. У відповідності до п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2007 року №168 , в редакції від 12.11.2007 року, що була чинна на момент укладення кредитного договору, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у т.ч. комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Вищевказані правила втратили чинність 10.06.2017 року згідно Постанови Правління Національного банку України від 08.06.2017 року №49 «Про затвердження Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Згідно Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до чинних на даний час Правил розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених вище вказаною Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 року №49, банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК=ЗРК+ЗВСК, де ЗВК загальна вартість кредиту; ЗРК загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про спожитий кредит; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, укладаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у т.ч. за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №2 до чинних на даний час Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 року №49, до платежів за додаткові та супутні послуги банку відносяться платежі за ведення розрахунку, розрахунково касове обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги банку. Згідно з абзацом 6 ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», в редакції, що була чинна на момент укладення кредитного договору, у договорі про надання споживчого кредиту зазначається, серед іншого, також детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. За змістом абзацу 2 ч.2 ст.8 чинного на даний час ЗУ «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у т.ч. за ведення розрахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розрахункові на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Відтак, передбачена п.1.4 кредитного договору плата за обслуговування кредитної заборгованості є законною, з огляду на те, що відповідачем не спростовано позовних вимог АТ «Ідея Банк» в цій частині. Крім того, відповідно до п.5.1 кредитного договору, позичальник заявляє та гарантує, що уся інформація, відомості та документи (у т.ч. ті, що містяться в даному договорі та кредитній справі позичальника у банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності, кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даного договору йому вручено банком при підписанні даного договору; умови даного договору він вважає справедливими в такими, що відповідають його інтересам, а також надає згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій про нього, а також третім особам, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Згідно Довідки повідомлення від 14.06.2016 року, відповідач також підтвердив, що : «кредитодавець Публічне Акціонерне товариство «Ідея Банк» цього числа, 14.06.2016 року, до підписання кредитного договору, надав мені в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту»; «цим заявляю також, що наведена інформація є мені доступною та зрозумілою». Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.6 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції, що була чинна на момент укладення кредитного договору, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відтак, підписавши кредитний договір, відповідач погодився з усіма його умовами та підтвердив, що вся наведена у ньому інформація є йому зрозумілою та він погоджується з нею. У разі незгоди з умовами кредитного договору, [PERSON] був наділений правом протягом двох тижнів відкликати власну згоду на його укладення, проте, таким правом не скористався, натомість продовжив його виконувати, здійснюючи платежі на погашення кредиту, чим вкотре підтвердив, що розуміє та погоджується з умовами такого. Суд також зазначає, що у відповідач в своїх доводах щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також пені за несвоєчасне погашення платежів за кредитним договором, не враховує змісту п.5.2 кредитного договору, який передбачає, що цей договір є укладеним з дня його підписання та діє протягом строку кредитування, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Крім того, відповідно до п.2.7 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт» (за яким при розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та році), а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених договором. Аналогічно, що стосується пені за несвоєчасне погашення платежів за кредитним договором, п.3.3.1 такого передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65 % - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, що діяла у період прострочення. З огляду на те, що сторони кредитного договору погодили строк його дії до повного виконання його сторонами своїх зобов`язань за ним, суд приходить до висновку, що заявлені АТ «Ідея Банк» вимоги про стягнення з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами та пені, нарахованими по 12.08.2019 року включно, є правомірними та такими, що підлягають до задоволення. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З наведених норм вбачається, що повернення суми кредиту та сплата процентів за користування такими є складовими основного зобов`язання у кредитних відносинах та здійснюються на користь кредитора в обов`язковому порядку та в повному обсязі. При цьому, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів та суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору №Z06.116.74666 від 14.06.2016 року. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «Ідея Банк» підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 3647,48 грн.

Outcome: approved