Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому вказує, що 24.12.2009р. Бердянською міською радою прийнято рішення №32 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок», п.5.23 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 0,0574 га по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Вказана земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, проекти землеустрою щодо відведення яких підлягають обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, що в даному випадку зроблено не було. Доказом незаконності оскаржуваного рішення Бердянської міської ради позивач вважає розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 16.04.2010р. №101, яким вказується про необхідність Бердянській міській раді скасувати висновки, надані з 20.05.2009р. стосовно відведення земельних ділянок на територіях рекреаційного призначення. Також спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, що унеможливлює передачу її у власність фізичній особі у відповідності до ст.ст.85, 88, 90 Водного кодексу України. Крім того, спірне рішення суперечить Генеральному плану м.Бердянська, затвердженому рішенням Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009р. Тому постановою Бердянського міськрайонного суду від 01.06.2011р., що набрало законної сили, визнано незаконним спірне рішення Бердянської міської ради №32 від 24.12.2009р. На підставі викладеного позивач просить скасувати п.5.23 рішення №32 від 24.12.2009р. сімдесят сьомої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок»; визнати недійсним державний акт на право власності [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0574 га, виданий на ім'я [PERSON] для індивідуального дачного будівництва по [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку вартістю 34107,08 грн., площею 0,0574 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться по [ADDRESS] Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю [NUMBER], виданому [PERSON], територіальній громаді м.Бердянська. В судовому засіданні прокурор Святенький М.Г. позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові, просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що аналогічний позов вже подавався Бердянським міжрайонним прокурором і рішенням апеляційного суду Запорізької області, яке набрало законної сили, йому було відмовлено. Крім того, прокурором пропущений строк позовної давності. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Бердянської міської ради - Дороз В.Ю. надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника Бердянської міської ради у відповідності до закону. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що 24.12.2009р. Бердянською міською радою прийнято рішення №32 «Про передачу в оренду. Продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок», п.5.23 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 0,0574 га по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Вказані факти визнані учасниками судового розгляду. Згідно постанови Бердянського міськрайонного суду від 01.06.2011р. по справі за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON] до Бердянської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання рішення Бердянської міської ради частково незаконним, позовні вимоги задоволено - визнано незаконним п.5.23 рішення №32 від 24.12.2009р. сімдесят сьомої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок». Питання стосовно скасування вказаного рішення судом не вирішувалось у зв'язку з відсутність таких позовних вимог. 09.01.2013р. Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати вказане рішення Бердянської міської ради, скасувати запис про державну реєстрацію державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, вилучити цю земельну ділянку у [PERSON] та передати Бердянській міській раді. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.03.2013р. позовні вимоги були задоволені. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2013р. вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено. При цьому, суд апеляційної інстанції в своєму рішенні, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначив, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулося порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції», яка ратифікована відповідним законом України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.10.2013р. рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2013р. залишено без змін. Аналізуючи в сукупності вказані судові рішення, суд погоджується з позицією прокурора по справі стосовно того, що підстави позову від 09.01.2013р. не співпадають з підставами позову по справі, що розглядається, тому підстави для закриття провадження по справі відсутні. В той же час, виносячи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд Запорізької області в своєму рішенні від 04.06.2013р. виходив з того, що порушення з боку публічного органу, а не громадянина, не є підставою для позбавлення громадянина його власності. З такою позицією погодився і Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 23.10.2013р. В своєму позові по справі, що розглядається, позивач навів лише інші, додаткові порушення з боку публічного органу, і не навів жодного порушення з боку громадянина, який володіє спірним майном, що жодним чином не спростовує вказаних висновків апеляційного суду Запорізької області. За таких обставин, суд вважає неможливим прийняти рішення, яке б суперечило висновкам суду апеляційної та касаційної інстанції, зробленим в іншій справі, але за тим самим спором між тими самими сторонами. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed