Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 01.09.2010 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Даною заявою також підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй на ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. 01.09.2010 року відповідачкою також була підписана Довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої вона ознайомлена з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Банком на підставі договору відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 1000 грн. та відповідачці надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого відповідачка при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору,а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Однак, в процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п.2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12.04.2020 року має заборгованість у сумі 29131,86 грн., у т.ч.: 13108,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4711,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 9447,73 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1363,42 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Просив суд стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 01.09.2010 року у розмірі 29131,86 грн., а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному об`ємі та просив розглянути справу без його присутності, не заперечив щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розглянути справи без її участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши письмові докази по даній цивільній справі, судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем 01.09.2010 року було укладено кредитний договір без номеру, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, відповідачкою [PERSON] була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», якою визначено наступні умови кредитування: тип кредитної лінії - відновлювальний, пільговий період - до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова % ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році) - 2,5% , розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості-пеня = (пеня1)+(пеня2), де: (пеня1)= (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки кредиту, (пеня2)= 1% от заборгованості, але не менше ніж 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. та більше. Відповідно до умов договору були внесені зміни, Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) з 01.09.2014р.- 2,9 % (34,80% на рік); за тратами здійсненими з 01.04.2015р.-3.6% (43,20% на рік); Обов`язковий щомісячний платіж - з 01.04.2014р. - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої позивачем на [PERSON] вбачається, що 01.09.2010 року остання отримала кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до лютого 2014 року, із встановленим кредитним лімітом у розмірі 1000,00 грн., який 01.09.2010 року зменшено, 26.11.2010 року збільшено кредитний ліміт до 1200,00 грн., 25.02.2011 року збільшено кредитний ліміт до 1400,00 грн., 20.03.2011 року збільшено кредитний ліміт до 1600,00 грн., 30.03.2011 року зменшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., 12.04.2011 року збільшено кредитний ліміт до 2500,00 грн., 30.09.2011 року збільшено кредитний ліміт до 3900,00 грн., 06.04.2012 року збільшено кредитний ліміт до 7500,00 грн., 29.10.2012 року збільшено кредитний ліміт до 8000,00 грн., 18.07.2018 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. Крім того, відповідачці АТ КБ «ПриватБанк» за даним кредитним договором було надано інші картки дія останньої - до жовтня 2021 року. Відповідачка скористалася кредитними коштами, однак не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а саме: неналежно сплачувала внески на погашення заборгованість за кредитом з 01.12.2018 року; за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України з 01.11.2019 року; пені з 01.12.2018 року. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 12.04.2020 року має заборгованість у розмірі 29131,86 грн., в тому числі: 4711,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України, за період з 01.10.2019 по 01.03.2020 року. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 12.04.2020 року складає 29131,86 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту (прострочем тілом кредиту) - 13108,95 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 4711,76 грн., заборгованість за пенею - 9447,73 грн., заборгованість по судовим штрафам (фіксована частина та процентна складова) - 1863,42 грн. Відповідачка [PERSON] не надала суду заперечень щодо здійсненого банком розрахунку заборгованості, а також доказів погашення заборгованості чи розірвання договору. Таким чином, між сторонами існують цивільні права і обов`язки відповідно до кредитного договору, та вимог ст.ст.11, 509 ЦК України, тобто зобов`язання у правовідносинах, в яких одна сторона має вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а друга сторона має право вимагати виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір відповідно до ст.629ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання згідно ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.ч.1, 2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. А згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту - 13108,95 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 4711,76 грн., заборгованості за пенею - 9447,73 грн. При цьому, беручи до уваги те, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, то у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу) має місце покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності. За ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині нарахування штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) і у розмірі 1363,42 грн. (процентна складова), слід відмовити. Відповідно визнання позову відповідачкою в цій частині суд не приймає, оскільки воно суперечить закону та порушує права відповідачки. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином та відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачкою [PERSON] до початку розгляду справи по суті з державного бюджету підлягає поверненню АТ КБ «ПриватБанк» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову, а також відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 1051,00 грн. На підставі ст.ст.509, 526-527, 530, 610-612, 625, 626, 629, 634, 1049, 1050, 1054-1056-1 ЦК України та

Outcome: partial