Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - ПАТ «Миколаївобленерго») звернулося до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі -ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія») про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.08.2014 року в с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області по вул. Дімітрова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ -2101», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті якої останній допустив зіткнення з опорою лінії електропередач, яка перебуває на балансі позивача. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], відповідальність якого застрахована у ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АІ/2989253 від 23.08.2014 року. Посилаючись на те, що ПАТ «Миколаївобленерго», як власнику пошкодженої опори, було завдано матеріальну шкоду в вигляді витрат на її відновлення в розмірі 8 348 грн. 23 коп., позивач просив стягнути обумовлену суму з відповідачів. Ухвалою суду від 02.04.2015 року провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ «Миколаївобленерго» до ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, було закрито. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила. Просила стягнути зазначені в позові збитки в повному обсязі з відповідача [PERSON], посилаючись на те, що право вибору особи, до якої слід звернутися з вимогою про відшкодування шкоду (до страховика чи безпосереднього заподіювача шкоди) належить виключно потерпілій стороні. Крім того вказувала на неможливість прийняття до уваги страхового полісу № АІ/2989253 від 23.08.2014 року, оскільки ім'я особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, не збігається з іменем відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим, згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти такого вирішення справи не заперечувала. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи 27.08.2014 року в с. Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області по вул. Дімітрова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ -2101», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті якої останній допустив зіткнення з опорою лінії електропередач, яка перебуває на балансі позивача, здійснивши її пошкодження. На підтвердження суми відшкодування позивачем надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, складена ПАТ «Миколаївобленерго», згідно якої розмір відновлювального ремонту опори становить 8 348 грн. 23 коп. За загальним правилом питання про відповідальність за шкоду, заподіяну джерелами підвищеної небезпеки кожного із володільців перед іншими вирішується за положеннями ст. 1166 ЦК України, якою встановлені підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних зобов'язань. Особливості відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, встановлені ст.ст. 1187, 1188 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При цьому, за положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України, власником джерела підвищеної небезпеки, вважається особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За фактом скоєння вказаної дорожньої транспортної пригоди відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності та постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.09.2014 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. В той же час, згідно страхового полісу № АІ/2989253 від 23.08.2014 року обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між [PERSON] та ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія» було укладено договір страхування, відповідно до якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - «ВАЗ -2101», державний номер [NUMBER]. Строк дії даного договору з 24.08.2014 року по 23.08.2015 року. Отже, відносини, що склалися між сторонами регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них (ст.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Так, згідно ст.1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб уразі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). При цьому, страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми, зокрема, за договором страхування відповідальності при настанні страхового випадку в порядку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі, шкоду, пов'язану з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого (ст. 988 ЦК України, ст.ст. 9,22,28 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Обумовлене страхове відшкодування зменшується на суму франшизи (частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування), відповідно до ст. 12 вищевказаного закону, яка підлягає поверненню потерпілій стороні за рахунок винної у дорожньо - транспортній пригоді особи. Також, за правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, діючим законодавством передбачені випадки, коли страховик приймає рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Дане рішення може бути оскаржено в судовому порядку. Отже, в випадку правомірної відмови страховика здійснити виплату страхового відшкодування шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Таким чином законом чітко встановлено механізм розподілу відповідальності за завдану шкоду між винною особою та страховиком, а також порядок вирішення питань, пов'язаних з відповідною виплатою, в разі наявності спору між сторонами. Між тим, як вбачається з пояснень представника позивача спір між потерпілим та страховиком з приводу виплати страхового відшкодування на час розгляду обумовленої справи не вирішений. За такого, вимоги ПАТ «Миколаївобленерго» до [PERSON] щодо відшкодування ним завданої шкоди в повному обсязі або частково в розмірі встановленому договором страхування франшизи є передчасними та повинні вирішуватися лише після розгляду спору між ПАТ «Миколаївобленерго» та ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія», оскільки без з'ясування наявності (відсутності) підстав для покладення відповідальності на страхову компанію, розміру відповідальності, неможливо встановити обсяг відповідальності [PERSON] Не спростовують наведене положення й посилання представника позивача на можливість вибору потерпілим особи, яка має відповідати за спричинені збитки, оскільки суперечить вищевказаним спеціальним нормам законів, які регулюють відносини за участю страховика. Також не може бути прийнято судом до уваги заперечення представника позивача щодо застосування до спірних правовідносин положень законів про страхування в силу розбіжності в написанні імені особи, відповідальність якої застрахована, та відповідача («[PERSON]» замість вірного «[PERSON]»), оскільки має місце технічна помилка, що не впливає на факт укладення договору страхування між відповідачем [PERSON] та ПрАТ«Українська транспортна страхова компанія» (інші дані щодо особи, вказані в договорі страхування, повністю ідентичні даним особи відповідача). З наведених підстав оцінка наданій представником позивача копії гарантійного листа (зобов'язання) відповідача має бути здійснена під час розгляду відповідної справи після урегулювання питання щодо виплати страхового відшкодування з страховою компанією. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Миколаївобленерго» до [PERSON] задоволенню не підлягають. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed