Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 13284,13 грн., яка складається з: 4242,42 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8748,05 грн. заборгованість за пенею комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 608,77 грн. штраф (процентна складова). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві від 24.05.2011 року підтвердив, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами, правилами та тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. У зв'язку з тим, що позичальник не виконує свої зобовязання по договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 30.09.2018 року становить 13284,13 грн., яка складається з: 4242,42 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8748,05 грн. заборгованість за пенею комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 608,77 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, не заперечував проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині пені, оскільки подвійна відповідальність за порушення умов договору заборонена, та перерахувати процентну складову штрафу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмірі 2000 грн. 00 коп. У звязку з неналежним виконанням боржником договірних зобовязань, станом на 30.09.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з наданим Банком розрахунком становить 13284,13 грн., яка складається з: 4242,42 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8748,05 грн. заборгованість за пенею комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 608,77 грн. штраф (процентна складова). Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що 24.05.2011 року розписався в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Отже, подавши Анкету-заяву заяву від 24.05.2011 року, відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. За статтями 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність угоди між сторонами підтверджується заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з частиною 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2\~статті 6 ЦК України\~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до\~статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Отже, до стягнення підлягають відсотки в розмірі 4242,42 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород. У той самий час, згідно з умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання за договором, тобто і за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з\~недотриманням положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладе, вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. У разі порушення боржником зобовязання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Щодо стягнення штрафів суд зазначає, що умовами кредитного договору передбачено обов'язок відповідача сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, тому, враховуючи задоволення позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом з відповідача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та 5% від 4242,42 грн., що становить 212,12 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 4954,54 грн., яка складається з: 4242,42 грн відсотки за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 212,12 грн. штраф (процентна складова). Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 657 грн. 17 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial