Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 27991,77 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.07.2006 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань, станом на 09.09.2020 заборгованість перед позивачем становить 27991,77 грн., яка складається з: 22704,15 грн. заборгованості за тілом кредиту та 5287,62 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 04.11.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на 17 грудня 2020 року відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.07.2006, АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження своїх вимог надало копію заяви [PERSON] , в якій зазначено особисту інформацію відповідача: а саме: ім`я по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, а також долучено Умови та правила надання банківських послуг. У заяві підписаній [PERSON] зазначено наступну інформацію щодо кредитної карти: тип карти [NUMBER] ; валюта - гривня; тип кредитного ліміту - фінансовий; сума кредитного ліміту - 4000 грн.; базова процентна ставка 36% із розрахунку 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Про будь-які інші кредитні карти у цій заяві нічого не вказано. Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 24.07.2006 становить: 27991,77 грн., яка складається з: 22704,15 грн. заборгованості за тілом кредиту та 5287,62 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відкрита кредитна карта, на якій встановлений ліміт 4000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 27991,77 грн., з яких: 22704,15 грн. заборгованості за тілом кредиту та 5287,62 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.07.2006, позивач надав суду Довідку про надання ряду кредитних карток, та Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] . Крім того, банком надано Умови та правила надання банківських, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, слід зазначити, що вказані умови кредитування відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови кредитування відповідач розумів та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (24.07.2006) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 №342/180/17. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, з урахуванням інформації, яка міститься в заяві та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за договором б/н від 24.07.2006 в розмірі 4000 грн. добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З наданих банком документів вбачається, що [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 4000,00 грн., а тому наявні правові підстави для її стягнення в примусовому порядку з боржника, що також узгоджується із висновком викладеним у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки тіло кредиту (сума кредиту, основний борг за кредитом) - це сума, яку позичальник бере в кредит (фактично отримує на руки або на карту). Ця сума вказується в кредитному договорі і саме на цю суму нараховуються проценти за користування кредитом. Тіло кредиту включає тільки основний борг. У нього не входять проценти за користування кредитом, штрафи, пеня і інші додаткові платежі за отримання або користування кредитом. Крім того, в заяві чітко визначено базову процентну ставку 36% із розрахунку 360 днів на рік, з урахуванням отриманого кредиту в розмірі 4000 грн. Проте, взагалі нічого не зазначено про зміну розміру кредитного ліміту. Виходячи з наданої банком Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , перша зміна кредитного ліміту до 8000,00 грн. відбулася 12.04.2007, при цьому не надано жодного підтвердження того, що [PERSON] був з цим ознайомлений та про це повідомлений. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором, враховуючи обрану платіжну кредитну карту в розмірі 4000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а також відсотки за користування кредитом в розмірі 389,61 грн. виходячи із базової процентної ставки 36% річних на суму кредиту в розмірі 4000,00 грн. до зміни кредитного ліміту 12.04.2007, тобто за 8 місяців, приймаючи до уваги нараховані відсотки за цей період в розмірі 786,78 грн., з яких позивачем було сплачено 397,17 грн. В задоволенні решти позовних вимог, необхідно відмовити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial