Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором у розмірі 15 224, 15 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.04.2011 відповідач звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим сторони уклали договір б/н від 28.04.2011, згідно якого [PERSON] отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000 гривень. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань станом на 26.01.2021 [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 15 220 гривні 15 копійок, яка складається з: - 13 302 гривні 21 копійки - заборгованість за тілом кредита; - 1 921 гривня 94 копійки - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 31.03.2021 відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] 14.04.2021 надала суду заперечення на позов, у яких проти позову заперечувала та просила у задоволенні відмовити з наступних підстав. Надана позивачем анкета-заява в якості складової частини договору кредиту не містить в собі даних про те, що вона виявила свою волю на отримання картки, адже розділ анкети «Виявляю бажання оформити на своє ім`я кредитку» не заповнено, а також в розділі про працевлаштування стоїть відмітка «інше» та не заповнені графи про її місце роботи. Анкету-заяву заповнював працівник банку, але в анкеті-заяві відсутня інформація про те, в якій же сумі встановлений був цей кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі. Договір від 28 квітня 2011 року у вигляді заяви-анкети, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Позивач взагалі не обґрунтував, а матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що їй був наданий кредит. Крім того, в зазначеній анкеті не погоджена черговість та порядок здійснення платежів в рахунок погашення отриманих коштів, не зазначено строк дії картки, відповідальність сторін. З доданої анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг неможливо встановити, що сторони погодили надання банківської послуги щодо користування кредитною карткою «Універсальна». Зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що долучені до позовної заяви Умови були складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови вона мала на увазі, підписуючи анкету-заяву, та відповідно брала на себе зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. АТ КБ «Приватбанк» не надав договір про надання банківських послуг «№ б/н» від 28.04.2011. В 2011 році вона оформлювала в АТ КБ «ПриватБанк» соціальну картку, яка їй була необхідна для виплати допомоги при народженні дитини [INFO] . Наведене в позовній заяві твердження про підтвердження нею згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ними Договір - є безпідставним. Позивачем надано до суду Довідку, з якої вбачається що їй були надані наступні кредитні картки: від 06.09.2013, але як вказує банк в своїх позовних вимогах договір між ними укладений 28.04.2011 та надає анкету заявку з відповідною датою; 20.10.2017 - дві з однаковим номером; та 07.08.2018. ЇЇ паспортні данні банк надає з фотокопій роздрукованих на аркуші а4, на якому добре видно електронний цифровий підпис працівника банку та ледве помітно схожий на її підпис, який таким не є, після банк завіряє «копія вірна» з датою даного уявного підпису - 07.03.2019. Вказує на невідповідність, а саме: договір укладений в 2011 році, а картка відкрита в 2013 році; відповідно до наданої позивачем довідки та копії її паспортних даних, вона оформила в 2018 році кредитну картку, то на підставі яких документів, якщо паспортні данні банком отримані в 2019 році. Вона не підписувала «Умови та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», працівники банку її з ними не ознайомили, а також такий договір підписаний обома сторонами позичальником та кредитодавцем не наданий до суду. Витяг із тарифів Обслуговування кредитних карт «Універсальна» є недопустимим доказом, також роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. З розрахунку наданого позивачем вбачається що нарахування відсотків почалось з 2013 року по 04.11.2020 рік, тобто 7 років. Хоча з розрахунку і не можливо точно встановити коли ж на думку позивача виникла заборгованість, але очевидно, що на його думку вона виникла в 2013 році. Саме тоді у позивача і виникло право на звернення до суду. Тоді ж позивач почав і нарахування штрафних санкцій. Письмових повідомлень від банку про збільшення процентної ставки за період з 2013 року по теперішній час вона не отримувала, банком не доведено факту дотримання процедури повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки. Також, з анкети-заяви не вбачається факт платоспроможності відповідача - графи, які є обов`язковими для заповнення, зовсім пусті та не мають жодних відміток про її місце роботи, інших доказів її платоспроможності позивач до суду не надав. Вказує, що у зв`язку із оголошеним карантином та прийнятими відповідними законами в період дії карантину та у 30-денний строк після його завершення, банк не мав права нараховувати неустойку, штрафи та пеню за кредитами. Враховуючи вищевказане, просить суд відмовити у задоволенні позову. 19.04.2021 [PERSON] надала суду відзив на позов та 24.05.2021 заперечення на відповідь на відзив, в яких просила в позові відмовити з аналогічних підстав викладених у запереченнях на позов. 20.04.2021 [PERSON] надала додаткові пояснення до відзиву в яких вказала про незаконність нарахування штрафів та пені за кредитом в період карантину та у тридцяти денний строк після його завершення. 27.05.2021 позивачем надані пояснення в яких вказано, що зміст кредитного договору зафіксовано у заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі, укладення договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Банком надано до суду виписку по картрахунку та додається фото відповідачки з кредитною карткою, які є підтвердженням, що їй було видано платіжну картку та відкрито рахунок; прослідковується, що відповідач користувалася грошима. Відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, прострочена заборгованість рахується за відповідачем із 01.05.2020. Під час дії карантину для клієнтів з простроченням зобов`язань по договору по кредитам з 01.03.2020 відміняється відповідальність позичальника за прострочення, а саме нарахування пені та процентів по ст. 625 ЦК України, банк застосовує виключно базову процентну ставку за користування кредитом. Тобто банком не заявлені вимоги про стягнення неустойки. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач [PERSON] уклали договір б/н від 28.04.2011, відповідно до якого остання отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 15 000 гривень. З розрахунку, наданого Банком вбачається, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань станом на 26.01.2021 [PERSON] має заборгованість у розмірі 15 224 гривні 15 копійок, яка складається з: - 13 302 гривні 21 копійки - заборгованість за тілом кредита; - 1 921 гривня 94 копійки - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. З анкети-заяви на а.с. 15 вбачається, що заява оформлена 28.04.2011; містить підписи і [PERSON] і працівника Банку. У подальшому, починаючи з 06.09.2013 включно по 07.08.2018 їй видано чотири картки, остання зі строком дії до червня 2022 року. (а.с. 13) За таких обставин вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредита є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд відмовляє у задоволені цієї вимоги з наступних підстав. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У заяві позичальника від 28.04.2011 процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідачка ознайомилася і погодилася, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами за невиконання кредитного договору. Такий висновок зроблений у постанові ВП ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Щодо аргументів відповідачки про незаконність нарахування банком штрафу та пені, суд їх не приймає, оскільки вимог про їх стягнення не заявлено. У позовних вимогах банк просить стягнути з відповідачки заборгованість за простроченим тілом кредита та заборгованість за простроченими відсотками, вимоги про стягнення пені і штрафу - відсутні. Постановою Кабінету міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 з 12.03.2020 на всі території України встановлено карантин, який продовжено до цього часу. Відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Щодо доводів відповідачки про застосування строків позовної давності, суд їх не приймає, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З позовом до суду банк звернувся 15 березня 2020 року, отже, позивачем не пропущено строк звернення із позовом до суду. Позивачем надано Витяг руху коштів за кредитним договором, з якого вбачається, що відповідачка активно користується цими коштами включно по 2020 рік, кредитний ліміт збільшувався з 5 000 гривень у 2013 році до 15 00 гривень у серпні 2018 року; отримана нею у 2018 році картка має строк дії до червня 2022 року, а тому вважати, що пропущено позовну давність до вимог не можна. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial