Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором б/н від 03.09.2014 року у розмірі 25353,36 гривень та судові витрати у розмірі 2102,00 гривень. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03.09.2014 року відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 03.09.2014 року б/н. При підписанні анкети - заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Стверджує, що відповідно до умов зазначеного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до розміру 19000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. Вважає, що відповідач зобов`язання за договором не виконала, оскільки в процесі користування кредитним рахунком не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором, відповідач станом 31.08.2020 року має заборгованість у розмірі 25353,36 грн., з яких: 17176,42 грн. заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 17176,42 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8176,94 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 29 січня 2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою відмолено у задоволенні клопотання позивача про огляд веб-сайту. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 24 лютого 2021 року розгляд справи відкладено до 14.04.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача від якого надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату. Ухвалою Гощанського районного суду від 21.04.2021 року було вирішено питання про уточнення прізвища відповідача, яка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача АТ КБ « ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Вважає, що повністю сплатила банку отримані за договором кредиту кошти в сумі 29000, а тому позов безпідставний. Стверджує, що вона не знала, що кредитний ліміт за карткою було збільшено, а банк її про це не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 03.09.2014 року було підписано заяву №б/н, згідно якої Відповідач отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на платіжну картку. Позивач, як на підставу заявлених вимог, посилається на те, що банком свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, а саме надано відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, проте відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом, на умовах передбачених договором, не виконує. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Оскільки позивач заявив позов у сфері договірних правовідносин, то суд застосовує норми права, що регулюють такі правовідносини і конкретний вид договору, і бере до уваги приписи процесуального закону щодо належних способів доказування. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині 1 статті 1049 зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1, 2 ст. 628 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Позивачем до позовної заяви було додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD») та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ Як убачається з довідок АТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитних карток та про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] останній 03.09.2014 року було надано кредитну карту № [NUMBER] , термін дії якої встановлено до квітня 2018 року та по якій відбулись наступні зміни кредитного ліміту: 03.09.2014 - старт карткового рахунку; встановлення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 800 гривень; 03.09.2014 року - зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 800 гривень; 16.10.2014 року- збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 2000 гривень; 28.10.2016 року- збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 3000 гривень; 17.08.2017 року- збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 11000 гривень; 13.10.2017 року- збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 13000 гривень; 31.05.2018 року- збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт - 19000 гривень; 20.03.2019 року- зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 18832,88 гривень; 21.03.2019 року- зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 18832,88 гривень; 22.03.2019 року- зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 18832,88 гривень; 31.03.2019 року- зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 18050,00 гривень; 01.04.2019 року- зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 18050,00 гривень; 19.12.2019 - зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт 0,00 гривень. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач посилаючись на положення ч. 1 ст.634 ЦК України зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При цьому, Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» відповідачем [PERSON] не підписувалися, а копію кредитного договору № Б/Н позивач взагалі не надав. Суд вважає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України з огляду на таке. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19) зазначила, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом (у цьому випадку з 03.09.2014 до 17.11.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тому, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. У вказаній копії Анкети-заяви, наданій банком, не зазначено розмір встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку наданому відповідачу, немає вказівки на який період, які саме кредитні картки видавалися та під які відсотки. З урахуванням вищезгаданої позиції Великої Палати Верховного Суду, яка стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач не довів самого факту укладення з відповідачем кредитного договору (або іншого договору, в межах якого сторони домовились про кредитування) і його істотних умов, зокрема про розмір кредиту, строки його повернення, порядок внесення змін, сплату заборгованості за простроченим тілом кредиту, процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, відтак не доведено і обов`язок відповідача сплачувати відповідні проценти та штрафні санкції. Також суд звертає увагу на наступне. Як доказ укладення договору кредиту з відповідачем і видачі йому кредитних коштів та наявності заборгованості - позивач надав розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.08.2020 року становить 25353,36 грн., з яких: 17176,42 грн. заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 17176,42 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8176,94 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. Як вбачається з розрахунку банку, відповідачем погашено заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту на загальну суму 26336,17 грн. Суд вважає, що повне погашення тіла кредиту свідчить про повну відсутність заборгованості по кредиту. Відтак, суд вважає, що Банком не доведено належними доказами у справі факт наявності у відповідача заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, тому у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено судові витрати в розмірі 2102,00 грн необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed