Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулось до суду із згаданим позовом, в якому прохає стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 230882,22 грн та понесені судові витрати у сумі 3463,23 грн. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 30.07.2019 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено договір №410765-901 про надання кредиту готівкою на власні потреби, який складається з Додатку №1, паспорту споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка Максимум», опитувальника фізичної особи та заяви анкети на оформлення банківських послуг. Відповідно до умов вказаних складових договору, відповідачу на власні потреби, в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум», було надано кредит у сумі 203107,36 грн строком на 48 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,69% щомісячно. У відповідності до умов договору відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно та сплачувати проценти і комісію за користування кредитом, інших фінансових зобов`язань згідно графіку платежів Додатку №1. Проте, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 21.08.2020 виникла прострочена заборгованість у сумі 230882,22 грн, тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача вищевказану заборгованість і судові витрати. Ухвалою суду від 02.12.2020 відкрито провадження по даній справі. Представник позивача Кармазін В.О., приймаючи участь у справі дистанційно, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечив проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання. Правом надання відзиву на позов не скористався. Суд звертає увагу, що судові засідання у справі, в межах строків, визначених ст.275 ЦПК України, були призначені на 28.12.2020, 27.01.2021 та 01.03.2021. Відповідач жодного разу до суду не прибув, звертаючись із клопотаннями про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням за межами держави та неможливістю прибути в Україну через пандемію. Тричі прохаючи відкласти розгляд справи з аналогічних причин, відповідач жодного доказу на підтвердження поважності причин не прибуття в судові засідання суду не надав, як і не підтвердив факт свого перебування за межами України. При цьому суд вказує, що клопотання про відкладення розгляду справи відповідачем було подано електронною поштою, а не сформовано в системі «Електронний суд», що у свою чергу унеможливлює ідентифікацію учасника справи. Згідно із\~ст.2\~ЦПК України,\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. \~ \~ \~ \~Учасники судового процесу є рівними перед законом та судом, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Між тим, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України). \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не прибув в судове засідання без поважних причин, а внесення клопотань про відкладення розгляду справи, за відсутності об`єктивних даних неможливості прибуття до суду, носять ознаки зловживання процесуальними правами. Згідно\~ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ч.4 ст.223,\~ст.280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши приєднані до справи матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. 30.07.2019 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено договір №410765-901 про надання кредиту готівкою на власні потреби, який складається з Додатку №1, паспорту споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка Максимум», опитувальника фізичної особи та заяви анкети на оформлення банківських послуг (а.с.10, 11-12, 13-14, 15, 16-17). Відповідно до п.1 розділу 1 (замовлення банківських послуг» кредитного договору, із врахуванням положень Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.18-37), розміщеної на офіційному веб-сайті банку, відповідачу на власні потреби, в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум», було надано кредит у сумі 203107,36 грн строком на 48 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,69% щомісячно (п.п.1.1.-1.4.). Відповідно до п.1 розділу 2 кредитного договору відповідач акцептує публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку, на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднується до умов договору. У відповідності до умов договору відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно та сплачувати проценти і комісію за користування кредитом, інших фінансових зобов`язань згідно графіку платежів Додатку №1. Згідно з наданою банком випискою по особовому рахунку (а.с.43-53) за період з 30.07.2019 по 21.08.2020 виникла прострочена заборгованість у сумі 230882,22 грн., яка складається з наступного: 148077,13 грн основного боргу; 33532,67 грн. простроченого боргу; 49172,31 грн простроченої комісії; 0,10 грн простроченої заборгованості за процентами; 0,01 грн строкової заборгованості за відсотками; 100 грн штрафу, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.41-42). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналізуючи викладене, беручи до уваги, що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь АТ «Полтава - Банк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 3463,23 грн. (а.с.1), які є належно підтвердженими.

Outcome: approved