Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

В березні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком № 18 по вул. Шевченка в с. Черкас Білоцерківського району Київської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він являється власником будинку № 18 по вул. Шевченка в с. Черкас Білоцерківського району Київської області. В належному йому будинку зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], проте не проживають в будинку та не несуть витрат по оплаті комунальних послуг, що підтверджується довідкою Потіївської сільської ради. В добровільному порядку відповідачі не бажають виписатись з будинку, внаслідок чого він позбавлений можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, 23.05.2018 року звернувся до суду із заявою, в якій підтримав позов в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі\~ ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наявної у справі копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.1997 року [PERSON], проживаючий в [INFO] являється спадкоємцем житлового будинку з відповідними господарськими будівлями, спорудами, який знаходиться в с. Черкас Білоцерківського району Київської області по вул.Шевченка під номером 18. 20.02.2018 року Биковогребельською сільською радою Білоцерківського району видана довідка № 23 про те, що [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають за адресою реєстрації в с. Черкас, вул. Шевченка, 18, Білоцерківського району Київської області з 23.08.2008 року. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, при доведеності не проживання без поважних причин відповідача більше року у будинку він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на підставі цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї власника права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачам чиняться будь-які перешкоди у проживанні в спірному будинку, а також відсутні дані про наявність будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом. Відповідачі до суду із заявою про продовження строку збереження за ним житлового приміщення не звертались, не надали доказів поважності причин\~ відсутності у будинку понад встановлений строк, тому вимоги позовної заяви в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved