Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тесту АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором F б/н від 02.12.2010 року в розмірі 403911 грн. 24 коп. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору від 02.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис [PERSON] у анкеті-заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовFязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовFязання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконав. У звFязку із зазначеними порушеннями зобовFязань за кредитним договором станом на 31.12.2018 року утворилась заборгованість в сумі 417332,43 грн., яка складається з: - 6397,81 грн. F тіло кредиту; - 408441,02 грн. F відсотки за користування кредитом; - 2493,60 грн. F заборгованість за пенею та комісією. Від вказаної суми віднімається сума коштів, які були стягнуті за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03.03.2015 р., а саме: 6397,81 грн. F заборгованості за кредитом; 5623, 38 грн. F заборгованості по процентам за користування кредитом; 1400,00 грн. заборгованості по комісії та пені за користування кредитом. Різниця становить 403911,24 грн. У звFязку з чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить позов задовольнити в повному обсязі. В позовній заяві представник позивача висловився, що просить позов задовольнити, розглядати справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зFявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення та витяг з відстеження відправлення Укрпошти, які містяться в матеріалах справи (а.с.92,95), відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.12.2010 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 6400,00 грн. З тексту анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку. Своїм підписом [PERSON] погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват-Банку, було укладено в письмовій формі кредитний договір. Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Матеріали справи свідчать, що станом на 31.12.2018 року сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.12.2010 року складає 417332,43 грн., з яких: - 6397,81 грн. F тіло кредиту; - 408441,02 грн. F відсотки за користування кредитом; - 2493,60 грн. F заборгованість за пенею та комісією. Від вказаної суми віднімається сума коштів, які були стягнуті за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03.03.2015 р., а саме: 6397,81 грн. F заборгованості за кредитом; 5623, 38 грн. F заборгованості по процентам за користування кредитом; 1400,00 грн. заборгованості по комісії та пені за користування кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 403911,24 грн., яка складається з: -402817, 64 грн. F заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -1093,60 грн. F заборгованість по комісії та пені за користування кредитом. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 403911,24 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобовFязань, суду не надано. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved