Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В апеляційній скарзі ТОВ «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам, порушення\~ норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи,\~ вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні, виходячи з наступного. \~Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з\~21 квітня 2001 року.\~ За час шлюбу придбали: нежитлові приміщення №№ 101,506,508,509, I-V за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Радистів, буд.5-а; нежитлові приміщення офісу загальною площею 135,9 кв.м. на 1-му поверсі в житловому будинку літ. А-9 за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Фрунзе, .50;\~ 2/3 частки житлового будинку №11-а\~ за адресою: Україна, Автономна республіка Крим, м. Ялта, вул. Ульянова Д; автомобіль [NUMBER], VIN: JTHCH96S260003623 Відповідно до ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям в період шлюбу, належить чоловіку і дружині на правах спільної сумісної власності. Майно набуте подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мають рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Якщо між подружжям не досягнуто домовленості про спосіб розподілу спільного майна, то за їх позовом, чи позовом одного з них суд може постановити рішення про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди його господарському призначенню. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Здійснюючи поділ майна шляхом виділу позивачці усього майна, а відповідачеві грошову компенсацію вартості його ? частини у сумі 1 мільйон гривень, - районний суд посилався, зокрема, на ч. 1,2 ст. 71 СК України щодо присудження неподільних речей одному із подружжя, на ст.. 372 ЦК України щодо стягнення компенсації в разі неможливості поділу часток в натурі. З таким висновком не можна погодитись, оскільки він є помилковими, зробленими без врахування усіх вимог матеріального закону та обставин справи. Поділ спільного майна подружжя здійснюється\~ за правилами, встановленими ст.ст.. 69-72 СК України. Вирішуючи спір за вимогами ч.2 ст.71 СКУ та присуджуючи відповідачеві лише грошову компенсацію,\~ райсуд\~ залишив без уваги частину 5 даної норми, згідно якої- присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, чого у даному випадку\~ позивачкою зроблено не було. В матеріалах справи відсутні будь-які докази визначення вартості майна та підстав стягнення з позивачки вартості частини відповідача\~ саме в розмірі 1 000 000 грн. Не досліджено судом, чи є частка відповідача в спільному майні\~ значною чи незначною, якою є\~ вартість спірного майна\~ (або дійсна, або погоджена сторонами) та чи відповідає сума компенсації вартості його 1/2частини. Згідно роз*яснень, що містяться у п.25 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007. - У разі, коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій\~ власності. Судом же такі роз*яснення не враховані, фактично припинено право власності відповідача на частку в спільному майні без внесення позивачкою вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, судом не взято до уваги та не надано оцінку тому, що згідно Постанови державного виконавця від 11.06.2013. (а.с.32т1) на все майно, що є предметом спору, Кіровським відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції накладено арешт з метою звернення стягнення суми боргу з\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] на користь апелянта - ТОВ «НВФ»УНІС». Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і частиною у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Таким чином, оскаржуване рішення, яким визнано за позивачкою право власності на частину майна відповідача, прямо порушує право ТОВ «НВФ»УНІС» та впливає на законні інтереси підприємства при виконанні постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду та стягненні з [PERSON] суми боргу, враховуючи також, що докази наявності будь-якого іншого майна, крім того, щодо якого визнано право власності за [PERSON],- відсутні,\~ що виключає можливість виконання судового рішення\~ про\~\~ стягнення боргу на користь\~ Товариства. З огляду на наведене, судом першої інстанції порушено положення ст. 52 ЦК України, залишено без уваги той факт, що сторонами не здійснено фактичного поділу майна, а виключно затверджено перехід прав власності на все належне [PERSON] майно\~ до [PERSON], чим унеможливлено виконання вказаного судового рішення. Виходячи із встановлених дійсних\~ обставин справи\~ та вимог закону щодо законного права\~ сторін на\~ поділ майна,\~ але\~ з врахуванням\~ усих\~ встановлених\~ правовідносин та у випадку, що розглядається, того, що таке\~ право\~ має бути реалізовано\~ шляхом виділу майна у спільну\~ часткову\~ власність з визначенням ідеальної частки кожного із подружжя,\~ яка\~ визначена\~ законом та\~ складає\~ ? частину,-\~\~ апеляційний суд\~ вважає\~ необхідним\~ рішення\~ райсуду змінити\~ та\~\~ визнати\~ за кожним із сторін\~ по\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ? частці\~ майна,\~ переліченого\~ судом у рішенні.\~ При цьому\~\~ суд\~ вірно\~ виключив із поділу\~ майно, яке\~ належить\~ лише особисто відповідачеві,\~ врахувавши, що\~ майно, яке ділиться,\~ було придбане\~ [PERSON] (згідно правовстановлюючих документів) не як\~ підприємцем,\~ а\~ як фізичною особою.

Outcome: partial