Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В березні 2015 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків у розмірі 15126,90 грн., моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що 13 березня 2014 року о 07 год. 55 хв. у м.Дніпропетровську на перехресті вул.Артема - вул.Шевченко відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі т/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та т/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року винним у настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» згідно з полісом АС № 8503355 від 12 листопада 2013 року. Згідно зі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку в результаті пошкодження колісного транспортного засобу №24-03-14 від 04.04.2014, який був проведений ФОП ЧП [PERSON] за замовленням ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», розмір відновлювально-ремонтних робіт складає 65152,03 грн. За фактом ДТП ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» здійснила страхове відшкодування, з урахування коефіцієнту фізичного зносу складових та франшизи, у розмірі 49251,39 грн. Відповідачем же лише сплачено франшизу у розмірі 510 грн. У зв'язку з чим, на думку позивача, з [PERSON] на його користь підлягає стягненню різниця між вартістю необхідного відновлювального ремонту та матеріальним збитком, виплаченого з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (страховою виплатою) та сплаченої відповідачем франшизи, що становить 15126,90 грн. Окрім матеріальної шкоди він зазнав моральної шкоди, яка має бути компенсована за рахунок позивача. Зокрема, після ДТП він довготривалий час не має можливості експлуатувати свій власний автомобіль. Крім того, його бентежить майбутній ремонт автомобіля, оскільки відновлення потребує великих грошей, а автомобіль вже довготривалий час знаходиться у не відремонтованому стані. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 20 000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. Представник відповідача в судове засідання призначене на 21 вересня 2015 року не з'явився. До цього в судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволені позову відмовити. В запереченнях проти позову зазначив, що відповідно до ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності. Після цього оцінка майна проводиться повторно. У зв'язку з тим, що висновок оцінювача [PERSON] був складений 04.04.2014, тобто більше року назад, він є неналежним доказом. Крім того, в порушення вимог, які викладені в методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оцінювач включив до вартості відновлювального ремонту приховані дефекти, які є лише припущенням і не повинні були включатися до вартості відновлювального ремонту. Стосовно позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди зазначив, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди. Представник ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 13 березня 2014 року о 07 год. 55 хв. у м.Дніпропетровську на перехресті вул.Артема - вул.Шевченко відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі т/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та т/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року винним у настанні ДТП визнано [PERSON], у зв'язку з чим останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок зазначеної ДТП т/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками в даному випадку слід розуміти втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно полісу обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів АС № 8503355 від 12 листопада 2013 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА». Франшиза по вищезазначеному полісу складає 510 грн. Звертаючись в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди позивач стверджує, що на виконання умов договору, посвідченого полісом АС № 8503355 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 листопада 2013 року ПрАТ «УАСК АСКА», дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 13 березня 2014 року та внаслідок настання якої було пошкоджено автомобіль Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] визнано страховим випадком. Згідно зі ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до абз.2п.12.1 ст.12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно зі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку в результаті пошкодження колісного транспортного засобу №24-03-14 від 04.04.2014, який був проведений ФОП ЧП [PERSON] за замовленням ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ринкова вартість пошкодженого т/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] на час ДТП складала 78120,60 грн. Вартість відновлювального ремонту визначена експертом у сумі 65152,03 грн., у тому числі: вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 14241,50 грн., вартість використаних при ремонті матеріалів - 8974,19 грн., вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту - 41936,34 грн. Розмір матеріального збитку (з урахуванням фізичного зносу деталей, які підлягають заміні, коефіцієнт якого становить 0,367%) та втрати товарної вартості, яка становить «0», визначений експертом у розмірі 49761,39 грн. Враховуючи, що ринкова вартість пошкодженогот/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] складала 78120,60 грн., а вартість відновлювального ремонту - 65152,03 грн., проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є економічно обґрунтованим. На підставі вищезазначеного звіту ПрАТ «УАСК АСКА» на користь позивача було виплачено страхове відшкодування у розмірі 49251,39 грн.,з розрахунку 49761,39 грн. (збиток, з урахуванням фізичного зносу) - 510 грн. (франшиза), що також підтверджується письмовими поясненнями ПрАТ «УАСК АСКА», направленими на адресу суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] добровільно відшкодувала позивачу матеріальний збиток у розмірі франшизи, яка становить 510,00 грн., що під час судового засідання 03.08.2015 неоспорювалось сторонами. Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту т/з Chevrolet Aveo д.н.з. [NUMBER] та отриманого страхового відшкодуванням, з урахуванням сплаченої відповідачем франшизи, становить 15126,90 грн. Відповідно до правил ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі. Із роз'яснень, викладених у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року вбачається, що у випадку якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З огляду на те, що позивачем до суду заявлено вимогу про відшкодування витрат на відновлювальний ремонт та те, що відповідач як особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування збитків у розмірі 15126,90 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання представника відповідача на те, що в порушення вимог, які викладені в методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оцінювач включив до вартості відновлювального ремонту приховані дефекти, які є лише припущенням і не повинні були включатися до вартості відновлювального ремонту спростовуються матеріалами справи, зокрема самим Звітом про оцінку вартості матеріального збитку в результаті пошкодження колісного транспортного засобу №24-03-14 від 04.04.2014 та письмовими поясненнями самого ПП [PERSON] Так, відповідно до пояснень приховані дефекти не включені в розрахунок звіту про оцінку вартості матеріального збитку в результаті пошкодження колісного транспортного засобу №24-03-14 від 04.04.2014. Що стосується посилання представника відповідача на те, що висновок оцінювача [PERSON] від 04.04.2014 є неналежним доказом, оскільки в порушення вимог ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» він вважається чинним лише протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності, суд виходить з наступного. Дійсно, відповідно до ч.5 ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарюванням. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Однак, частиною 3 ст.62 вищезазначеного Закону зазначено, що положення ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» застосовуються при реалізації майна, на яке стягнуто звернення. Тобто, ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» регулює реалізацію майна у виконавчому провадженні. Разом з тим, сторони спору не є сторонами виконавчого провадження, а тому норми ЗУ «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин не підлягають застосовуванню. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. За змістом частин ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року - при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Пунктами 3,4 вищевказаної Постанови передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Як встановлено в судовому засіданні, пошкодження автомобіля стались через неправомірні дії відповідача, якими позивачу завдано і моральну шкоду. Враховуючи пояснення представника позивача, які ним були надані під час попередніх судових засідань, щодо спричинення позивачу моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, які полягають в душевних стражданнях, спричинених в результаті пошкодження автомобіля, неможливості ним користуватись і вести звичний спосіб життя, втрати спокою, отримання душевних хвилювань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір (243,60 грн. за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. з немайнових вимог про відшкодування моральної шкоди) підлягає стягненню з відповідача у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial