overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 08 липня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 627. Від спільного шлюбу подружжя дітей має малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-БК № 124227, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 552. Позивач в судове засідання не з»явився, звернувся до суду із клопотання про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду із клопотанням про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 08 липня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 627, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 лютого 2008 р., серія 1-БК № 124227. Від спільного шлюбу подружжя дітей має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-БК № 124227, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 552. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що за роки подружнього життя позивачу з відповідачем доволі часто на вдавалося знайти спільну мову й дійти згоди з більшості питань сімейних стосінків. Життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з січня 2016 року. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14 лютого 2004 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області , актовий запис № 20. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували 14 лютого 2004 року у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області , актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER], від 14 лютого 2004 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що на протязі останніх трьох місяців сімейне життя між сторонами не склалося. Фактично шлюбні стосунки припинені з грудня 2015 року, коли відповідач пішов з дому. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03 серпня 2010 року у виконкомі Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №2. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з клопотанням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2010 року у виконкомі Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-ОК № 103752 від 03 серпня 2010 року. Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ОК № 102648 видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 серпня 2008 року, актовий запис № 359. На протязі останніх трьох місяців сімейне життя між сторонами відсутнє. Фактично шлюбні стосунки припинені з грудня 2015 року, коли відповідач пішов з дому. Сімя розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, , сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до\~ст. 51 Конституції України, ст.ст.\~21,\~55,\~110,\~112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 25.10.2010 року виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 07. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення справ сім'ї. Подружні відносини між ними припинено, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально та суперечить їхнім інтересам. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], 25.10.2010 року, зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 07.(а.с.3) Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.07.2011 року (а.с.7) та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.2014 року.(а.с.6) Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити, оскільки матеріалами справи доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам та інтересам малолітніх дітей. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112, 114 ч.2, 115 ч.2 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що 29 грудня 2009 року зареєстрував шлюб з відповідачем, спільних дітей від шлюбу не має. Позивач, посилаючись на те, що у нього та відповідача різні погляди на подружнє життя, на нерозуміння одне одного, на постійні сварки в сімї, що привело до того, що разом не мешкають близько 1 року, просив шлюб розірвати. В заяві, направленій до суду позивач свою вимогу підтримав в повному обсязі та просив суд слухати справу у його відсутність (а.с.28). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи сповіщена належним чином (а.с. 26, 27). Причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Сторони практично сумісне життя припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася повністю і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 листопада 2013 року уклав з відповідачем попередній договір №Є/ІІІ-3-4 відповідно до якого зобов'язалися в майбутньому укласти основний договір купівлі-продажу однокімнатної квартири №4 в житловому будинку №3 по вулиці ІІІ-Інтернаціоналу,1-Г в м.Ірпені Київської області. На виконання попереднього договору він сплатив відповідачу 163001,18 гривень, а відповідач відповідно до п.4.1.3 договору зобов'язався не пізніше кінця ІІІ кварталу 2014 року здати будинок в експлуатацію. Оскільки відповідач свої зобов'язання не виконав, він 25 вересня 2015 року направив йому вимогу про розірвання попереднього договору та просив до 7 днів повернути йому сплачені кошти в сумі 163001,18 грн. Оскільки відповідач отриману 06 жовтня 2015 року вимогу до цього часу не виконав, кошти не повернув, просив стягнути з відповідача на його користь гроші в сумі 163001,18 грн., три відсотки річних за користування коштами в сумі 1674,67 грн., 5868,04 грн. інфляційних втрат та 1705,45 гривень судових витрат. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд Трейд» в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до попереднього договору № Є/ІІІ-3-4 від 02 листопада сторони зобов'язалися в майбутньому, в строк кінець І кварталу 2015 року укласти основний договір купівлі-продажу однокімнатної квартири №4 в житловому будинку №3 по вулиці ІІІ-Інтернаціоналу,1-Г в м.Ірпені Київської області, що підтверджується копією договору (а.с.5-8). Протягом 2013-2015 років позивач виконував умови вказаного договору та вносив авансові платежі за будівництво житла, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.9-12) та копією інформаційного листа ТОВ «Євразіябуд Трейд» (а.с.13). 21 вересня 2015 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про розірвання попереднього договору №Є/ІІІ-3-4 та повернення сплачених ним коштів в сумі 163001,18 гривень, яка отримана відповідачем 06 жовтня 2015 року, що підтверджується копією вимоги( а.с.14), копією квитанції та рекомендованого повідомлення (а.с.15) Оскільки, відповідно до вимог ст.220, 635, 657 ЦК України попередній договір укладений між сторонами є нікчемним, відповідачем отримані грошові кошти не повернуті, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 163001,18 гривень, три відсотки річних в сумі 1674,67 гривень, інфляційні витрати в сумі 5868,04 гривень та відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати в сумі 1705, 45 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка являється абонентом житлово-комунального підприємства «Немішаєве» та на підставі фактичних договірних відносин та відкритого особового рахунку користується житлово-комунальними послугами за адресою: сел. Немішаєве вул. Гагаріна, 31. Внаслідок несвоєчасної оплати послуг заборгованість відповідачки з квітня 2014 року по лютий 2016 року по водопостачанню та водовідведенню становить 8892,41 грн. Тому просив стягнути з відповідачки 8892,41 грн. боргу по водопостачанню та водовідведенню, 4797,49 грн. втрат від інфляційних процесів та 3% річних у розмірі 139,99 грн. Представники позивача Ляхевич Т.О., Коваль Б.А. в судовому засіданні позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідачка [PERSON] судове засідання не з'явилась, проти позову заперечувала, посилаючись на те, що з квітня 2014 року послугами по водопостачанню та водовідведенню не користується, оскільки письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем не укладала, а відповідно до фактичних договірних відносин всі її претензії щодо перебоїв водопостачання та постачання води неналежної якості позивач лишив без розгляду. Крім цього вважає, що на правовідносини в сфері надання комунальних послуг норми ст. 625 ЦК України не поширюються, за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг до боржника застосовується відповідальність у вигляді пені, а не 3% річних та інфляційних витрат. Вислухавши пояснення представників позивача, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] являється споживачем послуг по водопостачанню та водовідведенню, що підтверджується копією типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 26 лютого 2014 року (а.с.11), копією заяви [PERSON] на встановлення та реєстрацію лічильника холодної води (а.с.30), копією акту опломбування лічильника холодної воді (а.с.29). З довідки-розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, борг відповідачки за водопостачання та водовідведення з квітня 2014 року по лютий 2016 року становить 8892,41 грн. (а.с.7). Відповідно до ст. 68, 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, але оскільки відповідачка в добровільному порядку заборгованість за водопостачання та водовідведення не сплачує суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та, відповідно до ст.88 ЦПК України, понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідачки мотивовані тим, що послугами з водопостачання та водовідведення вона не користується, оскільки докази цього суду не надані. Представники позивача до засобів обліку води відповідачкою не допущені, що підтверджується актом інвентаризації лічильника води від 15 квітня 2016 року та показаннями свідка [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №Р20.226.70523 від 18 червня 2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 77248,00 грн. зі сплатою 7,9% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 20 січня 2016 року має заборгованість в сумі 95580,05 гривні. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 95580,05 гривень. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що при укладенні 18 червня 2014 року кредитного договору №Р20.226.70523 працівники банку належним чином не ознайомили її з умовами кредитування, орієнтовною сукупною вартістю кредиту, чим порушили її права споживача, тому просила визнати недійсним вказаний кредитний договір та зобов'язати ПАТ «Ідея банк» прийняти у неї суму залишкової заборгованості у розмірі 50971,30 гривень у термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту. Ухвалою Бородянського районного суду від 13 вересня 2016 року позов [PERSON] залишений без розгляду у зв'язку з повторною її неявкою в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 червня 2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 77248,00 гривень, що підтверджується копією кредитного договору № Р20.226.70523 від 18 червня 2014 року (а.с.14-17), копією змін до статуту (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.19) станом на 20 січня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 95580,05 грн. в тому числі: 50498,77 грн. основний борг; 16958,52 грн. прострочений борг; 26530,24 грн. прострочені проценти; 47,56 грн. строкові проценти; 1544,96 грн. нарахована плата за обслуговування кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1433,70 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором №500972941 від 06 березня 2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8224,21 грн. у строк з 06 березня 2015 року до 10 березня 2018 року. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 25 лютого 2016 року має заборгованість в сумі 11470,52 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 березня 2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8224,21 гривень, що підтверджується копіями кредитного договору №500972941 від 06 березня 2015 року та додатками до нього (а.с.5-8), анкети-заяви на отримання кредиту (а.с.9), виписки по особовим рахункам (а.с.12), статуту ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.15-16). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.11) станом на 25 лютого 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 11470,52 грн. в тому числі: 7491,69 грн. - заборгованість за кредитом; 742,38 грн. - заборгованість за відсотками, 1836,45 грн. - заборгованість по комісії та штраф в розмірі 1400 грн.. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача зазначену суму заборгованості та відповідно до ст.88 ЦПК України понесені судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved