Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

В березні 2020 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 5021385676 від 27.09.2016 року у розмірі 29 466,39 грн., з яких: 10 986,33 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1 847,81 грн. заборгованість за відсотками; 8 239,07 грн. заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 8 393,18 грн. пеня, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказував, що 27.09.2016 року [PERSON] подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву № 5021385676 на отримання кредиту. Підписанням заяви відповідач підтвердила, що вказана заява разом з умовами отримання кредиту та інших послуг становлять кредитний договір. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Після цього, внаслідок укладення договору від 26.06.2019 року № 20190626 про відступлення прав вимоги між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», останній набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5021385676 від 27.09.2016 року. 27.03.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 16.04.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 03.07.2020 року відповідач звернулась до суду із заявою про застосування строку позовної давності, в задоволенні позову просила відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі їх представника, в якому просив на підставі наявних у справі доказів позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] позов не визнала, вказала, що згодна виплачувати тіло кредиту, однак лише первісному кредитору, а не позивачу у справі, просила застосувати строки позовної давності. Зазначила, що останній раз погашала заборгованість 15.02.2018 року в розмірі 396 грн. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 27.09.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 5021385676 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 18 150 грн. на термін 36 місяців. Вищевказаною заявою відповідач погодила: щомісячні проценти 2,69 від суми кредиту (згідно з графіком платежів), 11,99 від суми боргу за договором (згідно з графіком платежів), а також щоденна пеня 0,3 від загальної суми прострочення.\~ Згідно заяви відповідача про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК» «ЦФР» остання ознайомилась з умовами отримання кредитів та інших фінансових послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», засвідчує своє волевиявлення на приєднання до зазначених умов.\~ Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», затверджених наказом від 08.05.2015 року № 6, умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» є публічною пропозицією товариства укласти кредитний договір. Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Ці умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Відповідно до платіжного доручення № І93678409 від 27.09.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» здійснено переказ на картрахунок № [NUMBER] на користь [PERSON] за кредитним договором № 5021385676 від 27.09.2016 року. Пунктом 3 наведених вище Умов (проценти) визначено, що проценти за надання кредиту складаються з: початкових процентів (п. 3.3.1), щомісячних процентів (п. 3.3.2), річних процентів (п. 3.3.3). Згідно з п. 4 Умов, за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення. Відповідно до п. 5.1 Умов позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. 26.06.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20190626, відповідно до змісту якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Як вбачається з Витягу з реєстру боржників від 26.06.2019 року до договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року, від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5021385676. Згідно довідки № 3482550-SG від 16.07.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дійсно оформила кредит у ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», кредитний договір № 5021385676 від 27.09.2016 року на загальну суму 18 150 грн. 09.07.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на адресу [PERSON] направлено повідомлення № 003415999 про відступлення права вимоги, в якому вказано про необхідність сплати заборгованості в сумі 29 466,39 грн. до 23.07.2019 року. В матеріалах справи міститься погоджений відповідачем графік повернення платежів з 27.09.2016 по 30.09.2019 року, який включає в себе щомісячні суми повернення кредиту, а також суми річних процентів та щомісячних процентів, загальний розмір яких становить: 18 150 грн. сума кредиту; 3 577,26 грн. річні проценти; 17 576,64 грн. щомісячні проценти. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Матеріали справи, а саме розрахунок заборгованості свідчить, що відповідач не виконує умови договору і не погашає в повному обсязі тіло кредиту, проценти та пеню з червня 2017 року, при цьому остання виплата частини коштів здійснена в лютому 2018 року. Відповідно до частин 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З позовом позивач звернувся в кінці березня 2020 року. Позивач просить суд стягнути заборгованість по тілу кредиту в сумі 10 986,33 грн., процентів в сумі 1 847,81 грн. та 8 239,07 грн. Враховуючи строк надання кредиту 36 місяців, загальний строк позовної давності 3 роки, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню, оскільки заборгованість виникла внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. Відносно вимоги про стягнення пені, суми яких нараховані за кожен місяць окремо за період з серпня 2017 по червень 2019 року, тоді як річний строк позовної давності включає період починаючи з квітня 2019 року включно, підстави для стягнення пені за період по березень 2019 року відсутні через пропуск річного строку позовної давності. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 1 576,05 грн. заборгованості за пенею, починаючи з квітня по червень 2019 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи відповідача щодо нікчемності договору про відступлення права вимоги, не підтверджені відповідними доказами та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.\~ В силу ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані з витребуванням доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки сплачена та підтверджена сума судового збору по справі у відсотковому співвідношенні перевищує ціну позову у даній справі, з відповідача підлягає стягненню судові витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 2 102 грн., яка визначена за ставками Закону України «Про судовий збір» (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тобто сума сплаченого збору є граничною виходячи саме з розміру прожиткового мінімуму, однак є значно більшою ніж 1,5 відсотка ціни позову. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення позивачем витрат, пов`язаних з витребуванням доказів (вказано в описовій частині позову), останнім не надано жодного належного та допустимого доказу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: partial