Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 28.09.2015 року в розмірі 189151,29 грн., яка виникла станом на 15.08.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.09.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 63467,00 грн. на термін до 16.09.2016 року. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 15.08.2019 року виникла заборгованість в розмірі 189 151,29 грн., яка складається з: 41 577,17 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 1 217,77 грн. - заборгованість за нарахованими відсоткам, 146 356,35 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до ст., ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до п. 5 договору, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором, але дана вимога залишена без задоволення. Приймаючи до уваги, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники; предметом спору є однорідні права та обовязки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, вважають за доцільне об`єднати позовні вимоги до кількох відповідачів в одній позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повному, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявних у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 28 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № F9OKGLON0RMK0 невідновлюваної кредитної лінії, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 63 467,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 32 відсотки річних, інших передбачених платежів в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Позичальник зобов`язався повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 16.09.2016 року. Пунктом А. 5 даного договору передбачено, що зобов`язання позичальника забезпечуються договором поруки № F9OKGLON0RMK0/DP від 28 вересня 2015 року, договором поруки № 9OKGLON0RMK0/DP1 від 28 вересня 2015 року, договором застави № F9OKGLON0RMK0/DZ від 28 вересня 2015 року. Згідно з графіком погашення кредиту (додаток №1 до кредитного договору), відповідач мав здійснювати платежі щомісяця починаючи з 24.10.2015 року по 16.09.2016 року. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання за договором своєчасно не виконав, як і його поручитель [PERSON] , тому станом на 15.08.2019 року виникла заборгованість в розмірі 189 151,29 грн., яка складається з: 41 577,17 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 1 217,77 грн. - заборгованість за нарахованими відсоткам, 146 356,35 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У цивільній справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Щодо вимог позивача про стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до А.7 договору, у випадку порушення позичальником будь-якого зобовязання позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,178 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені зійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленям. При цьому пооценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються. Позивачем була нарахована пеня на суму заборгованості в розмірі 146 356,35грн.. Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2,3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, предметом розгляду якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язання визначений у розмірі 0,178% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені зійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленям. В той же час, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. Отже, згідно вказаних норм закону і висновку ВСУ суд має право зменшити розмір пені (яка є різновидом неустойки) незалежно від наявності клопотання сторони у справі. Як роз`яснено в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за пенею становить 146356,35 грн., що значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір неустойки, нарахований відповідачу, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню з 146356,35 грн. до 42794,94 грн., тобто до суми, яка дорівнює розміру збитків. Відповідно до положень ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Відповідно до п. 1.1. Договору поруки №F9OKGLON0RMK0/DP від 28 вересня 2015 року, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №F9OKGLON0RMK0 від 28.09.2015 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді невдновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 63467,00грн. Згідно із п.1.2 зазначеного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 1.5 договору у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 4.1 Договору встановлено, що сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього Договору. У випадку виконання Боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за Кредитним договором цей договір припиняє свою дію. Згідно п. 4.2 договору поруки зміни і доповнення до нього вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідного договору про внесення змін. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.ст. 553, 554 ЦК України). Відповідно до пункту А.3. кредитного договору термін повернення кредиту встановлено згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього Договору). Згідно додатку №1 до кредитного договору №F9OKGLON0RMK0 від 28.09.2015 року, позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі не пізніше 16 вересня 2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. В договорі поруки передбачено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором. Відповідно до ч.4. ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що законодавець передбачив три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги). Згідно ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі).Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1844цс15).Судом встановлено, що відповідно до п. 4.1 договору поруки цей договір набирає чинності з дати його укладення і дія цього договору припиняється через 15 років після укладання цього договору , що вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, що відповідає ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачів солідарно за тілом кредиту в сумі 41577,17грн. та за відсотками за кредитним договором до 16.09.2016 року в сумі 1217,77грн., та пеню в сумі 42794,94 грн., є обґрунтованими та підлягають стягненню. Відповідно до вимог п. 39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 837,27 грн.

Outcome: partial