Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що після смерті його матері [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,27 га, яка розташована в межах Сухоліської сільської ради. Посилаючись на наявність відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки у витязі із ДЗК площа земельної ділянки значиться 2,1801 га, а не 3,27 га, як зазначено в державному акті, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування після померлої 06.02.2008 року [PERSON] на 1/3 частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 3,27 га, яка розташована в межах Сухоліської сільської ради, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, остання звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала у повному обсягу. Відповідачі також звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їхньої присутності в яких позовні вимоги [PERSON] визнали. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06.02.2008 року померла [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого 07.02.2008 року виконкомом Сухоліської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 3). Згідно наявної в матеріалах справи копії державного акту від 19.07.2006 року на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,27 га у межах згідно з планом, що розташована на території Сухоліської сільської ради Білоцерківського району та видана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з відповідним кадастровим номером: 3220486500:01:013:0002. 22.02.2016 року постановою державного нотаріуса [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], на вказану земельну ділянку. Постанова нотаріуса мотивована тим, що спадкоємцями на майно померлої є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак у витязі з ДЗК площа земельної ділянки 2,1801 га, а не 3,27 га як вказано у державному акті. В матеріалах спадкової справи №145/2008 наявна копія свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], відповідно до якої [PERSON] перейшла у спадок 1/3 частина земельної ділянки площею 3,27 га, що розташована на території Сухоліської сільської ради на підставі державного акта від 19.07.2006 року. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене та оскільки через наявність вказаного протиріччя позивач, як спадкоємець за законом 1/3 частини земельної ділянки, не може оформити на спадкове майно відповідне свідоцтво про право на спадщину, хоча фактично вказана земельна ділянка є об'єктом спадкового майна за законом, тому суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсягу. На підставі наведеного,

Outcome: approved