Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

АТ КБ\~«Приватбанк»звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 11 783 грн. 73 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 26 червня 2012 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] підписала заяву № б/н від 26 червня 2012 року року та отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню кредиту не виконала у зв`язку з чим, станом на 19 липня 2017 року, утворилась заборгованість у сумі 11 783 грн. 73 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 2 593 грн. 69 коп., нараховані відсотки за користуванням кредитом 4 022 грн. 98 коп., нарахована пеня 4 129 грн. 74 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 537 грн. 32 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи без участі представника позивача,зазначено, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові повістки про виклик у судові засіданні на 18 жовтня 2021 року, 12 листопада 2021 року та на 02 грудня 2021 року, надіслані відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення, повернуті не врученими, причина невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п.4, 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Про зміну свого місця проживання відповідач суд не повідомляла, у судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи у порядку визначеному ЦПК України, відзив на позову заяву не подала. В матеріалах справи міститься заява відповідача від 10 листопада 2020 року про розгляд справи без її участі. Враховуючи наведене, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. 26 червня 2012 року відповідач, шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У Анкеті-заяві,\~підписаній відповідачем,\~зазначено,\~щоця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Тип картки, яку бажає оформити [PERSON] та бажаний кредитний ліміт у анкеті-заяві не зазначений. До вказаної анкети-заяви позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток. 18 липня 2014 року [PERSON] збільшено кредитний ліміт до 4\~500 грн. 00 коп., 23 грудня 2016 року зменшено кредитний ліміт до 0 грн. 00 коп. (довідка АТ КБ «Приватбанк» а.с.69). Згідно з\~наданим банком\~розрахунком станом на 19 липня 2017 року у відповідача виникла заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 11 783 грн. 73 коп., з яких: 2 593 грн. 69 коп. тіло кредиту, 4 022 грн. 98 коп. нараховані відсотки за користування кредитом, 4 129 грн. 74 коп. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 537 грн. 32 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У анкеті-заяві, яку підписала 26 червня 2012 року [PERSON] ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обгрунтовуючи вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, пені та штрафу, крім розрахунку кредитної заборгованості станом на 19 липня 2017 року, посилається на копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг та копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитним коштами та сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 червня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За таких обставин суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] 2\~593 грн. 69 коп. заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial