Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

В березні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь суму збитків пов`язаних із відшкодуванням вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна та суму збитків завданих ушкодженням здоров`ю (каліцтвом) спричиненого джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП) у розмірі 95 903,88 грн.; у відшкодування моральної шкоди 100 000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 серпня 2018р. об 19:15 год. на перехресті вул. Щусєва - Академіка Грекова в м. Києві мала місце ДТП за участі транспортних засобів: «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та «Zongshen» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Вказана ДТП мала місце з вини відповідача, що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018р. по справі № 761/34297/18. В результаті ДТП транспортний засіб «Zongshen» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно з Звітом № 613 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу: «Zongshen ZS200GS» д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу становить 85903,88 грн. Крім того, позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, яким він керував та отримання, внаслідок ДТП тілесних ушкоджень. Оскільки в досудовому порядку відповідач не бажає здійснити відшкодування ні матеріальної ні моральної шкоди, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 серпня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 57-61), в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що на час ДТП його цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», при цьому договір про оцінку транспортного засобу було укладено до ДТП та під час огляду транспортного засобу не було повідомлено належним чином відповідача, що позбавляло його висловити свої зауваження, щодо виявлених ушкоджень. Також на думку сторони відповідача є безпідставними вимоги позивача, про стягнення на його користь з відповідача вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що в декілька разів перевищує вартість цього транспортного засобу до ДТП. Як, і не підлягає задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, як безпідставні та необґрунтовані. Відповідь на відзив, стороною позивача не подавалась. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2020р. судом до участі у справі, в якості третіх осіб було притягнуто ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» (далі по тексту - третя особа 1), та власника транспортного засобу «Zongshen» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (далі по тексту - третя особа 2). В судовому засіданні представник позивача, третя особа заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позов, просив суд позов залишити без задоволення. Третя особа 1, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, свого представника до суду не направила, пояснення на позов не подавались. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи 2, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 24 листопада 2017р. з третьою особою 1 було укладено договір обов`язково страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс АМ/2304470, строк дії з 25 листопада 2017р. по 24 листопада 2018р., у відповідності до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] (страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 100000,0 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000,0 грн.; франшиза - 1000,0 грн. Судом встановлено, що 10 серпня 2018р. об 19:15 год. на перехресті вул. Щусєва - Академіка Грекова в м. Києві мала місце ДТП за участі транспортних засобів: «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та «Zongshen» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018р. по справі № 761/34297/18, встановлено, що вказана ДТП відбулася з вини відповідача. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні сторони визнали, що зазначена ДТП відбулась з вини відповідача. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що внаслідок зазначеної вище ДТП, йому була спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження належного йому транспортного засобу «Zongshen ZS200GS» д.н.з. [NUMBER] . Згідно з Звітом № 613 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу: «Zongshen ZS200GS» д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу становить 85903,88 грн.; розмір матеріального збитку становить - 16344,9 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не був присутнім під час огляду спеціалістом оцінювачем пошкодженого транспортного засобу «Zongshen ZS200GS» д.н.з. [NUMBER] , оскільки, як вбачається з фіскального чеку поштового відділення виклик надсилався ні відповідачу а іншій особі. Також в судовому засіданні представник позивача не міг пояснити суду, яким чином третьою особою 2 було укладено з ФОП [PERSON] договір № 613-ф/18 заздалегідь про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Zongshen ZS200GS» д.н.з. [NUMBER] (18 січня 2018р.), враховуючи те, що ДТП мала місце 10 серпня 2018р. Судом встановлено, що ні позивач, ні третя особа 2 (як власник транспортного засобу: «Zongshen ZS200GS» д.н.з. [NUMBER] ) не зверталися до третьої особи 1 з заявою про виплату страхового відшкодування. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 13-15 Постанови від 01 березня 2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Судом критично оцінюється наданий стороною позивача, в якості письмового доказу № 613 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу: про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу: «Zongshen ZS200GS» д.н.з. [NUMBER] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 85903,88 грн. не підлягають задоволенню, при цьому судом враховано, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами розмір матеріального збитку, беручи до уваги, що транспортний засіб залишається у власника, як і не було доведено того, що позивач є володільцем зазначеного вище транспортного засобу. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення на його користь 10000,0 грн. у відшкодування витрат на лікування, оскільки стороною позивача протягом всього часу розгляду справи в суді не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених витрат, зокрема відомості про призначений курс лікування та придбання для проходження курсу лікування відповідних медичних препаратів та процедур. Також судом враховано, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки ВП Верховного Суду, яка в постанові від 04 липня 2018р. (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18) зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачем ДТП позивач зазнав тілесних ушкоджень (легкі тілесні ушкодження) та душевних страждань, пов`язаних з хвилюванням за стан свого здоров`я, був змінений його звичайний спосіб життя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, враховуючи обставини які діяли на момент ДТП, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 20000,0 грн., при цому судом враховані положення ст. ст. 23-25, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Outcome: partial