Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 листопада 2013 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя, різні звички та уподобання. З питань сумісного життя вони з відповідачем не знаходять спільної мови, мають різні погляди на виховання дитини. Відповідач виявився безвідповідальною людиною ніде не працює протягом останніх пів роки, матеріально сімю не утримує, весь свій вільний час витрачає на спілкування з друзями, їй та дитині уваги не приділяє. Ситуація, що склала, призвела до того, що з жовтня 2016 року вони з відповідачем живуть окремо один від одного і не мають бажання відновлювати сімейні стосунки. Подальше збереження шлюбу протирічить її інтересам, оскільки вищенаведений стан речей не відповідає її уяві про нормальне подружнє життя. Примирення між ними неможливо. На підставі наведеного позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги, пояснивши, що її чоловік [PERSON] не працює, сімю не забезпечує, проводить свій вільний час з друзями, проявляє подружню невірність, тижнями не ночує вдома, не допомагає за господарством, не бере участі у вихованні дитини, застосовував до неї фізичну силу і це відбувалось у присутності дитини. Вона надавала відповідачу шанс змінити свою поведінку у шлюбі, однак він нічного для цього не зробив. Для себе вона чітко визначила, що не хоче мати з відповідачем нічого спільного, її наміри розірвати шлюб тверді і засоби до примиренні недоцільні. Уточнила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2016 року. Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що його дружина з грудня 2016 року мешкає окремо у своєї матері в м. Димитрові, за якою здійснює догляд. Він не має можливості відвідувати дружину та дитину, оскільки його теща погано до нього ставиться і не пускає його до себе додому. Він працює неофіційно на приватного підприємця, намагався допомагати своїй родині матеріально, але позивачка відмовляється брати від нього гроші, ніколи не зраджував дружині. Він має намір зберегти родину, а тому заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 573 (а.с.3). Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], 14 січня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 21 січня 2014 року (а.с.4). Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2016 року. Причиною припинення шлюбних відносин є поведінка відповідача, який не працює, про матеріальне забезпечення сімї не дбає, не бере участі у вихованні дитини. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, мають різні бюджети. Позивачка наполягає на розірванню шлюбу, категорично заперечує проти надання їм строку для примирення і зазначає, що відповідач не використав наданий йому шанс змінити свою поведінку, у звязку з чим суд вважає недоречним вживати заходи до примирення сторін. Частина 1 ст.60 ЦПК України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів наявності перешкод у спілкуванні з дружиною, відповідачем суду не надано. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved