Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі позивач, [PERSON]) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості в розмірі 33822,40 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідачем з метою отримання банківських послуг укладений договір №б/н від 17.06.2016, згідно з яким відповідач отримав від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 5000 гривень. В порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору (заяви) відповідач зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 28.11.2018 дорівнює 33822,40 гривень, з яких 6324,02 гривень тіло кредиту, 2210,40 гривень відсотки за користуванням кредитом, 23201,20 гривень пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1586,78 гривень штраф (процентна складова). Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, за змістом позовної заяви не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення за місцем його проживання судової повістки разом із копіями позовних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідне поштове повідомлення повернуто на адресу суду із відміткою від 03.01.2018 «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В силу наведених процесуальних приписів відповідач вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. В силу приписів ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. На виконання договору №б/н від 17.06.2016 - підписаної відповідачем заяви останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 5000 гривень (а.с.6-22). За змістом вказаної заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що відповідач станом на 28.11.2018 має заборгованість за наданим кредитом в розмірі 33822,40 гривень, з яких 6324,02 гривень тіло кредиту, 2210,40 гривень відсотки за користуванням кредитом, 23201,20 гривень пеня, 2086,78 гривень штраф (а.с.5). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ; до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики (параграфа 1 цієї глави), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Також суд зазначає, що згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ст.ст.526-527, 530 ЦК України (глава 48 - виконання зобовязання) зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Положенням ч.1 ст.625 ЦК України (глава 51 правові наслідки порушення зобовязання; відповідальність за зобовязання) передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за укладеним ним з Банком договором належним чином не виконав, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 6324,02 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2210,40 гривень підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та штрафів задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобовязані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований та постійно проживає в [INFO]. За змістом п.8 ч.2 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», с.Рівне Красноармійського району (нова назва Покровський район) Донецької області визначено КМУ у вказаному Переліку. Відтак, на відповідача поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та в силу вищенаведених імперативних приписів вказаного закону банк зобовязаний був списати відповідачу суму пені в розмірі 23201,20 гривень та судові штрафи в загальному розмірі 2086,78 гривень. За викладених обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів в означеному розмірі є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 25% (8534,42*100/33822,40), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 440,50 гривень (1762*25/100).

Outcome: partial