Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

В вересні 2013 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою. В заяві вказував, що 27 травня 1952 року одружилися [PERSON] та [PERSON], шлюб зареєстрований Кременчуцькому РАЦС. Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 27 травня 1952 року. Коли видавали свідоцтво про одруження його батьків була допущена помилка, а саме по-батькові його батька записали як [PERSON] замість вірного [PERSON]. Від шлюбу батьків народився [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження [NUMBER] від 04 квітня 1953 року, видане Кременчуцьким РАЦС. [INFO] його батько [PERSON] помер, свідоцтво по смерть [NUMBER] від 31 січня 2012 року, видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції. 08 січня 1998 року його батько склав заповіт на належну йому квартиру [ADDRESS], згідно з яким квартира передається [PERSON] у спадщину після смерті батька. В серпні 2013 року заявник звернувся до Першої державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва на право спадщини після померлого батька. Під час звернення, нотаріус запропонував йому надати йому документи, які підтверджують наші родинні зв'язки. Та у зв'язку з тим що у свідоцтві про шлюб його батьків була допущена помилка листом № 2551/02-14 від 20.08.2013 року Першої державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька у зв'язку з не підтвердженням родинних стосунків між нами і порекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та його батьками. У відповідності з ч. 2 п. 5 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами при неможливості відновлення втрачених документів. Посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві заявник просив суд встановити факт, що померлий [INFO] в м. Кременчуці Полтавської області, [PERSON] є батьком [PERSON]. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її заяву задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві. Зацікавлена особа - Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання не прибула про день, час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, відповідно до направленого на адресу суду клопотання просила справу слухати у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення заявника, давши аналіз та оцінку наданим доказам в їх сукупності знаходить, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. За ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 цієї ж Статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає заяви про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ч.1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 в п.2 своєї постанови «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив наступне: «Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом достовірно встановлено, 27 травня 1952 року одружилися [PERSON] та [PERSON], шлюб зареєстрований Кременчуцькому РАЦС. Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 27 травня 1952 року. Коли видавали свідоцтво про одруження його батьків була допущена помилка, а саме по-батькові його батька записали як [PERSON] замість вірного [PERSON]. Від шлюбу батьків народився [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження [NUMBER] від 04 квітня 1953 року, видане Кременчуцьким РАЦС. [INFO] його батько [PERSON] помер, свідоцтво по смерть [NUMBER] від 31 січня 2012 року, видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції. 08 січня 1998 року його батько склав заповіт на належну йому квартиру [ADDRESS], згідно з яким квартира передається [PERSON] у спадщину після смерті батька. В серпні 2013 року заявник звернувся до Першої державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва на право спадщини після померлого батька. Під час звернення, нотаріус запропонував йому надати йому документи, які підтверджують наші родинні зв'язки. Та у зв'язку з тим що у свідоцтві про шлюб його батьків була допущена помилка листом № 2551/02-14 від 20.08.2013 року Першої державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька у зв'язку з не підтвердженням родинних стосунків між нами і порекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та його батьками. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину. З врахуванням наданих заявником суду доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved