Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних в сумі 1814,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.09.2020 становить 50 001,28 гривень на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання. Мотивуючи позовні вимоги тим, що рішення Івано-Франківського міського суду від 20.07.2016 року задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , стягнуто заборгованість в розмірі 56 405,78 Доларів США, нараховану станом на 17.03.2016 року. Зазначають, що рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості становить 9600 Доларів США. Таким чином, строк за який потрібно стягнути заборгованість з відповідача, а саме 3% річних від простроченої суми починається після дати настання терміну повернення кредиту до поточної дати вказаної у розрахунку заборгованості. Отже, відповідач за період з 16.05.2014 року по 01.09.2020 року має заборгованість у розмірі 1814,27 Доларів США, яка складається з 3% річних від простроченої суми, та судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 серпня 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про видачу траншу № 137К/2, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого пунктом 1.2 кредитної угоди № 137К від 15 травня 2007 року, сума траншу кредиту: 9600,00 доларів США. На підставі заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2016 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 137К2 від 03 серпня 2009 року станом на 17 березня 2016 року на загальну суму 56405,78 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України 1513931,15 грн. Рішення набрало законної сили 26.08.2016 року. З зазначеного рішення суду судом встановлено, що 15 травня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена кредитна угода № 137К2, за умовами якої загальна сума кредиту в рамках даної угоди становить 250000,00 доларів США, термін повернення кредиту й окремих частин - траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невідємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 15 травня 2014 року. Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини щодо укладання Кредитного договору, а також надання кредитних коштів та неповернення їх відповідачем не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки мають преюдиційне значення. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 1814,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.09.2020 становить 50 001,28 гривень, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом [PERSON] в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України не виконав, внаслідок чого позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором (справа №344/4369/16-ц). За результатами розгляду цивільної справи була стягнута заборгованість за кредитним договором №137К/2 від 03 серпня 2009 року станом на 17 березня 2016 року на загальну суму 56405,78 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом 9600,00 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 19916,22 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 24194,70 доларів США, штрафу (фіксованої частини) 9,31 доларів США, штрафу (процентної складової) 2685,55 доларів США (а.с. 4-6). Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на те, що судом стягнуті проценти за користування кредитними коштами станом на 17.03.2016 року, відповідач порушив вказане грошове зобов`язання за кредитним договором та рішення суду не виконав, у позивача з 18.03.2016 року виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України та суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних за період з 18.03.2016 року по 01.09.2020 року у розмірі 1284,20 доларів США, що еквівалентно 35752,13 грн., виходячи наступного розрахунку: ((18.03.2016-01.09.2020) (1629 днів) 9600,00 доларів США х 3 : 100: 365 х 1629)) Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1502,93 грн. (35752,13 грн : 50001,28 грн = 0,7150 %; 2102.00 грн х 0,7150 % = 1502 грн. 93 коп.). На підставі наведеного,

Outcome: partial