Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В березні 2018 р. Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк»(далі за текстом ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом,в якому зазначає,що 23.11.2011 р.між ПАТ КБ«Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н від 23.11.2011 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн. 00 коп., з відсотковою ставкою за користування кредитом 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 18.03.2018 р.у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 36238 гр.87 коп.,яка складається з такого: -4767 гр.75 коп.заборгованість за кредитом -1223 гр.41 коп.заборгованість по процентам за користування кредитом -28045 гр. 86 коп. пені -500 гр.00 коп.фіксована частина штрафу -1701 гр. 85 коп. процентна складова частина штрафу та не сплачена на день звернення позивача до суду. Посилаючись на приписи ст.509,526,610, 611,625,1049,1050,1054 ЦК України,позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 гр. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надала,клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін учасниками справи суду не подано. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України ,суд за відсутності відзиву відповідача на позов та за відсутності заперечень з боку позивача проти розгляду справи без участі відповідача на підставі наявних доказів,ухвалює заочне рішення,що додатково гарантує відповідачу передбачений ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод доступ до правосуддя,в тому числі перегляд заочного рішення судом, що його ухвалив,за заявою відповідача. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних правовідносин є,зокрема,правочини. З матеріалів справи встановлено,що 23.11.2011 р.між ПАТ КБ«Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н від 23.11.2011 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн. 00 коп., з відсотковою ставкою за користування кредитом 30.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що надано копію анкети-заяви позичальника, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», умови та правила надання банківських послуг. Згідно виписок по особовому рахунку позичальника [PERSON] станом на 18.03.2018 р.у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 36238 гр.87 коп.,яка складається з такого: -4767 гр.75 коп.заборгованість за кредитом -1223 гр.41 коп.заборгованість по процентам за користування кредитом -28045 гр. 86 коп. пені -500 гр.00 коп.фіксована частина штрафу -1701 гр. 85 коп. процентна складова частина штрафу. Доказів про погашення суми боргу,на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Як встановлено ст.509,526 ЦК України,зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку;зобов*язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.611,625 ЦК України,порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов*язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов*язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема,сплата неустойки,що передбачено ст.549 ЦК України. Статтями 1049,1050 ЦК України встановлено обов*язок позичальника повернути позикодавцеві позику(грошові кошти)у такій самій сумі,у строк та в порядку,встановленому договору;якщо договором встановлено обов*язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням),то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавць має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилась,та сплати процентів. Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на вимогах закону,підтверджені доказами,які відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості,відповідачем не спростовані,що є піставою для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимоги.Розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв*язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказі,які подаються до закінчення судових дебатів або протягом п*яти днів після ухвалення рішення суду за умови,що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1762 гр.,про що надано платіжне доручення № PROМ9BFSOX від 19.03.2018 р.,при задоволенні позову у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved