Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом, у якому посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №05005763592 від 06.06.2008 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 52 825,10 грн., просив суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, Представник відповідача звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову у яких звертав увагу на незаконність оформлення договору факторингу, що укладено між первинним кредитором - ТзОВ «ПростоФінанс» та ТзОВ «Кредитні Ініціативи», та відповідно до умов якого до ТзОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги за кредитним договором № 05005763592 від 06.06.2008 року. Разом з тим вказував на те, що позивачем пропущено строки позовної давності та за такого просив застосувати наслідки такого пропуску та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін оскільки в матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємини таких сторін. З матеріалів справи та письмових пояснень сторін вбачаються наступні обставини. 06.06.2008 року між ТзОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05005763592. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В подальшому, 18.05.2012 року між ТзОВ «ПростоФінанс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (договір факторингу), відповідно до умов якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав кредитора у кредитному договорі № 05005763592 від 06.06.2008 року. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона передає грошові кошти у розпорядження іншої сторони заплату, а інша сторона відступає на користь першої своє право грошової вимоги до боржника, та в силу ст. 516 ЦК України для укладання такого договору згода боржника не потрібна. Відповідно до укладеного договору первинним кредитором відповідачу було надано кредит в розмірі 67500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням про перерахування коштів (від 10.06.2008 року №0007145487) відповідно до заяви відповідача (від 05.06.2008 року). Згідно умов договору (п. 2.1-2.3) за користування кредитними коштами позичальник сплачує на користь кредитора проценти за користування кредитом на рівні 12,5% річних від непогашеної суми заборгованості, разову комісію в розмірі 2% від початкової суми кредиту та комісію за управління кредитом в розмірі 0,15% від початкової суми кредиту, щомісяця. Відповідно до п. 3.1 погашення кредиту та здійснення супутніх платежів має здійснюватись відповідачем згідно графіку, визначеному у додатку №1, що є невід'ємною частиною кредитного договору, та у разі порушення дотримання відповідачем такого графіку, в силу 7.2 договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати неустойки (штрафу) в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобов'язання по сплаті якого порушено, у разі невиконання позивачем обов'язку, передбаченого п. 5.1.6, п. 6.2.3 договору, кредитор в праві вимагати від позичальника сплату неустойки (штрафу) в розмірі 20% від повної суми кредиту, що має бути сплачена достроково. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до наданих суду позивачем розрахунків, що не були спростовані відповідачем, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати супутніх платежів. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6.2.3 (та кореспондуючого п. 5.1.6) договору, у разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів, передбачених договором кредитор в праві вимагати (а позичальник зобов'язаний виконати таку вимогу протягом 30 календарних днів) дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення позичальником чергового платежу з погашення позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. 16.08.2013 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до відповідача з вимогою, відповідно до п. 6.2.3 договору, за якою має слідувати виконання відповідачем своїх зобов'язань з повернення кредиту та виплати супутніх платежів протягом наступних 30 календарних днів з дати отримання такої вимоги. При цьому суд зазначає, що про своє місце перебування (проживання) та засоби зв'язку відповідач зобов'язана повідомляти кредитора (п. 5.1.3 договору), та вказану вимогу було направлено за останнім відомим місцем проживання відповідача, що випливає з наданих суду пояснень та письмових доказів. Вказана вимога позивача залишилась без задоволення, внаслідок чого у відповідача перед позивачем в загальному розмірі 52825,10 грн., заборгованість за кредитом - 40236,92 грн., заборгованість по відсотках - 7728,66 грн., по комісії - 1215,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Виходячи з викладеного, та враховуючи надані сторонами відомості, обов'язок відповідача, що випливає з п. 5.1.6, п. 6.2.3 договору (виконання зобов'язань за договором протягом 30 календарних днів та сплата неустойки) виник не раніше 16.08.2013 року, в зв'язку з висуненням кредитором відповідної вимоги. За такого клопотання представника відповідача про застосування судом наслідків пропуску строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки з часу невиконання позичальником вимоги кредитора в контексту п. 5.1.6, п. 6.2.3 договору (що відповідно до мате.іалів справи була пред'явлена 16.08.2013 року, та кінцевий строк виконання такого зобов'язання - 17.09.2013 року) минуло менше трьох років. Щодо посилань представника відповідача на те, що договір купівлі-продажу кредитного портфелю, що укладено між ТзОВ «ПростоФінанс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» та відповідно до умов якого ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло прав кредитора у кредитному договорі № 05005763592 від 06.06.2008 року, не є чинним, а отже позов заявлено неналежним позивачем, то суд зазначає, що згідно наданих суду доказів, на теперішній час вказаний договір купівлі-продажу (факторингу) ніким не оскаржено, а отже він на час розгляду справи є чинним, та таким, умови якого є обов'язковими для його сторін, та в наслідок цього саме ТзОВ «Кредитні ініціативи» є кредитором за кредитним договором № 05005763592 від 06.06.2008 року. Виходячи з усього вище викладеного суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 52825,10 грн., та, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 528,25 грн.

Outcome: approved