Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось Радивилівський районний суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем підписано заяву про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві та на тарифах банку. АТ КБ «Приватбанк» зобов`язання по Договору про надання банківських послуг виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач порушив умови договору в частині своєчасної погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком. Крім того, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до заяви, просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 03.03.11 р. в розмірі 17305,38 грн., з яких: 12730,42 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита та 4574,96 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою від 10.02.21 р. позовну заяву у даній справі прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання без повідомлення сторін. Ухвалою від 25.03.21 р. розгляд справи відкладено. Позивач в судове засідання не з`явився. Разом з тим, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошення на офіційному сайті судова влада. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.11 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно до умов договору, відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10000 грн. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, 03.03.11 року [PERSON] підписано довідку про умови кредитування, в якій зазначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. А відтак, відповідач підписала анкету-заяву, ідентифікувалася у банку, ознайомилась з Умовами та Правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку та їй було відкрито картковий рахунок. З матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитного договору, банком надано відповідачу кредитні картки, що підтверджується довідкою про видані картки. Згідно довідки про зміну умов кредитування картки оформленої на [PERSON] , встановлений банком кредитний ліміт неодноразово змінювався. З матеріалів справи вбачаться, що на виконання умов заяви-договору, позивачем перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн., що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування. Однак, відповідач не виконував умови кредитного договору в частині повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 17305,38 грн., з яких: 12730,42 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита та 4574,96 грн. заборгованість за відсотками. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачаться, що на виконання умов заяви-договору, позивачем перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн., що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування. Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по тілу кредиту в сумі 12730,42 грн.. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що перевищення тіла кредиту відносно встановленого відповідачу ліміту, пов`язано з тим, що Банк нараховує відстотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних дні на рік. Нарахування відсотків або овердрафту відбувається в дату їх сплати за кожен календарний день. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до п. 1.1.1.63 Умов та Правил надання банківських послуг, овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил, послуг овердрафт встановлено, що за користуванням кредитом і овердрафтом, Банк нараховує відсотки в розмірі встановленому тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Власник зобов`язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п. 1.1.2.1.9). Оскільки, відповідач підписав довідку про умови кредитування, якою погоджено порядок нарахування та розмір відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів з урахуванням овердрафту. Враховуючи наведене, Радивилівський районний суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в сумі 12730,42 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зауважує, що укладений між сторонами кредитний договір від 03.03.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), після настання виконання грошового зобов`язання, який вважається простроченим. Проте, підписана відповідачем довідка передбачає порядок повернення кредиту щоміцяся до 25 числа поточного місяця. Враховуючи, що сторонами узгоджений строк повернення кредитних грошових коштів, при цьому, відповідачем прострочено виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а відтак, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 4574,96 грн. процентів нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задоволити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на відповідача.

Outcome: approved