Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 16 855,27 грн., посилаючись на те, що 15.06.2012 відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14.06.2018 найменування позивача змінено з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідач в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав тим, що надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала тим, що своєчасно не надала банку грошові кошти на погашення кредиту шляхом внесення коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу протягом терміну дії карти, що розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості клієнта. Заборгованість відповідача за договором про надання банківських послуг станом на 31.08.2020 становить 16 855,27 грн., в тому числі: 2 995,53 грн. - кредит; 12 859,74 грн. - відсотки за користування кредитом, 1 000 грн. - пеня. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16 855,27 грн. та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в сумі 2 102,00 грн. Представник позивача Кіріченко В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.5 на звороті). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася двічі, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена особисто 15.10.2020 (а.с.68) та 24.11.2020 (а.с.72). Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки відповідач в судове засідання не з`явилася двічі, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена, за згодою представника позивача, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.06.2012 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого з 14.06.2018 є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого, [PERSON] отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку. [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, де зазначено, що вона згодна з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови і правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua, які [PERSON] зобов`язалась виконувати, регулярно знайомитись зі змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с.13). До кредитного договору позивачем додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які ніким не затверджені та передбачають, зокрема пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, в тому числі у виді пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, її розмір, порядок нарахування та інші умови (а.с.14-38). Із розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором видно, що станом на 31.08.2020 заборгованість за кредитним договором становить 16 855,27 грн. і складається із заборгованості: за кредитом у сумі 2 955,53 грн., за відсотками в сумі 12 859,74 грн. та пені в сумі 1 000 грн.(а.с.10 на звороті). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання встановлюються особою, яка надає послугу, в даному випадку - банком, то вони повинні бути зрозумілі споживачу і доведені до його відома. Споживач послуг до договору приєднання не може внести свої умови. Тому банк має підтвердити, що на час укладення кредитного договору діяли саме ті умови договору приєднання, з якими споживач був ознайомлений, а не інші. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У анкеті-заяві [PERSON] про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 15.06.2012 процентна ставка не зазначена (а.с.13). Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України в редакції від 13.06.2012 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Анкета-заява [PERSON] про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку від 15.06.2012 не містить відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та пенею, банк обґрунтовує розрахунком за кредитним договором, розрахованим відповідно Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, повна версія яких розміщена на офіційному сайті Приватбанку https://privatbank.ua. Суд вважає, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з тим витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ознайомилась і погодилась відповідач [PERSON] , підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили саме такі умови щодо сплати неустойки (пені) у разі порушення строків платежів, оскільки вони не підписані відповідачем. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, суд вважає неналежним доказом, оскільки в них відображено волевиявлення однієї сторони - банку, який має право вносити і вносив зміни в умови та правила споживчого кредитування. До правовідносин, що виникли між сторонами, правила ч. 1 ст. 634 ЦК України не підлягають застосуванню, оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а Умови і правила надання банківських послуг в Приватбанку, а також Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовому виді, - не містять підпису відповідача. Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, розміщені на офіційному сайті банку Приватбанку www.privatbank.ua, які відповідач зобов`язалася виконувати та знайомитися зі змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, встановлена на час укладання кредитного договору. Зазначені документи не можна вважати складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 15.06.2012 шляхом підписання анкети-заяви. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 22, п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» в редакції в редакції від 10.11.2011, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 1023-XII договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону № 1023-XII договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Укладений між сторонами кредитний договір від 15.06.2012 у вигляді заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту, річної відсоткової ставки за кредитом. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Враховуючи те, що відповідачем фактично кредитні кошти отримані та використані, в добровільному порядку банку не повернуті, банк пред`явив вимогу до відповідача про повернення коштів, то є підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 995,53 грн. Щодо позовних вимог про стягнення процентів та неустойки (пені). Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змішана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів та дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разів відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Оскільки проценти за користування кредитом та розмір неустойки (пені) встановлюються законом або договором, договір споживчого кредиту, укладений між сторонами у формі анкети-заяви від 15.06.2012, не містить розміру процентної ставки за користування кредитними коштами та розміру неустойки (пені) за порушення зобов`язання, то підстав для їх стягнення немає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2 102 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 2 995,53 грн., що складає 17,78 % від позовних вимог, то розмір судового збору, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь банку складає 373,73 грн. (2 102,00 грн. х 17,78 % = 373,73 грн.).

Outcome: partial