Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що в 2006 році між ним та ПАТ «[PERSON] Україна», правонаступником якого є відповідач, було укладено договір страхування життя №100043542 по програмі «Юніор Капітал» в інтересах доньки [PERSON] За умовами вказаного договору строк його дії встановлений до 01.10.2022 року зі сплатою щорічного страхового внеску в розмірі 3864 грн. Вказував на те, що на протязі восьми років він належним чином виконував умови договору страхування та сплатив грошові кошти в сумі 59849 грн., проте в 2014 році отримав повідомлення з якого дізнався, що права та обовязки страховика за вище вказаним договором перейшли від ПАТ «[PERSON] Україна» до ПрАТ «МетЛайф», про що його належним чином повідомлено не було, а тому усі платежі, обумовлені договором, ним здійснювались в раніше визначеному порядку. В подальшому ним було отримано повідомлення відповідача про відмову зарахувати сплачені ним кошти в розмірі 8995 грн., з яких 8466 грн. основний платіж та 529 грн. сума офіційно оголошеного в Україні індексу інфляції, як річний страховий платіж за період 2013-2014 років, що був сплачений на рахунок ПАТ «[PERSON] Україна». Вказував на те, що умовами договору було передбачено його обовязок сплачувати суму страхового платежу як з урахуванням встановленого індексу інфляції так і без такого, а внесені ним грошові кошти в розмірі 8995 грн. охоплюють суму страхового внеску та встановленого на час його внесення індексу інфляції, а тому відповідач неправомірно відмовляється визнати вказану суму страховим платежем. Зазначав, що з телефонної розмови між його представником та працівником відповідача стало відомо, що останній в односторонньому порядку припинив виконання договору страхування життя №100043542 та повертає платіж в розмірі 8995 грн. як викупну суму за одностороннє припинення договору, проте жодних грошових коштів від відповідача позивач не отримував та вважає не правомірною відмову ПАТ «МетЛайф» виконувати умови договору, підстав для розірвання, припинення чи визнання не дійсним якого немає. На підставі викладеного, вважає, що відповідачем порушено його права як споживача, оскільки не повідомлено про зміну сторони укладеного між ним та ПАТ «[PERSON] Україна» договору страхування життя та не отримано його згоди на таку зміну, зупинено виконання зобовязань за договором в односторонньому порядку без наявності на те обґрунтованих підстав, не надано відповідь на його звернення щодо поновлення виконання договору страхування. З наведених вище підстав звернувся до суду з позовом та, посилаючись на норми матеріального права, просив платіж в розмірі 8995 грн., отриманий в 2013 році страховиком по договору страхування №100043542 страховою компанією ПрАТ «[PERSON] Україна» визнати сплаченим та зарахованим платежем за період 2013-2014 років; договір страхування життя по програмі «Юніор Капітал» №100043542 визнати дійсним; стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 5000 грн. за послуги адвоката. В судове засідання позивач не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та письмовим поясненням від 05.05.2016 року, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився,просив справу слухати без його участі, направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що сплачена позивачем грошова сума в розмірі 8995 грн. менша за не індексовану страхову премію, а тому позивача було повідомлено про необхідність здійснити доплату в сумі 1978 грн. У звязку з тим, що необхідна доплата позивачем здійснена не була та не надано необхідних документів для поновлення надання страхових послуг - дію страхового договору було припинено, про що повідомлено страхувальника. Крім того, разом з припиненням договору страхувальнику підлягають виплаті через систему «Аваль-Експресс» у будь-якому відділенні ПАТ «[PERSON] [PERSON]», викупна сума в розмірі 21453 грн., негарантований бонус 7025 грн. та накопичена сума спеціального інвестиційного фонду в розмірі 15710 грн. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2006 року позивач звернувся до страховика з заявою про укладення договору страхування життя за програмою «Юніор Капітал», відповідно до умов якого застрахованою особою виступала його донька [PERSON] до досягнення нею 25-річного віку. За обраною позивачем програмою страхування додатковим страховим ризиком визначалась індексація грошових коштів (а/с 25). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною другою ст. 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом ( полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Так, відповідно до копії полісу №100043542 від 13.10.2006 року програми страхування життя «Юніор Капітал», між позивачем та ПАТ «[PERSON] Україна» було укладено договір страхування відповідно до якого основним страховим ризиком визначено випадок дожиття до певного віку або на певний строк, початком дії програми з 01.10.2006 року по 01.10.2022 року. Вказаним договором визначено суму страхового внеску в розмірі 3864 грн., при цьому загальний річний страховий внесок становить 5002 грн., а страхова сума визначена в розмірі 74750 грн. (а/с 24). Згідно додатку до вказаного страхового полісу, річна страхова премія визначена в розмірі 8466 грн. Відповідно до положень ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів внесення змін у вище вказаний договір, а тому суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами регулюються відповідно до умов викладених у зазначеному полісі страхування. З матеріалів справи також вбачається, що права та обовязки страховика за вказаним вище договором перейшли до відповідача і дана обставина не заперечується представниками сторін, а тому відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У відповідності до вимог ст. 22 вказаного Закону, захист прав споживачів здійснюється судом. Так, відповідно до листів відповідача від 17.10.2013 року, 18.02.2014 року та від 04.07.2014 року, позивачем, на виконання умов вище вказаного договору страхування, було сплачено грошову суму в розмірі 8995 грн., з яких основний платіж 8466 грн. та інфляційні 529 грн., проте у звязку з тим, що дана сума менша за не індексовану страхову премію, позивачу повідомлено про необхідність доплати грошових коштів в розмірі 980 грн. до не індексованого страхового платежу або 1978 грн. до індексованого та попереджено про можливість припинення договірних правовідносин у випадку не виконання таких вимог (а/с 29-32). Як вбачається зі змісту Положення про індексацію ПрАТ «[PERSON] Україна», головною метою цього положення є захист страхової суми згідно з Договором страхування від можливих економічних ризиків (вплив інфляції). Ця мета досягається завдяки здійсненню річної індексації розміру страхової суми згідно Договору страхування та розміру страхових премій. Ставка індексації визначається щорічно 31-го жовтня та її базис основується на ставці інфляції, офіційно встановленої Міністерством статистики України. У відповідності до вимог п. 6.1 вказаного Положення, якщо договір страхування укладений тільки згідно з Програмою страхування на випадок дожиття до певного віку або на певний строк, то це Положення застосовується тільки до страхової премії. Таким чином, виходячи зі змісту вказаного положення та умов укладеного між сторонами договору, страхувальник повинен сплачувати страховику щорічну страхову премію (страховий платіж), а також суму індексації відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції. У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про страхування», страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 10 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. Страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків, а за договорами страхування життя - також з урахуванням величини інвестиційного доходу, яка повинна зазначатися у договорі страхування. Конкретний розмір страхового тарифу визначається в договорі страхування за згодою сторін. Таким чином, страховим платежем є визначена у договорі страхування сума, яку страхувальник повинен сплатити на користь страховика та з матеріалів справи вбачається, що позивачем виконані такі умови договору і сплачено на користь страховика обумовлену суму страхового платежу. При цьому індексація страхової премії була обумовлена окремими умовами укладеного між сторонами договору та не є обовязковою складовою страхового платежу. Крім того, відповідно до вимог п. 7.2 Положення про індексацію ПрАТ «[PERSON] Україна», страхувальник має право відмовитись тільки щонайбільше від двох послідовних індексацій, після чого право на додаткову індексацію припиняється. Таким чином, умовами вказаного положення, якими керувався відповідач при нарахуванні індексації, передбачено можливість відмови страхувальника від сплати індексації страхової премії. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, позивач діяв в межах умов укладеного договору страхування, сплатив обумовлений договором страховий платіж, а відповідач неправомірно відмовився зарахувати такий платіж як страховий, посилаючись на необхідність доплати суми індексації, оскільки страхова премія та її індексація не є взаємоповязаними платежами. За таких обставин, позивачем вірно обрано способом захисту своїх прав шляхом зобовязання відповідача визнати сплаченим та зарахованим страховим платежем за період 2013-2014 роки грошову суму в розмірі 8995 грн., з яких страховою премією є 8466 грн. Крім того, як вбачається з письмових заперечень відповідача, у звязку з несплатою страхувальником страхових платежів та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування», відповідачем в односторонньому порядку припинено дію вище вказаного договору та повідомлено позивача про повернення грошових коштів в розмірі 8995 грн. та виплату викупної суми, негарантованого бонусу та накопиченої суми. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування», дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору. Разом з тим, з такими висновками відповідача погодитись не можна, оскільки позивачем було сплачено суму страхового платежу, проте спір між сторонами виник саме у звязку з нарахуванням індексації на страхову премію, яка не є обовязковою складовою страхового платежу. Крім того, не зважаючи на те, що між сторонами виник спір щодо суми страхового платежу за період 2013-2014 роки, 01.08.2014 року відповідачем на адресу позивача направлявся лист, зі змісту якого вбачається, що договір страхування життя по програмі «Юніор Капітал» №100043542 на момент направлення такого листа припиненим не був. Також, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів повернення позивачу грошових коштів в сумі 8995 грн. та отримання ним викупної суми, негарантованого бонусу та накопиченої суми. Таким чином, відповідачем безпідставно припинено в односторонньому порядку договір страхування життя по програмі «Юніор Капітал» №100043542, оскільки позивачем було сплачено страховий платіж та підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» відсутні. Оскільки факт дійсності вказаного вище договору страхування не визнається відповідачем, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захист шляхом визнання вказаного договору дійсним не суперечить вимогам ст.15,16 ЦК України та гарантує позивачу захист його невизнаного права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з розяснень, які містяться в п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відсутність документального підтвердження витрат на правову\~допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial