Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. В позові посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. Зазначає,\~\~що на даний час син навчається в 3-ому класі Чернівецької [PERSON] ступенів №5 та потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв*язку з тим, що збільшуються потреби в навчанні, розвитку, тощо. Відповідач є здоровою, працездатною особою, на його утриманні не перебувають інші особи. Дохід відповідача стабільний, він зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, як фізична особа підприємець. Просить збільшити розмір аліментів, який був встановлений рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці та стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 19.03.2018 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали [PERSON] отримав 26.03.2018 року, але відзиву відповідач на адресу суду не надіслав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та задовольнити позов, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.11.201 року шлюб між сторонами був розірваний та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. На даний час дитина навчається в 3-ому класі Чернівецької [PERSON] ступенів №5 та потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв*язку з тим, що збільшуються потреби в навчанні, розвитку, тощо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду\~\~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду\~\~за\~\~позовом\~\~платника\~\~або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення\~\~здоров'я когось із них. Відповідно до абз. 4 п. 23 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час потреби дитини зросли, позивачка не в змозі утримувати дитину, крім того відповідач працює та має стабільний дохід. А тому суд приходить до висновку, що позов\~\~[PERSON] про збільшення\~\~розміру аліментів слід задовольнити шляхом збільшення\~\~розміру аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією і до досягнення дитиною повноліття. Суд також вважає, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, п. 23 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved