Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-167400 від 05.02.2019 року, посилаючись на те, що [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобов`язання. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-167400 від 05.02.2019 року в сумі 130 358,24 грн., 16 947 грн., витрат на професійну правову допомогу та 5000 грн. витрат у зв`язку із явкою позивача, представника позивача до суду. Ухвалою судді від 04 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відстуності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі обставини: 05 лютого 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-167400. Відповідно до п. 2.1., п 2.3. Кредитного договору сума кредиту становить 100 000 грн., який видається на строк 60 місяців терміном до 02.02.2024р. Як вбачається із п 4.1, п.4.2 Договору за користування кредитом позивальник сплачує банку проценти у розмірі 47,69 % річних, які нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «Факт/360». У відповідності до п. 6.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредитну заборгованість у повному обсязі в терміни, передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Згідно з п.п. 6.2, 6.3 Кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитом відповідно до Графіку платежів. Позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4440 грн. щомісячно. Пунктом 6 Кредитного договору передбачено, що для здійснення належного погашення кредиту Позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої Графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу з урахуванням рекомендацій Банку, передбачених п. 2.9 Кредитного договору. Позивач належним чином виконав умови Кредитного договору, надав грошові кошти у розмірі та на умовах визначених кредитним договором, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за період з 05.02.2019 року по 03.09.2019 року та меморіальним ордером № 6737195 від 05.02.2019 року. Окрім цього позивач здійснив рефінансування кредитної заборгованості позичальника перед АТ «Кредобанк» та перерахував грошові кошти на свій рахунок в розмірі 47644,27 для погашення кредиту [PERSON] відповідно до кредитного договору №SAMDN500041865644 від 11.03.2011р., що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за період з 05.02.2019 року по 03.09.2019 року та меморіальним ордером № 6737172 від 05.02.2019 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 03 вересня 2019 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 127547,19 грн., з яких: 100000 тіло кредиту та 27547,19 грн. відсотки, 2811,95 грн. нарахована пеня, що підтверджується розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-167400 від 05.02.2019 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно положень ч.1ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання. Пунктом 7.1 договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення. Враховуючи зазначене, АТ «Кредобанк» правомірно нараховано пеню [PERSON] за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором кредиту № CL-167400 від 05.02.2019 року в розмірі 2811,05 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CL-167400 від 05.02.2019 року становить 130 358,24 грн. з яких: -100 000 грн. тіло кредиту; -27547,19 грн. прострочені відсотки -2811,05 грн. пеня. Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № CL-167400 від 05.02.2019 року, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення останньою майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із [PERSON] в користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-167400 від 05.02.2019 року заборгованості, а саме 130 358,24 грн., задоволивши позовні вимоги в цій частині. Позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 16947 грн. та 5000 грн. витрат пов`язаних із явкою позивача, представника позивача в суд до задоволення не підлягають, виходячи з наступного: Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 29 жовтня 2018 року №199/2648/15, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Проте, окрім попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат та договору про надання правової допомоги, в якому не зазначено про вартість наданих послуг, позивачем не подано до суду детального опису виконаних адвокатом юридичних послуг та підтвердження понесення позивачем зазначених витрат (платіжних квитанцій, чеків, тощо). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 1955,38 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 1955,38 грн понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: partial