Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 19.12.2018 у розмірі 17298,66 грн. та понесені судові витрати у сумі 2102 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву б/н від 19.12.2018, при підписанні якої підтвердила свою згоду, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає договір про надання банківських послуг і підтвердила свою обізнаність про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці, який у подальшому змінювався. Відповідач зобов`язалась повернути кредитні кошти, проте у зв`язку із порушенням взятих на себе зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 14.07.2020 утворилась заборгованість в розмірі 17298,66 грн. Ухвалою суду від 11.11.2020 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.94). Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] прохала відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Викладаючи заперечення проти позову відповідач зазначила, що зверталась до позивача з метою отримання кредиту, проте із умовами кредитування, розміром процентної ставки, графіком погашення заборгованості її не ознайомлювали, сума кредиту не узгоджувалась. Докази того, що на момент отримання кредиту, документи, на які посилається позивач містили умови щодо сплати процентів, неустойки у вказаних банком розмірах і порядку, позивачем не надані. Зазначає, що з урахуванням використаних кредитних коштів та сумою внесеною для погашення боргу, реальна сума заборгованості становить 5408 грн., оскільки банк списував суми комісії і відсотків, збільшуючи заборгованість. У наданій відповіді на відзив, позивач прохав задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що підписавши заяву Банк і клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Проте відповідачем належним чином не були виконані свої зобов`язання за кредитним договором. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та представник відповідача до суду не з`явились. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач звернулась до суду із заявою, в якій просила судове засідання провести без її участі. У вказаній заяві відповідач позов визнала частково в сумі 5408 грн. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що загальна сума операцій проведених за рахунок кредитних коштів використаних нею особисто становить 34694,93 грн., сума коштів внесена на погашення кредиту - 29286,59 грн., сума комісії, що списана банком за рахунок кредитних коштів - 582,08 грн., сума відсотків за користування кредитом списана банком за рахунок кредитних коштів - 9804,21 грн., з огляду на що реальна заборгованість за тілом кредиту становить 5408 грн. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши приєднані до справи матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. 19.12.2018 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку клієнт у повному обсязі приєднався до Умов і правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені на офіційному сайті банку у мережі інтернет за адресою privatbank.com і, які разом із пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування. Також клієнт згоден із збільшеним строком позовної давності та тим, що зміни до Умов і правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. За наданою позивачем довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.13), старт карткового рахунку відбувся 19.12.2018 із встановленням кредитного ліміту - 0 грн., того ж дня кредитний ліміт змінено до 5800 грн., 02.01.2019 - кредитний ліміт збільшено до 10000 грн., 10.01.2019 - до 14000 грн., а 14.01.2019 - до 15000 грн. В подальшому - 17.01.2019 кредитний ліміт зменшено до 5200 грн., 3000 грн., 21.01.2019 - збільшено до 15000 грн., 02.02.2019 та 03.02.2019 - зменшено до 14000 грн., 25.02.2019 - зменшено до 13500 грн., 11.03.2019 - збільшено до 15000 грн., 17.11.2019 - зменшено до 14270 грн., а 19.12.2019 - зменшено до 0 грн. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 14.07.2020 заборгованість [PERSON] перед банком становить 17298,66 грн., з яких: 14771,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 20 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 2527,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.7-10). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на анкету-заяву, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів обслуговування та Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, на що посилається позивача, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін, скріпленої їхніми підписами, про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд зазначає, що анкета-заява від 19.12.2018 не містить відомостей про процентну ставку по кредиту, а також розмір та порядок нарахування відсотків і комісії тощо. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві дав свою згоду на те, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Між тим, позивачем не було надано суду Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, які б містили відомості про процентну ставку по кредиту, а також розмір та порядок нарахування комісії. Крім того, суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З урахуванням викладеного, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, й підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді саме таку відсоткову ставку, що наголошена позивачем, у суду відсутні. Також суд звертає увагу на відсутність доказів щодо погодження у письмовому вигляді суми комісії. Отже, наданий банком розрахунок заборгованості, ґрунтується на припущеннях щодо розміру відсотків (за ставкою 86,4%), що суперечить ч.6 ст.81 ЦПК України, з огляду на що заявлені вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків задоволенню не підлягають. За таких обставин, враховуючи, розмір фактично отриманих і використаних відповідачем кредитних коштів та сукупний розмір коштів, що внесені останньою, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення різниці між фактично отриманими та неповернутими коштами в розмірі 5408 грн., без урахування відсотків та комісії, розмір яких не погоджувався сторонами, решта позовних вимог задоволенню не підлягають. Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2102 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи з наведеного та пропорційного розрахунку на користь позивача слід стягнути понесений ним судовий збір у сумі 657,14 грн.

Outcome: partial