Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором б/н від 13.12.2012 в розмірі 139944,13 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем з метою отримання банківських послуг 13.12.2012 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Своїм підписом в заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 500 грн; для користування картковим рахунком відповідачем отримано кредитну картку. Через порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість по кредиту, яка станом на 11.08.2020 дорівнює 139944,13 грн, з яких 334,28 грн заборгованість за кредитом, 139609,85 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою суду від 16.09.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.54). Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, за змістом позову просить розглянути справу без участі представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав (а.с.59,64). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 13.12.2012 відповідачем підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, за якою відповідач висловив згоду, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта і тарифами, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.12). До Анкети-заяви Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.13-37). Відповідно до довідок Банку відповідачу в межах підписаного кредитного договору видані такі кредитні картки: № [NUMBER] 13.12.2012 до 04/16, № [NUMBER] 06.02.2014 до 12/17, № [NUMBER] 06.02.2014 до 02/18; максимальний розмір кредитного ліміту дорівнює 500 грн, з 24.01.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с.10-11). За випискою з карткового рахунку відповідача за період з 13.12.2012 по 09.08.2020 він користувався кредитними коштами Банку, періодично сплачував заборгованість за кредитом та відсотками списувались відсотки як за використання кредитного ліміту, так і за прострочений кредит (а.с.39-42). Станом на 11.08.2020 заборгованість відповідача перед Банком відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13.12.2012 дорівнює 139\~944,13 грн, з яких 334,28 грн заборгованість за кредитом, 139\~944,13 грн заборгованість за несплачені проценти на прострочену заборгованість (а.с.7-9). Клопотання позивача про огляд вебсайту, а саме огляд та фіксування змісту розділу 2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному вебсайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку №8, повний текст за посиланням «Повний договір (актуальний на 01.12.2012)», розділ 2.1 знаходиться на сторінках 32-49 повного договору, задоволенню не підлягає з огляду на таке. За приписами ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Положеннями ч.7 ст.85 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Позивачем до позову додані роздруковані Умови та Правила надання банківських послуг, що діяли, як зазначає позивач, на момент підписання договору, що містять, в тому числі, розділ 2.1, які досліджені судом під час розгляду справи, а необхідність встановлення та фіксування змісту таких Умов та Правил через їх огляд на вебсайті по зивачем в клопотанні не обґрунтована та судом не вбачається. Крім того, огляд вебсайту не дозволить дійти висновку, що відповідач був ознайомлений саме з відповідною редакцією таких Умов та Правил через відсутність підпису відповідача про це. Розв`язуючи спір, суд виходить з таких норм права. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Враховуючи викладене, а також те, що з виписки по рахунку на ім`я відповідача за договором №б/н, яка є регістром аналітичного обліку, тобто внутрішнім первинним документом банку, а отже, належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у справі, вбачається сплата останньою заборгованості по кредиту та процентам, доказів на підтвердження відсутності заборгованості через належне виконання відповідачем кредитного договору нею не надано, суд доходить висновку, що в порушення норм закону відповідач зобов`язання за укладеним ним з Банком договором (заявою-анкетою), належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 11.08.2020 утворилась спірна сума заборгованості в розмірі 139\~944,13 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved