Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Берегівська місцева прокуратура звернулася в суд в інтересах держави в особі Виноградівської районної лікарні до [PERSON] в якому просить стягнути із останнього на користь держави в особі Виноградівської районної лікарні витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 14765,29 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що вироком Виноградівського районного суду від 20.12.2017 року відповідача засуджено за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від призначеного цим вироком покарання. Вироком суду встановлено, що 27.12.2016 року водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ТАТА» моделі «LTP 613/38», р.н. [NUMBER], рухався в м.Виноградів по вул.Копанська в напрямку центру міста, де на вказаній ділянці дороги, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив ПДР України, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП водій автомобіля «ВАЗ 2103» [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №505 від 27.01.2017 року отримав тяжкі тілесні ушкодження. З 27.12.2017 року по 17.01.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та травматологічному відділенні Виноградівської РЛ, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів. Згідно довідки лікувального закладу від 26.04.2018 року, вартість лікування [PERSON] становить 14765,29 грн., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі та дав аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві. Представник позивача Виноградівської районної лікарні в судове засідання не з'явився. Листом в.о. головного лікаря від 15.08.2018 року повідомлено суд про те, що у зв'язку з неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника просять розглядати справу без їхньої участі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги прокурора визнали частково. Вважають, що загальна вартість лікування потерпілого [PERSON] в лікувальному закладі, що підлягає відшкодуванню становить 5525,9 грн., оскільки витрати, які повинні бути включені в розрахунок вартості лікування потерпілого повинні включати в себе вартість витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць на утримання цілого лікувального закладу, тобто Виноградівської районної лікарні, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об'єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Виноградівського районного суду від 20.12.2017 року у справі №299/2297/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» [PERSON] звільнено від призначеного за цим вироком покарання. Встановлено, що [PERSON] 27 грудня 2016 року близько 20 години 00 хвилин керуючи технічно-справним автомобілем марки «ТАТА», моделі «LTР 613/38», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухаючись в м. Виноградів по вул. Копанській в напрямку центру міста, де під час руху на вказаній ділянці дороги, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 2.3«б», 10.1, 11.2, 11.3,. 12.1 Правил дорожнього руху України, де навпроти санаторію «Теплиця», не врахував дорожньої обстановки та ями на проїзній частині дороги, не обрав безпечної швидкості та втратив керованість свого автомобіля, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2103» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який в той час рухався по зустрічній смузі руху зі сторони центру м. Виноградів в напрямку м. Хуст. В результаті дорожньо-транспортної пригоди: - водій автомобіля «ВАЗ 2103» держаний реєстраційний номерний знак [NUMBER] [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №505 від 27.01.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів тімяно-скроневої ділянки зліва та шкірних покровів лівої кульшового суглобу та правого колінного суглобу, закритого вивиху лівої стегнової кістки, закритої черепно-мозкової травми з субархноїдальним крововиливом та геморагічним забоєм мозку. Вищенаведені тілесні ушкодження є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і по цій ознаці мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно пункту 2.12 «Правил судово-медичного визначені: степені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6» МС України від 17.01.1995 року. В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у визначених законом випадках. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено вищевказаною статтею, а такожст. 23 Закону України «Про прокуратуру»таст. 45 ЦПК України. За загальним правилом, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 вказаної статті передбачено те, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Право на звернення прокурора до суду з позовами даної категорії в інтересах держави передбачено також постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат». Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.06.1993 (далі Порядку). Відповідно до п.2 Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позов пред'явлений прокурором в межах своїх повноважень. Належними та допустимими доказами підтверджено, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Виноградівська районна лікарня понесла витрати на лікування потерпілого [PERSON], між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком Виноградівського районного суду від 20.12.2017 року, який набрав законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню цих витрат необхідно покласти на відповідача [PERSON] Разом з цим, визначаючи розмір витрат, що підлягають відшкодуванню медичній установі, суд приходить до наступного висновку. Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 року №385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 р. за N 892/7180) затверджено Перелік закладів охорони здоров'я, серед яких відповідно до пп.1.1.1 п.1.1 у складі лікувально-профілактичних закладів зазначено лікарні (республіканська, обласна, центральна міська, міська, центральна районна, районна). Відповідно до ст.3 Поняття і терміни, що вживаються в законодавстві про охорону здоров'я Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII (із змінами та доповненнями) заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників; Відповідно до ст.16 цього ж закону Заклад охорони здоров'я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом). Всі організації охорони здоров'я мають спеціально розроблену структуру, яка є необхідною умовою виконання поставлених перед ними завдань - медичне обслуговування населення. Як правило, це традиційна структура з чітко та конкретно обумовленими інструкціями, функціональними обов'язками, положеннями про роботу кожного структурного підрозділу. Структура закладу охорони здоров'я та інші не врегульовані законом питання, пов'язані з його функціонуванням, визначаються статутом закладу. Організаційна і штатна структури, а також структура основних фондів закладів охорони здоров'я - державних (комунальних) підприємств визначаються виключно власником даного закладу або створеними ними органами управління відповідно статутних завдань та ліцензійних вимог. Таким чином виходячи із вищезазначених визначень, які базуються на законодавстві щодо медичної галузі, можна стверджувати, що терміни, які використовуються в Постанові КМУ від 16.07.1993 року №545 (із змінами та доповненнями ) є такими, що базуються та відповідають відповідному законодавству. Як вбачається із довідки Виноградівської районної лікарні №305/04 від 26.04.2018 року, яка додана до позовної заяви, [PERSON], 1990 р.н., знаходився на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та травматологічному відділеннях лікарні з 27.12.2016 року по 17.01.2017 року. Вартість лікування хворого у відділеннях з врахуванням таких витрат становить 14765,29 грн., з них: матеріальних - харчування 122,22 грн., медикаменти - 1365,54 грн.; накладних - використання енергоносіїв, комунальних послуг - 1869,35 грн.; проведення хірургічних операцій, обробки ран, назначених маніпуляцій, лабораторної діагностики, консультації фахівців, інтенсивної терапії, обстеження - 11408,18 грн. В ході судового розгляду справи ухвалою суду від 06.08.2018 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування з Виноградівської РЛ методику (порядок) визначення вартості витрат на лікування [PERSON], 1990 р.н., мешканця [ADDRESS], який знаходився на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та травматологічному відділеннях лікарні з 27.12.2016 року по 17.01.2017 року, що підлягають до відшкодування з [PERSON], зокрема, в частині відшкодування вартості накладних витрат в сумі 1869,35 грн. (використання енергоносіїв та комунальних послуг), а також інших витрат (фактичні витрати за грудень 2016 року, січень 2017 року, витрати на утримання реанімаційного, травматологічного відділення та лікарні в цілому за 2016-2017 роки; кількість ліжко-днів проведених [PERSON] в кожному відділенні в розрізі місяця та року; фактичну кількість ліжко-днів по кожному вищевказаному відділенні окремо та по Виноградівській лікарні в цілому в розрізі грудня 2016 року, січня 2017 року та 2016 та 2017 років в цілому; вартість ліжко-дня по реанімаційному та травматологічному відділенні окремо та по Виноградівськиій лікарні в цілому в розрізі грудня 2017 року, січня 2017 року та 2016 та 2017 років в цілому; проведення хірургічних операцій, обробка ран, назначених маніпуляцій, лабораторної діагностики, консультації фахівців, інтенсивної терапії, обстеження) в сумі 11408,18 грн. 15.08.2018 року та 01.11.2018 року на виконання ухвали суду від 06.08.2018 року представником Виноградівської РЛ до суду подано два листи, в яких наведено детальний розрахунок витрат на лікування потерпілого [PERSON], 1990 р.н., який перебував на стаціонарному лікуванні у реанімаційному та травматологічному відділеннях у період з 27.12.2016 року по 17.01.2017 року. Згідно поданих лікарнею даних, зокрема, вартість ліжко-дня за грудень місяць 2016 року по Виноградівській РЛ становить 321,82 грн., а за січень місяць 2017 року по Виноградівській РЛ становить 230,40 грн. Застосування розрахунку витрат на лікування хворого в залежності від вартості ліжко-дня в конкретних відділеннях в яких перебував на лікування потерпілий має суб'єктивний характер, позаяк на лікування в медичному закладі на цьому відділенні перебувають хворі з різним ступенем та важкістю захворювання і встановити затрачений час на проведення всіх лікарських процедур важко. Підтвердженням цього є сума визначена Виноградівською районною лікарнею по витратам реанімаційного відділення на проведення хірургічних операцій, обробки ран, назначення маніпуляцій, лабораторної діагностики, консультації фахівців, інтенсивної терапії, обстеження, які в Довідці визначені в сумі 9431,38 грн. Зазначені в сумі 9431,38 грн. медичні заходи неможливо визначити та підтвердити документально, позаяк вони носять суб'єктивний оціночний характер. А в медичних документах (медичних картках), що могли б підтверджувати проведення цих заходів відсутній час на їх проведення, що також унеможливлює правильний розрахунок цих витрат. Також суб'єктивним є вартість витрат енергоносіїв та комунальних послуг, які також Виноградівською райлікарнею включено в розрахунок. Тому, на думку суду, витрати, які повинні бути включені в розрахунок вартості лікування потерпілого повинні включати в себе вартість витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, тобто Виноградівської районної лікарні, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно даних медичного закладу загальний термін лікування потерпілого - [PERSON] на стаціонарному лікування у Виноградівській районній лікарні (реанімаційне та травматологічне відділення) проходив з 27.12.2016 року по 17.01.2017 року, тобто 5 днів в грудні 2016 року та 17 днів в січні 2017 року. Згідно Довідки Виноградівської районної лікарні від 15.08.2018 року №674/01-04 вартість ліжко дня за січень 2017 року по Виноградівській районній лікарні становить 230,4 грн. Відповідно згідно Довідки Виноградівської районної лікарні від 26.10.2018 року №795/01-06 вартість ліжко дня за грудень 2016 року по Виноградівській районній лікарні становить 321,82 грн. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вартості одного ліжко-дня за січень 2017 року загальна вартість витрат по лікуванню потерпілого, які повинен відшкодувати [PERSON] становить 3916,8 грн. (17x230,4=3916,8). Відповідно за грудень 2016 року вартість лікування становить 1609,1 грн. (5х321,82=1609,1). Враховуючи наведене та у відповідності до п.2 Порядку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і з [PERSON] підлягає до стягнення грошові кошти, які витрачені на лікування [PERSON] в розмірі 5525,90 грн. Оскільки позов у даній цивільній справі заявлено в інтересах держави в особі Виноградівської районної лікарні, позивачі у відповідності до п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду звільняються від сплати судового збору, тому суд вважає, що судовий збір в сумі 704,80 грн. належить стягнути з відповідача в дохід держави згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України.

Outcome: partial