Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-12 00:00:00

Боржник [PERSON] звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві Марків Я.Є., в якій просить суд визнати незаконними та скасувати наступні постанови вищевказаного виконавця - постанову про арешт майна боржника; - постанову про арешт коштів боржника; -постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; -постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; - постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; - постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що в провадженні Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві знаходиться виконавче провадження №3994649 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 10.10.2002 року і до досягнення ним повноліття та аліментів на утримання дружини у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно починаючи стягнення з 10.10.2002 року до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Вказує на те, при вчиненні виконавчих дій, а саме винесенні усіх оскаржуваних постанов, державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», чим порушено його права. В судовому засіданні представники заявника заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник стягувача в судовому засіданні проти скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні в повному обсязі. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали судом встановлено наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 10.10.2002 року і до досягнення ним повноліття та аліментів на утримання дружини у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно починаючи стягнення з 10.10.2002 року до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . 25.10.2002 року на підставі вказаного судового рішення Оболонським районним судом м.Києва видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. 02.08.2018 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві Марків Я.Є. винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Згідно п. 2 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю. Матеріали справи містять докази наявності на утриманні божника дитини-інваліда [PERSON] , 2010 року народження, дана обставина не була врахована державним виконавцем під час винесення постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02.08.2018 року в межах виконавчого провадження №3994649. З цих підстав суд вважає неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про обмеження [PERSON] у праві керування транспортними засобами. Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Після набрання ухвалою законної сили державному виконавцю в межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень слід відновити права заявника шляхом скасування цієї постанови. Суд позбавлений можливості скасувати оскаржувану постанову, оскільки це є дискреційними повноваженнями державного виконавця і право суду на прийняття такого рішення не передбачено ст.451 ЦПК України. Суд не знаходить підстав для задоволення скарги в іншій частині заявлених вимог, оскільки вважає, що дії та рішення державного виконавця прийняті у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на наступне. В скарзі боржник посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній виконавчий лист, а тому неможливо встановити момент пред`явлення виконавчого документу до виконання та провести розрахунок заборгованості боржника по аліментам. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2018 року подання Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та видано дублікат виконавчого листа в даній справі. Сам факт здійснення виконавчих дій за відсутності виконавчого листа, який вже втрачений після відкриття виконавчого провадження не свідчить про необґрунтованість дій державного виконавця, оскільки втрата виконавчого листа є підставою для видачі його дублікату і не може слугувати підставою для закінчення виконавчого провадження або зупинення вчинення виконавчих дій. Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За змістом ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Також, відповідно до статті 81 Сімейного кодексу України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У відповідності до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно ч.13 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України. Згідно п.6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Положеннями п.3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, передбачено, що у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. При цьому суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості по аліментам, станом на 01.08.2018 боржником до суду не оскаржувався, неправомірних дій державного виконавця при його здійсненні не встановлено. 02.08.2018 державним виконавцем, у відповідності до положень ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено оскаржувані постанови з посиланням на наявність заборгованості станом на 02.08.2018 у розмірі 207 554,83 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Згідно з ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. З цих підстав, доводи скарги в цій частині є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. За вказаних обставин, суд вважає правильним задовольнити заявлені у справі вимоги частково за підстав та у обсязі, що зазначені вище.

Outcome: partial