Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаною позовною заявою. Позовна заява мотивована тим, що з січня 2008 року позивач добросовісно, відкрито, безперешкодно та безперервно користується будівлею зерноскладу, 1957 року побудови, яка розташована по [ADDRESS] . За час володіння вищезазначеним майном, жодних витрат на утримання приміщення, окрім позивача, ніхто не ніс та не цікавився складом, не утримував його, не претендував на нього раніше та не претендує на даний час. Вказане майно належало КСП «Лознянське» Хмільницького району Вінницької області, яке на даний час є ліквідованим. Окрім того на балансовому обліку Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області склад по [ADDRESS] , не знаходився раніше та не знаходиться на даний час. З 2008 року, тобто з моменту передачі будівлі та до даного часу позивач володіє зерноскладом і доглядає за прилеглою територією, однак узаконити дану будівлю немає можливості. У зв`язку із викладеним позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду. В підготовче судове засідання позивач та представник відповідача не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує, а представник Лознянської сільської ради не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності приходить до наступного. Відповідно до довідки Лознянської сільської ради № 42 від 06.02.2020 року (а.с.9) та технічного паспорту від 21.10.2019 року (а.с.4-7), [PERSON] з 2008 року та по даний час безперешкодно, постійно та відкрито користується, а також утримує будівлю зерноскладу, яка знаходиться по [ADDRESS] . Згідно звіту про незалежну оцінку зерноскладу, який розташований по [ADDRESS] від 25.10.2019 року, загальна вартість зазначеного складу визначена у 145 830 грн.(а.с.8) Приміщення зерноскладу по [ADDRESS] , яке знаходиться в постійному користуванні [PERSON] раніше належало КСП «Лознянське» Хмільницького району Вінницької області, яке є ліквідованим, що підтверджується довідкою Лознянської сільської ради № 43 від 06.02.2020 року.(а.с.10) Нежитлове приміщення (склад) по [ADDRESS] , яким користується [PERSON] , не знаходиться на балансовому бухгалтерському обліку Лознянської сільської ради та не знаходилось раніше, що підтверджується довідкою Лознянської ї сільської ради № 44 від 06.02.2020 року.(а.с.11) Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Крім того, особі, яка претендує на визнання права власності за набувальною давністю, необхідно довести суду наявність зазначених у ст. 344 ЦК України чотирьох необхідних умов: добросовісність володіння, відкритість володіння майном, безперервність володіння майном, володіння протягом встановленого законом строку. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Враховуючи те, що позивач вважає, що на законних підставах заволодів, користується та управляє приміщенням зерноскладу по [ADDRESS] з 2008 року,, з того часу він безперервно та відкрито володіє нерухомим майном вже більше десяти років, що підтверджується матеріалами справи, відповідач проти позовних вимог не заперечує, а тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. На підставі викладене, ст. ст. 328, 344 ЦК України та

Outcome: approved