Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовував тим, що він не зміг отримати вчасно паспорт громадянина України, оскільки відбував покарання у місцях позбавлення волі. Заявник звернувся до Управління ДМС України в Київській області та Адміністрації Президента України з заявою про видачу паспорта громадянина України, проте отримав письмову відмову. Тому [PERSON] просить суд встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року). Необхідність встановлення даного факту заявник пояснює необхідністю отримати паспорт громадянина України. Учасники цивільного процесу у судове засідання не зявились. Представник заявника [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, в якій вказав, що підтримує заяву про встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON], а розгляд справи просить здійснювати за його відсутності. Представники заінтересованих осіб також не зявилися у судове засідання. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності та просили прийняти рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 03 січня 1988 року в Україні, АР Крим, Сакський район, с. Прибережне, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). З довідки, наданої головою Ліснівської сільської ради Сакського району АР Крим від 20 листопада 2013 року вбачається, що в період з 03 січня 1988 року по 21 квітня 2005 року [PERSON] постійно проживав за адресою: [INFO] (а.с.27). Відповідно до довідки, виданої Ліснівською середньою школою Сакського району від 29 вересня 2016 року в період з 01 вересня 1998 року по 05 листопада 2004 року [PERSON] навчався у Ліснівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів та в подальшому продовжив навчання в Сакскій очно-заочній змінній школі (а.с.9). В період з 22 квітня 2005 року по 04 липня 2013 року [PERSON] відбував покарання у вигляді позбавлення волі у місцях позбавлення волі відповідно до вироку Апеляційного суду АР Крим від 16 вересня 2005 року (а.с.8). На даний час заявник проживає разом з своєю цивільною дружиною [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується копією договору оренди квартири (будинку) від 01 червня 2015 року та письмовими поясненнями [PERSON] (а.с.12,13). З пояснень заявника, наданих у судовому засіданні, яке відбувалось 14 червня 2017 року, встановлено, що він ніколи не отримував паспорт громадянина України, оскільки на час проголошення незалежності України йому виповнилось лише три роки. В подальшому вироком Апеляційного суду АР Крим від 16 вересня 2005 року його було засуджено до 10 років позбавлення волі. Після звільнення від відбування покарання [PERSON] звертався до органів міграційної служби з метою отримати паспорт громадянина України. Проте, згідно довідки, виданої Ленінським РВ у м. Луганську УДМС України в Луганській області від 24 червня 2016 року, проведеною перевіркою встановлено особу [PERSON], але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с.32). В подальшому заявник звертався до Державної міграційної служби України та Адміністрації Президента України з питання оформлення та видачі паспорта громадянина України. Незважаючи на це, йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду з питанням про встановлення факту проживання на території України (а.с.29-31). У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.1 ст.259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.1 ч.1 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Згідно з п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, встановлено, що [PERSON] постійно проживав на території України з дати свого народження, а саме 03 січня 1988 року, та станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. За таких обставин його заява підлягає задоволенню. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України. На підставі викладеного та

Outcome: approved