Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Акціонерне товариство «Харківобленерго» звернулося до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь вартість спожитої електроенергії в розмірі 3 545,18 грн., а також судовий збір в розмірі 2\~102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем електричної енергії згідно договору про користування електричною енергією від 18 грудня 2006 року. Відповідно до п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно п. 16 Договору про користування електричною енергією, розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Станом на 31 грудня 2018 року у споживача мається заборгованість за період з 31.10.2017 по 31.12.2018 за спожиту електроенергію в розмірі 3545,18 грн. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від 25 вересня 2020 року, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилась. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, якою проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення вона не заперечувала. [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Пунктом 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року № 312, закріплено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. За п. 4.7. вищевказаних Правил, оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії. За приписами п. 5.5.5. зазначених Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів) та сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Матеріали справи свідчать, що 18 грудня 2006 року між [PERSON] та АК «Харківобленерго» укладено договір про користування електричною енергією. Згідно п. 28 Договору зазначено, що договір від 18.12.2006 року укладений на три роки та вважається продовженим на один рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловить наміру внести до нього зміни або доповнення. Тобто термін дії договору закінчився 18.12.2010 року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належить комунальна послуга - послуга з постачання та розподілу електричної енергії. Згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку, за [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , станом на 31 грудня 2018 року значиться заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3\~545,18 грн. Судовим розглядом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , місце проживання [PERSON] не зареєстровано, що підтверджується довідкою від 22.03.2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Місце мешкання відповідача за вказаною адресою не було зареєстровано за період, в який виникла заборгованість, а саме з 31.10.2017 по 31.12.2018 року. В позовній заяві місце реєстрації відповідача зазначено: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.10.2020 року. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.03.2021 року власником квартири за адресою [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності є [PERSON] та [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.09.2017 року. З огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей з приводу користування [PERSON] електричною енергією за адресою [ADDRESS] та отримання житлово-комунальної послуги для власних потреб, а також враховуючи відсутність у відповідача права власності або користування квартирою за адресою [ADDRESS] , до якої подавалась електрична енергія позивачем, відсутність підтвердження користування відповідачем послуг наданих позивачем та закінчення терміну дії договору між сторонами, у задоволенні позову слід відмовити, як такого, що не ґрунтується на вимогах закону. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 613/383 від 23 вересня 2020 року, за подання до суду позову АТ «Харківобленерго» сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у позові, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed