Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

В березні 2020 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.02.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №524681143. 26.06.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190626. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позивальником ТОВ «ФК «ЦФР» додатку №1 до договору відступлення прав вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 29858,34 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання прав вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2019 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №524681143 від 17.02.2015 року в розмірі 29858,34 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду направив заяву, у якій представник позивача просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву суду не подавав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2015 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «ЦФР» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 524681143 від 17.02.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] 26 червня 2019 року ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір відступлення права вимоги № 20190626, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ«ФК «ЦФР» права грошової вимоги між кредитором та боржником. Відповідно пункту 1.2 Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» замінює ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників додаток № 1 до договору відступлення права вимоги № 20190626 від 26 червня 2020 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 29858,34 грн. На виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514,516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЦФР» направило повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Відповідно до положень ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У зв`язку з невиконання відповідачем вимог кредитного договору № 524681143 від 17.02.2015 року, утворилась заборгованість, яка станом 26 червня 2019 року становить 29858,34 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 26 червня 2019 року становить 29858,34 грн та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 10130,89 грн; суми заборгованості за відсотками 911,18 грн, суми заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом) 11166,27 грн та суми заборгованості за пенею - 7650 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача про стягнення з відповідача заборгованості в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу 10130,89 грн; суми заборгованості за відсотками 911,18 грн та суми заборгованості за пенею - 7650 грн., у зв`язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), то слід зазначити наступне. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачяться на користь споживача. З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Таким чином ні умови договору, ні графік платежів, що підписаний позичальником, не містить умов щодо внесення останнім платежів за управління кредитом. Крім того, стягнення з позичальника (споживача послуг) платежів за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, є незаконним. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1746цс16 та постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 666/4957/15-ц провадження №61-43940св18. Таким чином, заявлена вимога позивача в частині стягнення з відповідачки плати за управління кредитом в сумі 11166,27 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає частковому задоволенню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн. відповідно до Закону України Про судовий збір. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру пропорційно до задоволених позовних вимог . Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1315,85 грн.

Outcome: approved