Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

В березні 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2009р. 11 серпня 2011р. в квартирі був зареєстрований син позивача - відповідач по справі. Однак, з моменту реєстрації відповідач в квартирі не проживає, місце проживання/перебування останнього позивачу невідоме, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. До судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку через друковані засоби масової інформації (газети «Хрещатик» та «Урядовий кур'єр»), у судові засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 20 жовтня 2009р. (а.с. 9-10). Із довідки Форми №3, складеної КП «ЖЕК Центральна» Шевченківської районної у м. Києві ради вбачається, що у спірній квартирі зареєстрований відповідач (а.с. 8). Даний факт також підтверджується і відповіддю ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві наданою на запит суду (а.с. 19). Відповідно до відомостей ДППЗ «Укрпошта» квартира зачинена, відповідач по повідомленню не з'являється (а.с.25). Згідно наявного в матеріалах справи договору оренди №2/31 від 31 травня 2013р., укладеного між позивачем та [PERSON] та актом приймання-передачі приміщення (додаток №1 до договору оренди) квартира [ADDRESS] передана за вищезазначеним договором оренди третій особі у тимчасове платне користування строком на 11 місяців. При цьому, умова про проживання у даній квартирі відповідача на строк дії договору оренди відсутня. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач за місцем своєї реєстрації, а саме в квартирі [ADDRESS] не проживає понад 1 рік без поважних причин, не є власником спірної квартири, витрати на її утримання не несе. При цьому, судом не встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі з поважних причин, а також те, що йому чиняться перешкоди у користуванні зазначеною квартирою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, слід визнати, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн., а також витрати пов'язані з подачею оголошень в друковані засоби масової інформації про виклик відповідача до суду у розмірі 1328,46 грн.

Outcome: approved