Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

В березні 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є рідною тіткою позивача, яка на час подання цього позову проживає на території Російської Федерації, а в будинку [ADDRESS] не проживає з грудня 2010 року. Позивач зазначає, що неможливість добровільного зняття з реєстрації [PERSON] порушує її право власності, оскільки він має намір продати квартиру. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.04.2021 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 13.05.2021. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.05.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 11.06.2021. 11.06.2021 розгляд справи відкладений до 12.07.2021, у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи Білолуцької селищної ради до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника селищної ради, проти позовних вимог не заперечує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування 1/2 частини житлового будинку від 07.08.2019, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу Луганської області Куліковою Я.В. за реєстровим № 470, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №176599517 від 07.08.2019. З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 21.09.2001. Згідно довідки виконкому Білолуцької селищної ради №1287 від 04.03.2021 - [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але фактично не проживає з грудня 2010 року за адресою: [ADDRESS] . Актом підтвердження не проживання від 04.03.2021 №1288, встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з грудня 2010 року по теперішній час. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірному будинку з грудня 2010 року, отже є такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] , що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збіру розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved