Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.06.2007 Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № VIM0GA00001400, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит у розмірі 16691 долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.06.2017. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на день смерті останнього заборгованість за кредитним договором становила 2952,78 долара США. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) банк 03.02.2014 направив приватному нотаріусу Павлюк Л.М. претензію кредитора з вимогою включити кредиторські вимоги в спадкову масу після смерті [PERSON] Згідно з наданою 17.05.2014 нотаріусом інформацією спадкоємицею померлого є його дочка [PERSON] . Позивач є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке 30.04.2009 змінило свою організаційно-правову форму на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», а 21.05.2018 - на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». 15.07.2018 позивач направив відповідачу лист-претензію з вимогою сплатити вказану вище заборгованість за кредитним договором спадкодавця [PERSON] . Однак відповідач таку вимогу банку не виконала. За таких підстав позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № VIM0GA00001400 від 01.06.2007 у сумі 2952,78 дол. США, що становить 78071,50 грн. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.12.2018 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 31.01.2019, надано відповідачу строк для подання відзиву та витребувано докази. 28.01.2019 до Могилів-Подільського міськрайонного суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому вона позов не визнала та просила застосувати позовну давність та у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що після смерті позичальника [PERSON] позивач протягом 2012-2013 років неодноразово був повідомлений про такі обставини дружиною померлого [PERSON] . Однак позивач протягом шести місяців, визначених ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не звернувся до спадкоємця із вимогою про сплату заборгованості. Натомість у 2013 році позивач звертався із позовом до [PERSON] , який був поручителем при укладенні вказаного кредитного договору. У задоволенні такого позову позивачу відмовлено, а 19.03.2014 рішенням суду також припинений і договір іпотеки, яким забезпечувався даний кредитний договір. 17.05.2014 позивач отримав від приватного нотаріуса інформацію про те, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] . Однак з вимогою до спадкоємця банк звернувся лише 15.07.2018, а позов до суду подав взагалі в листопаді 2018 року. Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про обізнаність позивача ще у 2012 році про те, що позичальник [PERSON] помер у 2012 році і його спадкоємцем є [PERSON] та про недотримання банком шестимісячного строку звернення до спадкоємця із вимогою про сплату боргу спадкодавця. За таких підстав відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. В письмових поясненнях, наданих суду 20.03.2019 та 17.04.2019 відповідач змінила свою позицію та відкликала свою заяву про застосування строку позовної давності. Натомість просила суд відмовити у позові внаслідок пропуску позивачем передбаченого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 31.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання 04.06.2019 позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явку уповноваженого представника не забезпечив. При зверненні з позовом до суду у позовній заяві позивач вказав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку. 04.06.2019 у судове засідання відповідач [PERSON] та її представник адвокат Костюк В.Л., належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились. Представник відповідача 31.01.2019 подав суду заяву про розгляд справи у його та відповідача відсутність, позов не визнав, просив у позові відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 01.06.2007 [PERSON] та Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» уклали кредитний договір № VIM0GA00001400, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит у розмірі 16691 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.06.2017. Вказане підтверджується копією кредитного договору та анкетою-заявою від 01.06.2007 (а.с. 9-13). Відповідно до п. 7.1 договору [PERSON] зобов`язався щомісяця у сумі 238,27 доларів США погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання, а також оплачувати винагороди на умовах, передбачених договором. 05.10.2012 [PERSON] та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» уклали додаткову угоду до кредитного договору № VIM0GA00001400 від 01.06.2007 (а.с. 136-137), за умовами якої позивач зобов`язався надати [PERSON] на строк до 01.06.2017 грошові кошти у виді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 19246,47 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,06 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України у разі правонаступництва кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 тип банку змінено за закритого на публічне акціонерне товариство та змінено найменування банку. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 тип банку було змінено з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.7 Статуту останнього (а.с. 31). У зв`язку із цим позивач є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та має право вимоги за кредитним договором № VIM0GA00001400 від 01.06.2007. 26.10.2012 [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). На час відкриття спадщини зобов`язання померлого [PERSON] за кредитним договором з повернення кредитних коштів та відсотків, що були нараховані за його життя, залишилися невиконаними. Згідно з наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості за кредитним договором № VIM0GA00001400 від 01.06.2007 станом на 26.10.2012 становив 2952,78 дол. США, що згідно з курсом НБУ на 23.07.2018 складає 78071,50 грн. (а.с. 4-8). Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З матеріалів спадкової справи № 9/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємицею померлого, яка прийняла спадщину, є його дочка [PERSON] (а.с. 57). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Суд встановив, що відповідач [PERSON] , будучи єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , визначений ч. 1 ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обов`язок не виконала та не повідомила позивача про відкриття спадщини після смерті свого батька. При цьому заяву про прийняття спадщини відповідач подала нотаріусу ще 17.04.2013 (а.с. 57), а Свідоцтво про право на спадщину за законом отримала 23.07.2013 (а.с. 102). Разом з тим 03.02.2014 за вих. № 70601VIH0L592 позивач направив приватному нотаріусу Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М. претензію кредитора, в якій просив включити кредиторські вимоги щодо сплати заборгованості за кредитним договором № VIM0GA00001400 від 01.06.2007 в спадкову масу після смерті [PERSON] (а.с. 17). Як зазначив у даній претензії банк, про смерть [PERSON] позивач дізнався лише на час направлення такої претензії. Згідно з копією листа приватного нотаріуса Павлюк Л.М. № 52/01-16 від 21.02.2014 (а.с. 18) остання повідомила банку, що спадкоємицею після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідач [PERSON] , обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, вказувала, що позивач ще в 2012-2013 роках дізнався про смерть [PERSON] зі слів дружини останнього. Також відповідач зазначила, що у 2013 році позивач звертався з позовом до [PERSON] як до поручителя за кредитним договором № VIM0GA00001400 від 01.06.2007 про стягнення кредитної заборгованості. Разом з тим, доказів на підтвердження таких обставин відповідач суду не надала. Також наявність даної цивільної справи не свідчить про обізнаність позивача про смерть боржника [PERSON] , так як кредитор наділений правом вимагати виконання зобов`язання як з боржника, так і з поручителя окремо. Також відповідач зазначала, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.03.2014 у справі № 138/3151/13-ц визнано припиненим договір іпотеки, укладений на забезпечення вказаного вище кредитного договору. Однак таке рішення ухвалене 19.03.2014, а з претензією до нотаріуса банк звернувся ще 03.02.2014. Інших доказів, які б давали суду підстави вважати, що позивач дізнався про смерть [PERSON] раніше, ніж у лютому 2014 року, позивач суду не надала. Відтак суд вважає доведеним та неспростованим той факт, що позивач дізнався про смерть боржника [PERSON] у лютому 2014 року. Щодо посилання відповідача на те, що позивач пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника [PERSON] , суд зазначає таке. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Разом з тим, відповідно до пункту 189 інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 (справа № 495/1933/15-ц). Тобто, звернувшись 03.02.2014 до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М. із претензією до спадкоємців після смерті [PERSON] , позивач вважається таким, що звернувся із даною претензією і до самих спадкоємців. Відтак суд вважає, що вимоги до спадкоємців боржника [PERSON] позивач пред`явив у порядку та строки, визначені ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зазначає таке. Так як зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то згідно зі ст. 1282 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З наданих суду доказів вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] за кредитним договором № VIM0GA00001400 від 01.06.2007 станом на 26.10.2012 становила 2952,78 дол. США. Вартість спадкового майна, яке успадкувала після смерті [PERSON] відповідач, становила на день відкриття спадщини 54835,00 грн. Вказане підтверджується Звітом про незалежну оцінку нерухомого майна від 16.04.2013 (а.с. 93-94) та Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 102). Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Така правова позиція визначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц. Так як спадкодавець [PERSON] та позивач визначили валютою зобов`язання долари США, то виконання зобов`язання спадкоємцями померлого має бути виконане також у доларах США. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Датою відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 11 ЦК України визначає, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З системного аналізу даних норм закону вбачається, що цивільні права і обов`язки, які належали спадкодавцю, переходять до спадкоємця у день відкриття спадщини. Так як станом на день смерті [INFO] у [PERSON] був обов`язок перед позивачем сплатити кредитну заборгованість у сумі 2952,78 дол. США, то такий обов`язок успадкувала і відповідач. При цьому [PERSON] прийняла у спадщину нерухоме майно вартістю 54835,00 грн., а відтак вартість цього майна має бути визначена у валюті зобов`язання, тобто в доларах США, курсом саме на 26.10.2012. Згідно з офіційним курсом гривні до долару США, визначеним НБУ станом на 26.10.2012, вартість 100 доларів США становить 799,3000 гривні. Відтак вартість успадкованого відповідачем майна станом на 26.10.2012 становить 54835 / 7,993 = 6860,38 дол. США. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач мав право вимоги до боржника [PERSON] і на даний час наділений правом такої вимоги до спадкоємця боржника - [PERSON] Вимога була пред`явлена позивачем у шестимісячний строк, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), шляхом направлення претензії до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М. Відповідач, незважаючи на направлений їй 07.06.2018 лист-вимогу (а.с. 19), добровільно зобов`язання спадкодавця не виконала, а вартість успадкованого нею майна є більшою, ніж вимоги кредитора. Вказані обставини в сукупності дають суду підстави вважати, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними дослідженими у судовому засіданні доказами, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved