Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

В березні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, в якому просив суд: поновити його в числі студентів Інституту історичної освіти, що в м. Києві по вул. Освіти № 6 та входить до складу Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він вчився у відповідача в Інституті історичної освіти, на заочній формі навчання за спеціальністю «Історія (правознавство)», однак відповідачем 27 травня 2013р. було видано наказ про відрахування позивача з числа студентів інституту за академічну неуспішність. Наказ про відрахування позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки сесії здавались ним разом з іншими студентами. В судовому засіданні позивач, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представники відповідача, проти позову в судовому засіданні заперечували, зазначаючи, що позивача було відраховано зі складу студентів Інституту історичної освіти, який входить до складу університету правомірно, оскільки з боку позивача мало місце порушення навчальної дисципліни та академічна неуспішність. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09 серпня 2009р. наказом ректора відповідача за № 789 позивача було зараховано до складу студентів Інституту історичної освіти, який входить до складу Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова на заочну форму навчання за спеціальністю «Історія (правознавство)» (ОКР Бакалавр) за рахунок коштів державного бюджету. Наказом ректора відповідача за № 607 від 27 травня 2013р. позивача було відраховано з 27 травня 2013р. за академічну неуспішність, порушення навчальної дисципліни та порушення правил внутрішнього розпорядку університету. За приписами ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. У відповідності з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про вищу освіту», в редакції. яка була чинна на час спірних правовідносин, особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу: за власним бажанням; за невиконання навчального плану; за порушення умов контракту; в інших випадках, передбачених законами. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що його було відраховано з числа студентів Інституту історичної освіти незаконно. Разом з тим, як встановлено судом, позивач, як студент Інституту історичної освіти мав академічну заборгованість з наступних предметів: заліки за VІІ семестр («Новітня історія країн Європи та Америки», «Правоохоронні органи України», «Безпека життєдіяльності»), іспити за VІІІ семестр («Новітня історія країни Азії та Африки», «Новітня історія країн Європи та Америки», «Інформатика» та «Теорія та методика навчання історії» за VІІ семестр). При цьому в судовому засідання представники відповідача наголошували, що позивачу було призначено перескладання іспитів та заліків у період з 17 по 26 травня 2013р., а також роз'яснено Міністерством освіти і наук України порядок поновлення в складі студентів вищого навчального закладу, однак позивачем зазначена академічна заборгованість не була усунута. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, беручи до уваги, що позивачем протягом всього часу розгляду справи в суді не було надано суду жодного доказу в обґрунтування неправомірності дій відповідача, щодо його відрахування з числа студентів.

Outcome: dismissed