overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. у розмірі 13 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дітей, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 25 березня 1995 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що діти знаходяться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньок, не бере участі у вихованні дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, батько дитини коштів на їх утримання не надає. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 1 лютого 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 лютого 2010 року виконкомом Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, за № 1. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 8 серпня 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, за № 313. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини з відповідачем припинені із серпня 2013 року, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку з втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], позивач стверджує, що спір щодо виховання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Снітівською сільською радою народних депутатів Летичівського району Хмельницької області 28 серпня 1988 року, актовий запис за № 6. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до суду не з’явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте про причини своєї неявки не повідомляв. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1988 року. На час розгляду справи у сторін неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім’ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім’ї не можливе, при цьому суд враховує те, що сторони неповнолітніх дітей не мають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для надання терміну для примирення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, яку уточнила та просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з дня пред'явлення позову і досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 27 квітня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що 24.09.2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області було зроблено актовий запис - № 1079. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В зв'язку із тим, що на даний час подружнє життя не склалося, позивач та відповідач припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. Позивачка в судове засідання надав заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, проти задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає в повному обсязі. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серій [NUMBER] є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, проте інших утриманців немає, працює, стан здоров»я його нормальний. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходу) щомісячно до настання її повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд рахує за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно до настання її повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В березні 2014 року позивач комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» в особі Чортківського теплорайону звернувся з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В позовній заяві позивач вказав, що [PERSON] є власником житла в [ADDRESS]. Підприємство через Чортківську теплодільницю забезпечує житло відповідачки тепловою енергією. [PERSON] своєчасно не проводить розрахунки за надану їй теплову енергію, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 958,30 гривень. В добровільному порядку відшкодувати борг відповідачка відмовляється, а тому сума боргу підлягає стягненню в примусовому порядку. Представник позивача Манорик Г. Г. в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості за спожиту теплову енергію, 243,60 гривень судового збору та 90 гривень витрат за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення в пресі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго» через Чортківську теплодільницю забезпечує житло відповідачки тепловою енергією. Відповідачка [PERSON] не проводить оплату за теплову енергію, внаслідок чого станом на 1 березня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 958,30 гривень, тому вказану суму суд стягує на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідачки в судове засідання в розмірі 90 гривень та 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved