Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 96449,60 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.02.2008 відповідач отримав кредит у розмірі 3210,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань, станом на 31.10.2019 заборгованість перед позивачем становить 96449,60 грн., яка складається з: 1097,78 грн. - заборгованості за кредитом; 85620,89 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 4900,00 грн. заборгованості за пенею; 250,00 грн. штрафу(фіксованої частини); 4580,93 грн. штрафу(процентної складової), яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 12.03.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін. За вх. № 26858 від 28.12.2020 від представники АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідної до якої він просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 13.02.2008 в розмірі 8204,23 грн., з яких: 1097,78 заборгованість за тілом кредиту (в тому числі за простроченим тілом кредиту); 2301,71 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4804,74 грн. заборгованість по пені, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з?явився, повідомивши в телефонному режимі, що підтримує зменшенні позивачем позовні вимоги, відповідно до направленої раніше заяви, просить їх задовольнити та справу розглядати у відсутність представника банку. Відповідач [PERSON] \~в судовому\~засіданні \~не визнав\~пред?явленні до\~нього позовні\~вимоги та\~просив застосувати\~строки позовної\~давності,\~передбачені законодавством,\~та \~відмовити \~у задоволенні\~позовних вимог\~у зв?язку\~із пропуском\~ строків\~позовної давності. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.02.2008, АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження своїх вимог надало заяву [PERSON] від 13.02.2008, в якій зазначено особисту інформацію відповідача: а саме: ім`я по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання. Як підтверджено матеріалами справи, 13.02.2008 [PERSON] підписав заяву на отримання кредиту, у відповідності до якої, крім його анкетних даних, зазначено, що він бажає отримати кредитку «Подія». У заяві підписаній [PERSON] зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. За вх. № 26858 від 28.12.2020 від представники АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідної до якої він просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 13.02.2008 в розмірі 8204,23 грн., з яких: 1097,78 заборгованість за тілом кредиту (в тому числі за простроченим тілом кредиту); 2301,71 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4804,74 грн. заборгованість по пені, а також понесені позивачем судові витрати. Таким чином, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов?язання, однак, в результаті вивчення матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що у позові АТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити у зв`язку з пропуском банком позовної давності з таких підстав. Згідно\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до частини 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до частини 5 цієї ж статті - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач у позові не вказує про поважність пропуску строку давності, з матеріалів справи не вбачається, що причини пропуску позивачем, встановленого законом строку, є поважними. Про пропущення строку позовної давності свідчать досліджені в судовому засіданні докази. З долученого до матеріалів справи Розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.02.2008, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] (станом на 31.10.2019), з графи «Сума погашення за наданим кредитом» вбачається, що останнє погашення відповідачем заборгованості в розмірі 100 грн. відбулося 22.06.2015. Проте, Банк звернувся з позовом до суду 16.01.2020, тобто більше, ніж через три роки після здійснення останнього платежу. Відповідно до ч. 1\~ст. 259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із частиною першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. У заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Суд звертає увагу також на те, що повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами. Тобто, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.10.2014 у справі № 6-169цс14. Враховуючи наведені положення законодавства, суд звертає увагу також на постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 № 6-116цс13, 19.03.2014 № 6-20цс14, 18.06.2014 № 6-61цс14, від 03.06.2015 № 6-31цс15, в яких викладена наступна правова позиція: «у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу». Приймаючи до уваги наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed