Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивувала тим, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON]. 26 жовтня 2007 року її донька [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON], від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON]. Після народження дитини стосунки в сім'ї погіршилися, відповідач не бажав допомагати доньці, влаштовував сварки, не допомагав матеріально, тому в січні 2009 року їх фактичні шлюбні відносини припинилися, а донька разом з онуком повернулася проживати до позивача. В травні 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [INFO] донька позивача [PERSON] трагічно загинула. Онук позивача [PERSON] залишився проживати разом з нею, дідусем [PERSON] та тіткою [PERSON] Рішенням Василівського районного суду від 16 грудня 2013 року місце проживання дитини [PERSON] визначено з бабусею [PERSON] За весь період проживання [PERSON] в сім'ї бабусі (з 2010 року по 2014 рік) позивач та члени її сім'ї забезпечують матеріальне забезпечення дитини, всебічний розвиток дитини, піклуються про його оздоровлення та відпочинок. Відповідач після розлучення з її донькою взагалі не цікавився сином, не виявляв батьківської турботи, хоча не мав жодних поважних причин та перешкод з здійсненні батьківських обов'язків, у спілкуванні з дитиною. Відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, страждає на хронічну наркоманію, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з листопада 2011 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання марихуани. Синдром залежності. У зв'язку з викладеним на підставі п.2,4 ч. ст.164 СК України позивач просить позбавити [PERSON] батьківський прав відносно сина [PERSON], [INFO], та призначити її опікуном над дитиною. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON], Василівської районної державної адміністрації, в якій доповнила свої позовні вимоги, додатково просила скасувати розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області №604 від 26.11.2013 року «Про встановлення часу та місця спілкування з дитиною» в частині встановлення часу і місця спілкування [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] за місцем його проживання в [ADDRESS], а також в частині визначення місця спілкування баби [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] за місцем її проживання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі, наполягали на позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] на підставі п.2,4 ч. ст.164 СК України, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] пояснив, що перебував в шлюбі з [PERSON], [INFO] у них народився син [PERSON]. В 2011 році шлюб між ним і [PERSON] було розірвано, після чого його син залишився проживати разом з мамою. Після розірвання шлюбу питання його участі у вихованні дитини він вирішував з [PERSON], постійно підтримував зв'язок і періодично спілкувався з сином, приймав участь у його вихованні та організації відпочинку. В грудні 2012 року мати дитини [PERSON] загинула. Після її смерті, співчуваючи горю позивача, погодився на тимчасове проживання його сина в будинку [PERSON] В 2013 році [PERSON] запропонували йому відмовитися від батьківських прав, а отримавши відмову [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. В ході судового розгляду справи [PERSON] подала заяву про залишення без розгляду позову в частині позбавлення батьківських прав і просила визначити місце проживання дитини з нею, рішенням суду в грудні 2013 року визначено місце проживання його сина [PERSON] з бабусею [PERSON] Одночасно з цим, в листопаді 2013 року розпорядженням голови Василівської РДА йому та його матері [PERSON] було встановлено час і місце спілкування з дитиною. Проте, з грудня 2013 року [PERSON] створює перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, у зв'язку з чим в лютому 2014 року він звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні сина. Пояснив, що він бажає спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні і здійснювати свої батьківські обов'язки. Щодо постановки його на диспансерний облік у лікаря-нарколога пояснив, що дізнався про зазначений факт лише під час розгляду справи в суді. Дійсно 30.09.2011 року він був зупинений працівниками ДАІ під час керування транспортним засобом, під час його огляду було виявлено наркотичне сп'яніння, у зв'язку з чим він поніс адміністративну відповідальність. Пояснив свою поведінку тим, що в цей час він дуже болісно переживав розрив з дружиною, та їх розлучення. Проте, він постійно не вживав і на даний час не вживає наркотичні засоби. Після того, як йому стало відомо, що він поставлений на облік у лікаря-нарколога, він оскаржив постановку на диспансерний облік та пройшов повне медичне обстеження на стаціонарі в Запорізькому обласному наркологічному диспансері, а з травня 2014 року він знятий з диспансерного обліку у нарколога у зв'язку зі зняттям діагнозу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області №604 від 26.11.2013 року «Про встановлення часу та місця спілкування з дитиною» позивачем [PERSON] не виконується, незважаючи на неодноразові звернення до служби у справах дітей Василівської РДА, чим порушуються її право на спілкування з онуком [PERSON]. Представник відповідача Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Філоненко К.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представники третьої особи служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Кулай С.В., Перелигін М.В. в судовому засіданні пояснили, що Василівська районна державна адміністрація як орган опіки і піклування розглянула матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та встановлення над ним опіки, і прийшла до висновку про неналежне виконання батьком своїх батьківських обов'язків, тому на підставі п.2 ст.164 СК України надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], та призначення опікуном дитини [PERSON]. Прокурор прокуратури Василівського району Борисенко О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків і може бути застосований виключно у разі злісного ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, проте в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що відповідач є хронічним наркоманом та свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, думку прокурора, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя… Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Позбавлення батьківських прав за змістом статті 166 СК України, якою передбачені наслідки позбавлення батьківських прав, безумовно є втручання у здійснення особою права на сімейне життя. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В пунктах 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. В судовому засіданні встановлено, що у період з жовтня 2007 року до травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. [INFO] в шлюбі народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина [PERSON] проживав з матір'ю [PERSON] в будинку її батьків [PERSON], [PERSON]. [INFO] [PERSON] загинула. Після смерті матері дитина [PERSON] проживав разом з бабусею [PERSON]. Рішенням Василівського районного суду від 16 грудня 2013 року визначено місце проживання дитини [PERSON] за місцем проживання його бабусі [PERSON] (т.1 а.с.19-21). На підставі розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації №604 від 26.11.2013 року встановлений час і місце спілкування батька дитини [PERSON] та баби [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], за місцем їх проживання (т.1 а.с.23). В лютому 2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON] відкрито провадження у справі про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у її вихованні та спілкуванні з батьком, який проживає окремо від неї (т.2 а.с.103-108). Як встановлено з матеріалів справи відповідач [PERSON] проживає окремо від сина, разом зі своїми батьками в будинку за адресою: [ADDRESS], за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с.187, 195), проходив строкову військову службу в ЗСУ, де також характеризується позитивно (т.1 а.с.194), має вищу освіту (т.1 а.с.191), працював з 22 травня 2013 року по 30 квітня 2014 року у ПП [PERSON] менеджером управління персоналом, де характеризувався позитивно (т.1 а.с.177-178, т.2 а.с.53), а з 05 травня 2014 року по цей час працює в ТОВ «Агроленд Нова» менеджером управління персоналом. Наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідач [PERSON] в січні, березні та квітні, травні 2014 року здійснював оплату дитячого садка та кружків, які відвідує його син [PERSON] (т.1 а.с.217-220, т.2 а.с.33). З матеріалів дослідженої амбулаторної карти [PERSON] встановлено, що 30.09.2011 року [PERSON] був доставлений на медичний огляд працівниками міліції в стані наркотичного сп'яніння, на підставі чого 03.11.2011 року лікарем-наркологом КУ «Дніпроруднснька міська лікарня» [PERSON] поставлений на диспансерний наркологічний облік (т.2 а.с.82-89). В період з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року за власною ініціативою [PERSON] пройшов стаціонарне обстеження в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер», за результатами обстеження наркопатології не виявлено, рекомендовано зняти його з диспансерного обліку у нарколога у зв'язку із зняттям діагнозу (т.2 а.с.35-43). За зверненням відповідача [PERSON] щодо проведення перевірки за фактом незаконної постановки на диспансерний наркологічний облік Департаментом охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації створено комісію, якою встановлено, що 03 листопада 2011 року лікар-нарколог КУ «Дніпроруднснька міська лікарня» [PERSON] без достатніх підстав встановила [PERSON] діагноз «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів. Синдром залежності» та поставила його на диспансерний облік КУ «Дніпрорудненська міська лікарня». Рекомендовано комісією зняти [PERSON] з диспансерного наркологічного обліку у зв'язку із скасуванням діагнозу (т.2 а.с.25, 65-68). За фактом незаконної постановки на диспансерний наркологічний облік [PERSON] 22 травня 2014 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.364 КК України. 21.05.2014 року на підставі довідки лікарсько-консультаційної комісії КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» [PERSON] знято з диспансерного наркологічного обліку зі зняттям діагнозу (т.2 а.с.12, 89). Таким чином, судом встановлено, що 30.09.2011 року мало місце лише епізодичне вживання [PERSON] наркотичної речовини. Будь-яких інших відомостей, які б давали достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] хронічної наркоманії, і відповідно могли були підставою для призначення щодо [PERSON] судової психіатричної експертизи, в матеріалах справи відсутні, тому судом відмовлено в задоволенні даного клопотання позивача. Допрошена в судовому засіданні в порядку ст.184 ЦПК України в якості свідка [PERSON] пояснила, що її син [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON], у них були нормальні подружні стосунки. З позивачем [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], у її сина з самого початку склалися складні стосунки. Діти проживали в сім'ї [PERSON]., у них був свій власний бізнес - лоток по торгівлі овочами. Після укладення шлюбу діти проживали в гуртожитку, а потім за настійливими вимогами [PERSON] переїхали в будинок [PERSON], де проживали до 2010 року, але у зв'язку з постійними скандалами з [PERSON] її син [PERSON] вимушений був піти і проживав окремо. В 2011 році її син [PERSON] розлучився з дружиною, але постійно спілкувався з нею. [PERSON] відмовилася від отримання аліментів. Після смерті [PERSON] питання про визначення місця проживання дитини з батьком не ставилося у зв'язку побоюванням завдати психологічну травму сім'ї [PERSON]. ЇЇ син [PERSON] завжди працював і працює зараз, він має бажання і намір брати участь у спілкуванні з власною дитиною і її вихованні, однак не має можливості це робити у зв'язку з невиконанням позивачем [PERSON] розпорядження голови Василівської РДА про встановлення часу і місця спілкування батька [PERSON] і бабусі [PERSON] з дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що після укладення шлюбу між [PERSON] та її сестрою [PERSON], остання працювала, постійно брала додаткову роботу до родів, а відповідач не працював. Після народження дитини і приїзду [PERSON] додому, нічого не змінилося, вона вимушена була вийти на роботу через декілька місяців, а відповідач не працював, не допомагав по дому, не приймав участь у вихованні дитини. Потім [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] переїхали до будинку сім'ї [PERSON], але відношення відповідача не змінилося, крім того були випадки погроз і побиття [PERSON] її сестри [PERSON]. Незадовго до гибелі її сестри [PERSON], вона пропонувала відповідачу відмовитися від своїх батьківських прав, на що [PERSON] погоджувався. Їй відомо, що [PERSON] вживає наркотичні речовини, в її присутності під час відпочинку на морі він вживав наркотичні речовини шляхом куріння трави і нюхання порошку. Один раз під час відпочинку на морі [PERSON] в стані сп'яніння намагався сісти за кермо автомобіля разом з дитиною. Відповідач [PERSON] ніяких витрат на утримання свого сина [PERSON] не несе. З січня 2014 року [PERSON] в будинок її батьків [PERSON] в періоди, що встановлені розпорядженням Василівської РДА для побачень з дитиною, не приходили і дитину не брали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що її донька [PERSON] одружилася з [PERSON] і до народження дитини проживали в квартирі в гуртожитку. Після народження їх сина [PERSON] вони прожили в квартирі близько 1,5 місяця, після чого її донька [PERSON] телефонувала йому і просила допомогти їй зробити покупки в магазині, при цьому [PERSON] знаходився дома і спав. Пізніше в один з днів на прохання доньки він забрав її додому. Через деякий час [PERSON] прийшов проживати до їх будинку. Перший час все було нормально, [PERSON] допомагав доглядати за дитиною і приймав участь у її вихованні, а через деякий час все стало по колишньому, [PERSON] не працював, до спав до полудня. Після гибелі його доньки [PERSON] не цікавився сином. Його дружина [PERSON] пропонувала [PERSON] відмовитися від дитини, нащо він спочатку погодився, а потім відмовився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є працівником відділу по боротьбі з незаконним оборотом наркотичних засобів Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області. В один з днів зимою 2014 року була отримана оперативна інформація щодо організації наркопритону, після чого він разом з іншими працівниками міліції в складі оперативної групи виїхав на квартиру за вказаною адресою. По приїзду на зазначену квартиру було виявлено декілька осіб, у тому числі [PERSON], проте під час їх огляду нічого виявлено не було. Господар квартири, де знаходилися зазначені особи, відомий йому як особа, що вживає наркотичні речовини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що після одруження його син [PERSON] і [PERSON] жили добре до народження сина, а після його народження позивач [PERSON] постійно знаходилася біля молодої сім'ї. Через деякий час [PERSON] поставила питання про погані умови проживання їх сім'ї і запропонувала переїхати до їх будинку. [PERSON] постійно звинувачувала його сина в тому що він довго спить і пред'являла інші претензії. Дружина сина [PERSON] поступово йшла на поводу у матері [PERSON] В один з днів його син і [PERSON] посварилися, після чого [PERSON] подала заяву до міліції. [PERSON] наполягла на розлученні його сина і [PERSON]. Після розлучення [PERSON] проживала у батьків а його сина [PERSON] виїхав на заробітки до Москви, приїздив лише коли необхідно було надати нотаріальну згоду на виїзд сина [PERSON] за кордон. Пояснив, що незважаючи на розлучення дітей сім'я [PERSON] і сім'я [PERSON] постійно спілкувалися, підтримували дружні стосунки. Після загибелі і похорон [PERSON] [PERSON] запропонували його сину [PERSON] відмовитися від батьківських прав оскільки бажали щоб його сина [PERSON] усиновила друга донька [PERSON] - [PERSON]. Після того, як його син відмовився від цієї пропозиції, їм надходили погрози фізичної розправи, [PERSON] пропонували гроші. Після розірвання шлюбу його сину [PERSON] не давали спілкуватися з сином, але він завжди бажав спілкуватися з ним, передавав гроші з Москви, сплачував вартість дитячого садка тощо. Після встановлення розпорядженням Василівською РДА часу і місця спілкування з дитиною [PERSON] погрожували його сім'ї. В один з днів встановлених для спілкування, коли вони приїхали до [PERSON] взяти дитину, до них підходили двоє чоловіків, погрожували фізичною розправою вимагали відмовитися від спілкування з дитиною. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається я як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По результатах розгляду справи судом не отримано достатніх доказів, які б переконливо свідчили про дійсне ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього сина. Суд на підставі ч.6 ст.19 СК України не погоджується з висновком органу опіки і піклування - служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації від 10 липня 2014 року (т.2 а.с.110-113), оскільки він є недостатньо обґрунтованим, заснованим лише на поясненнях позивача по справі, відповідач за засіданні комісії не був присутній і не запрошувався, його пояснення з питання позбавлення батьківських прав не заслуховувалися, тому суд приходить до висновку, що така позиція органу опіки і піклування суперечить інтересам дитини. Надані документальні докази підтверджують окреме проживання батька та дитини, але на їх підставі неможливо встановити характер стосунків, що склалися між батьком та дитиною, та зробити висновок про те, що відповідач дійсно взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків. З досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що між бабусею дитини [PERSON] та батьком дитини [PERSON] склалися вкрай негативні відносини, сторони не можуть дійти згоди з питань участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, незважаючи на те, що розпорядженням голови Василівської районної державної адміністрації встановлення час і місце спілкування батька та іншої бабусі з дитиною, зазначене розпорядження не виконується, про що свідчать чисельні листи батька дитини [PERSON] та бабусі дитини [PERSON] до служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації, та бабусі [PERSON] до служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації (т.1 а.с.165-176, т.2 а.с.45-46, 54-56). Суд додатково звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, але аналіз наданих суду доказів у їх сукупності свідчить про наявність у відповідача доброго батьківського ставлення до сина, бажання виконувати свої батьківські обов'язки, що на думку суду узгоджується з інтересами дитини, тому у задоволенні цього позову має бути відмовлено. Службою у справах дітей Василівської райдержадміністрації не було встановлено вагомих причин для позбавлення батьківських прав відповідача по справі. В судовому засіданні встановлено, що превентивні заходи впливу до відповідача з метою покращення його ставлення до виконання батьківських обов'язків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності) не вживались, ніякі заходи реагування з метою поліпшення родинних відносин не застосовувались. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що він вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок. По результатах розгляду справи судом не отримано достатніх доказів, які б переконливо свідчили про дійсне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього сина. Аналіз наданих суду доказів у їх сукупності свідчить про наявність у відповідача [PERSON] бажання виконувати свої батьківські обов'язки та, на думку суду, це узгоджується з інтересами дитини, відповідач не втратив з сином родинний зв'язок, тому суд дійшов висновку, що позбавляти відповідача батьківських прав передчасно і в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed