Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

в березні 2020 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення розміру часток співвласників у спільному сумісному майні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана частка квартири належала померлій на праві спільної сумісної власності. Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину є позивач та відповідач [PERSON] - діти померлої. Після смерті матері відповідач [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на її користь, а позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кноль О.А. для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що угоди про поділ часток у квартирі за життя [PERSON] , між учасниками спільної сумісної власності не було укладено договорів про поділ спільного сумісного майна або про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності. Так квартира [ADDRESS] в 1996 році була спільно приватизована, саме учасниками приватизації були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] , при проведенні приватизації розмір часток в спільному майні не були визначені. Позивач просить визначити частку померлої [INFO] [PERSON] в спільному сумісному майні в розмірі 1/5, зазначивши, що іншим співвласникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] також належить по 1/5 частці у спільному майні. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 19.10.2020 року витребувано у приватного нотаріуса спадкову справу після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 23.11.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила суд вимоги задовольнити. В подальшому позивачем подано заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, подано до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши та оцінивши у сукупності подані матеріали та долучені до справи докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1154. За життя [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з відділу реєстрації місця проживання громадян № 409. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № ж 1268 від 05.11.1996 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 12 липня 1991 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . 11 листопада 1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією про свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . [PERSON] 22 вересня 2001 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] , 26 серпня 2003 року відповідно до рішення Жовтневого РВК м. Кривого Рогу від 20.08.2003 року, змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00029769089 від 02.03.2021 року. [PERSON] 25 лютого 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, справа № 212/9423/15-ц. 07 серпня 2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є діти померлої - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 18 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 18 січня 2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину іншим спадкоємцям. Як вбачається з матеріалів справи постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А. від 03.03.2020 року вих. № 26/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі того, що за життя [PERSON] , між учасниками спільної сумісної власності не було укладено договорів про поділ спільного сумісного майна або про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності. Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змістуст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що частки в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не були визначені. При цьому, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із неможливістю визначення частки спадкодавця. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Задовольняючи позов суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання відповідачами позовних вимог, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved