Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.12.2007р. між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2615/1207/71-046 зі змінами та доповненнями, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 120000,00 дол. США, а позичальник зобов'язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Зазначав, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав своєчасно та в повному обсязі. Проте, позичальник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого, станом на 01.08.2014р., має заборгованість: за кредитом - 115563,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1382512,53грн.; по відсотках - 83026,13 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 993264,84грн.; пеня за останні 12 місяців - 29211,48 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 349465,47грн. Вказував про те, що з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 28.12.2007р. між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №2615/1207/71-046-Р-46, відповідно до умов якого поручитель поручився за виконання позичальником обов'язків, що виникли за кредитним договором або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Також вказував, що 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Разом з тим, 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступив фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, права на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 28.12.2007р. №2615/1207/71-046, позичальником згідно якого є [PERSON], в зв'язку з чим позивач просив стягнути з позичальника та поручителя солідарно суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 2725242,84грн., а також, судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надавав. Однак, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила, на підставі ч.2 ст.233 ЦПК України та п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, закрити провадження у справі з посиланням на те, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2012р. у справі №2-926/2012, яке набрало законної сили 25.06.2012р., задоволено позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 148268,13 дол. США, 195929,28грн. та судові витрати. За таких обставин, зазначала на те, що звернення позивача із позовними вимогами є безпідставними, оскільки, є намаганням вдруге притягнути відповідачів до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.04.2015р. клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] було залишено без задоволення. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.12.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі-банк) та [PERSON] (далі-позичальник/відповідач1) був укладений кредитний договір №2615/1207/71-046 (далі-кредитний договір), відповідно до п.1.1.,1.3. якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 120000,00 доларів США на строк з 28.12.2007р. по 28.12.2032р. включно зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних (а.с.5-10). Відповідно до з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 28.12.2007р. між банком, позичальником та [PERSON] (далі-поручитель/відповідач2) був укладений договір поруки №2615/1207/71-046-Р-46 (далі-договір поруки), відповідно до п.1. якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором (а.с.13). Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Також судом встановлено, що 28.11.2012р. між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі-фактор 1) було укладено договір факторингу №15 (далі-договір факторингу №15), відповідно до умов якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації (а.с.15-28). Між тим, 28.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі-клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі-фактор 2/позивач) було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору 2 свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, права на вимогу якої належить клієнту на підставі документації (а.с.29-37). Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, внаслідок укладення зазначених договорів факторингу відбулася заміна кредитора, позивач набув прав нового кредитора/стягувача за кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості позивача станом на 01.08.2014р., заборгованість позичальника за кредитним договором становить: за кредитом - 115563,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1382512,53грн.; по відсотках - 83026,13 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 993264,84грн.; пеня за останні 12 місяців - 29211,48 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 349465,47грн. (а.с.58). Зважаючи на наявність заборгованості позичальника за кредитним договором, позивач направив відповідачам вимогу від 16.08.2014р. №55/08-б/б про дострокове повернення кредиту (а.с.59). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Водночас, судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2012р. у справі №2-926/2012, яке набрало законної сили 25.06.2012р., задоволено позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 148268,13 дол. США та 195929,28грн. Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов кредитного договору, договору поруки та вимог чинного законодавства, враховуючи неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також, з урахуванням стягнутої суми заборгованості на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 14.06.2012р. у справі №2-926/2012, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 951208,82грн., а саме: по відсотках в сумі 601839,16грн, пеня в сумі 349369,66грн. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial