Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж звернулося до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 63108023 від 07.04.2013 року. Згідно п.32 Договору цей Договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести зміни, доповнення або розірвати. За даним договором у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у кількості 3598 кВт.год. на суму 891 грн. 91 коп. Відповідно до п.1. Договору Енергопосточальник бере на себе зобов'язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобов'язується оплачувати вартість одержаної енергії за обумовленими тарифами у терміни передбачені договором. Згідно з п.14 Договору Оплати спожитої електричної енергії здійснюється щомісячно на підставі розрахункових документів. Які виставлені до оплати постачальником електричної енергії відповідно до фактичних показань приладу обліку. Відповідачка в порушення зазначених умов Договору не виконує свої обов'язки належним чином та в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у кількості 3598 кВт.год. на суму 891 грн. 91 коп., з причини не сплати виставлених у період з 20.04.2012 року по 15.11.2013 року рахунків за спожиту електричну енергію (період споживання з 07.02.2012 року по 15.10.2013 року). Просив стягнути з відповідачки 891 грн. 91 коп. за спожиту електричну енергію та витрати по оплаті судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. До судового засідання представник позивача уточнив відповідачів по справі, оскільки відповідно до довідки МКП «Основаніє» від 17.03.2014 року № 764, за даною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON], та просив стягнути суму заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Суду пояснив, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» поставляє відповідачам електричну енергію та щомісячно виставляє рахунки для оплати спожитої енергії. У щомісячних рахунках зазначається нарахована до оплати сума вартості спожитої електричної енергії за певний період та загальна сума заборгованості з урахуванням попередніх нарахувань та оплат. У зв'язку з збоєм роботи програми «Побут» виникла помилка у відображенні виставлених рахунків відповідачам по справі, яка полягала у тому, що на особистому рахунку відповідачів не було відображено рахунок від 14.03.2008 року на суму 1127 гр. 71 коп. Дана помилка призвела до того, що подальші рахунки на оплату спожитої електричної енергії були виставлені Споживачу (Відповідачам по справі) з невірними даними щодо загальної суми заборгованості, тобто загальна сума заборгованості яка була зазначена у рахунку, була заниженою. У грудні 2012 року дана помилка в програмі «Побут» була Позивачем виявлена та виправлена, і у подальшому рахунки Споживачу виставлялись з вірно відображеною сумою заборгованості. Оскільки помилка у сумі боргу виникла через неполадки у системі обліку, вважає, що позивачем строк позовної давності для звернення до суду не пропущено, тому відмовилася від пропозиції суду щодо вирішення питання подачі клопотання про поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом. Також представник позивача пояснив, що неможливо надати розмір заборгованості станом на перше число кожного місяця, тому що контролер не має можливість перевірити покази приладу обліку всіх споживачів саме на перше число, а інколи неможливо перевірити і у кожному місяці підряд. Тому один рахунок може охоплювати декілька місяців, тобто, період між попереднім контрольним обходом контролера та останнім контрольним обходом. Оскільки споживач не зазначав призначення платежу, а саме, не вказував при оплаті показання приладу обліку спожитої електричної енергії у період 20.04.2012 року по 15.11.2013 року, тому оплату яку проводили відповідачі у цей час зараховано в погашення несплаченого боргу, а борг, який виник, віднесено до іншого періоду. Просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про слухання справи сповіщена судом належним чином. Відповідач [PERSON], який є також представником відповідачки [PERSON] з позовними вимогами не згодний. Суду пояснив, що до грудня 2012 року він сплачував усі необхідні суми, які виставляло «запоріжжяобленернго» і про існуючий борг нічого не знав, що підтверджується копіями рахунків позивача, яка кожного місяця вони отримують та за якими здійснюють оплату за надані послуги. У грудні 2012 року в платіжному рахунку було зазначено, що є борг у розмірі 187 грн. 25 коп., який ним тут же було сплачено, що вбачається з квитанції від 20.12.2012 року, якою також було сплачено і платіж за використану електроенергію у сумі 120 грн. 17 коп. Потім у розрахунковій квитанціє було вказано, що борг у них - нуль.Згодом «Запоріжжяобленерго» почало вказувати у квитанціях різні суми боргу і коли було виставлено рахунок за спожиту електроенергію у сумі 50 грн. 91 коп. і вказана сума боргу у розмірі 918 грн. 76 коп., він звернувся до «Запоріжжяобленерго» з заявою про те, що боргу не має і просить роз'яснити звідки взялася сума боргу. Він звертався до позивача тричі і тричі його заяви не знаходилися, губилися, а коли знову звернувся до позивача, йому повідомили, що у них існує борг за 2005-2008 роки. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду для стягнення вказаної ним суми, а та причина, на яку посилається позивач щодо несвоєчасного звернення до суду, є не поважною. Крім того, у кожному рахунку, який виставляється ним, як споживачам, позивачем вказано покази лічильника, по яким він сплачував платежі, при цьому жодного платежу у рахунок погашення боргу, строк позовної давності на стягнення якого стік, ВІН НЕ СПЛАЧУВАВ. Просить відповити позивачу у задоволення позову, бо ним пропущено строк позовної дасності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. ВАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] 07.04.2013 року уклали договір № 63108012 про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Відповідно до довідки Центру обслуговування абонентів № 764 від 17.03.2014 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 45). Як вбачається з детального розрахунку за спожиту електричну енергію по особовому рахунку №[NUMBER] за період з 17.02.2005 року по 07.11.2013 року, у період з 17.02.2005 року по 05.03.2008 року борг відповідачів за використану електроенергію складав 896 грн. 53 коп. (а.с.10-12). У період з 20.04.2012 року по 15.11.2013 року були проведені платежі 18.05.2012 року у сумі 234 грн.47 коп.; 25.08.2012 року у сумі 151 грн. 13 коп.; 20.12.2012 року у сумі 307 грн. 42 коп.;18.06.2013 року у сумі 94 грн. 07 коп. 09.11.2013 року у сумі 200 грн. (а.с. 10-12). Відповідно до копії листа програми «Побут» по особовому рахунку (631080- [NUMBER]) у період з 14.03.2008 року по 19.02.2012 року сума, яка нарахована за спожиту електричну енергію погашена у повному обсязі (а.с.15-18). У квитанції № 00450 на оплату за спожиту електричну енергію, яка виписана 12.12.2012 року вказано, що у споживача [PERSON] є борг у розмірі 546 грн. 98 коп., у квитанції № 00451 на оплату за спожиту електричну енергію, яка також виписана 12.12.2012 року борг відсутній; у квитанції № 00452 на оплату за спожиту електричну енергію від 12.12.2012 року також борг відсутній. (а.с.48). Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договірні правочини. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Законом України «Про електроенергетику» №575/97-ВР від 16.10.1997 р. та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. N91357, із наступними змінами та доповненнями (далі за текстом ПКЕЕН). Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Згідно з п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Тобто, законодавець встановив, що підставою для розрахунків за спожиту електричну енергію є саме покази приладу обліку. Як вбачається з пояснень позивача, у зв'язку із збоєм роботи програми «Побут» у відповідачів не було відображено рахунок від 14.03.2008 року на суму 1127 грн. 71 коп. за період з 17.02.2005 року по 05.03.2008 року, що виявилося у грудні 2012 року, тому платежі, які вносилися відповідачами після грудня місяця 2012 року, ВАТ «Запоріжжяобленерго» зараховувалися не у рахунок поточних платежів, а у рахунок боргу, оскільки відповідачі не вказували показання приладу обліку. Доводи представника позивача у частині того, що відповідачі не вказували показання приладу обліку, протиречать матеріалам справи, а саме- рахунками на сплату спожитої електричної енергії, які виставлялися позивачем відповідачам, у яких вказано показники лічильника, сума, яка підлягає сплаті за використану ( спожиту) електроенергію ( а.с. 47-49). Доводи представника позивача про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми заборгованості за спожиту електроенергію за період з 2005-2008 років, через збій у програмі «Побут», не знайшли підтвердження у процесі розгляду справи, оскільки такій збій програми нічим не підтверджено. Крім того, представник позивача, посилаючись на те, що вона вважає не пропущеним строк позовної давності, відмовилася від пропозиції суду щодо вирішення питання подачі клопотання про поновлення строку позовної давності судом. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст.. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що представник позивача відмовився від подачі клопотання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду, відповідач [PERSON], який є також представником відповідачки [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача за пропуском строку позовної давності, суд вважає що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми заборгованості за спожиту електричну енергію, не підлягають задоволенню. У зв'язку з вищевказаним, не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed