Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 206460,94 грн., вказавши, що у 2018 році відповідач звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 12 лютого 2018 року. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів та дав свою згоду на те, що заява позичальника разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, викладеними на банківському сайті, складає між ним та банком відповідний Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Проте, стверджує позивач, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 01 січня 2021 року у неї виникла перед банком заборгованість в загальному розмірі 206460,94 грн., з яких: 168649,67 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 22693,33 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 9622,85 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5495,09 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки у добровільному порядку повернути вказану суму коштів відповідач не бажає, позивач просив стягнути їх з відповідача разом із понесеними ним витратами по сплаті судового збору. Згідно з ухвалою суду від 26 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, вказавши, що станом на 13 грудня 2021 року відповідач частково погасила борг, та просив стягнути борг в розмірі 200200,59 грн., з яких: 184608,81 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 15591,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач щодо уточнених позовних вимог не заперечувала, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Крім того, підтвердила факт укладання кредитного договору із Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», вказала, що дійсно на цей час у неї є заборгованість перед банком за тілом кредиту у розмірі та за процентами за прострочену заборгованість, вказала, що частково погашала борг. Крім того, узв`язку з тяжким матеріальним становищем просила розстрочити сплату боргу на 36 (тридцять шість) місяців рівними платежами. При вирішенні питання про розстрочення заборгованості відповідача, представник позивача поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, у 2018 році [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 12 лютого 2018 року. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», погодженого НБУ 06 вересня 2019 року. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, довідкою про умови кредитування з використанням банківських карт «Platinum», «World Black Edition», «World Elite,Infiniti», «VISA Signature» та та витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum», «World Black Edition», «World Elite,Infiniti», «VISA Signature». Так, підписавши 12 лютого 2018 року анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідач [PERSON] підтвердила, що вона згідна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також довідкою складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитних банківських карт «Platinum», «World Black Edition», «World Elite,Infiniti», «VISA Signature» відповідач прийняла зобов`язання щодо сплати відсотків від простроченої суми заборгованості у розмірі: 74,4%. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, яку він просить стягнути із відповідача, з урахуванням уточнених позовних вимог, становить 200200,59 грн. Жодних сумнівів щодо правильності наведеного розрахунку заборгованості у суду немає. Вирішуючи обґрунтованість такого вказаного позивачем розміру заборгованості, судом також враховується, що кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами. Таким чином, оскільки відповідач дані умови порушила, то відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору заборгованість у вищевказаному розмірі є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, суд враховує, що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, враховуючи що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 200200,59 грн. У судовому засіданні відповідач просила розстрочити виконання позовних вимог на 36 (тридцять шість) місяців, оскільки вона на момент розгляду справи перебуває в скрутному матеріальному становищі, її дохід мінливий та нерегулярний, тому сплатити всю суму заборгованості відповідача одним платежем не зможе. Згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи матеріальне становище відповідача, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду зі стягнення загальної суми боргу на 36 (тридцять шість) місяців рівними частинами. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору в розмірі 3003,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved