Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві (а.с. 44 - 46), відповіді на відзив (а.с. 94 - 97) та поясненнях, наданих представником позивача в судовому засіданні, викладено наступну позицію. На підставі укладеної 27 вересня 2016 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) позивачем надано [PERSON] кредит у розмірі 23 180,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник грошові зобов`язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, пені, тощо) за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 16 серпня 2018 року в сумі 22 549,56 грн. (що складається із заборгованості за кредитом в сумі 15 134,87 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 631,98 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3 632,34 грн., штрафу, передбаченого п. 2.2 Генеральної угоди, - 1 150,37 грн. У відзиві (а.с. 89), запереченні (а.с. 118 - 119) та поясненнях, наданих представником відповідача в судовому засіданні, викладені наступні заперечення проти позову. 27 вересня 2016 року між Банком та [PERSON] з метою виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором було укладено Генеральну угоду. Відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» протягом 2015, 2016 років та лютого-червня 2018 року. На час укладення угоди відповідач помилився щодо обставин, які мають істотне значення - не усвідомлював, що на заборгованість, погоджену сторонами угоди, будуть нараховуватися відсотки. Також за час лікування [PERSON] за станом здоров`я не міг отримувати доходи - це є передбаченою ч. 3 ст. 551, ст. 617 ЦК України підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у виді неустойки (пені в розмірі 3 632,34 грн. та штрафу - 1 150,37 грн. До складу заборгованості, на яку Банк нарахував проценти, входила заборгованість за первісним кредитним договором, яка в свою чергу складалась з боргу за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та штрафних санкцій. Фактично позивачем проценти за користування кредитом нараховані в потрійному розмірі. Судом встановлено, що 29 березня 2013 року [PERSON] звернувся до Банку із письмовою анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Заява; а.с. 6). 26 липня 2016 року між банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN52000079642550 від 27 вересня 2016 року (а.с. 8). Відповідно до змісту Генеральної угоди, сторони досягли згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором, визначивши розмір заборгованості позичальника за вказаним кредитним договором та порядок її погашення. Згідно з п. 2.1. Генеральної угоди, Банк надав позичальнику кредит в сумі 23 180,94 грн. на строк 36 місяців - з 27 вересня 2016 року по 30 вересня 2019 року, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти в розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в сумі 909,46 грн. Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення строків її погашення, вважається простроченою - позичальник сплачує Банку штраф у сумі 1 150,38 грн. Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики. Таким чином, умовами здійснення новації є двостороння угода (домовленість) та дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), крім того, це дійсність первинного зобов`язання. Отже, юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобов`язання. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 23 травня 2016 року № 274 у кримінальному провадженні № 120163201900000183 (а. с. 167 - 170), [PERSON] 26 січня 2016 року страждав та на даний час (час проведення експертизи) страждає хронічним психічним захворюванням. В цей період не усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як встановлено ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Право звернутися до суду із позовом про визнання Генеральної угоди недійсною з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України, судом представнику відповідача роз`яснене. Однак на час ухвалення рішення Генеральна угода в судовому порядку не оспорена. За вказаних обставин суд не має підстав вважати, що на момент укладення Генеральної угоди [PERSON] не в повній мірі усвідомлював значення підписання договору та його істотні умови (зокрема щодо сплати процентів). Суд вважає, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, а відповідач користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за договором, допустив заборгованість. Розмір заборгованості за первісним кредитним договором, розмір процентів, порядок та строк її погашення визначений Генеральною угодою. Розмір заборгованості за кредитом, процентів та штрафу суд визнає обґрунтованим. Умовами Генеральної угоди пеня, як засіб забезпечення виконання зобов`язання, та комісія не передбачені, тому підстав для задоволення вимог в частині їх стягнення відсутні. Таким чином, стягненню з відповідача на користь товариства підлягають 18 917,22 грн. заборгованості за кредитним договором та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (а.с. 40).

Outcome: partial