Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

АТ «Ощадбанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та розірвання кредитного договору, посилаючись на те, що 02.10.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №719274, відповідно до якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 15 000,00 гривень на строк 36 місяців, зі сплатою 29% річних та з строком остаточного повернення не пізніше 2 жовтня 2011 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 02.10.2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки. Згідно умов кредитного договору повернення суми кредиту відповідач [PERSON] зобов'язана здійснювати рівними частинами в сумі 429, 00 грн. до 2-го числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту. Проте [PERSON] порушила умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 49130, 59 грн. та розірвання даного договору. Також позивач просить суд стягнути з відповідачів, понесені ним судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладенні у позовній заяві, надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові, просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заяв чи клопотань від них до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання 14.04.2014 року не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв чи клопотань від неї до суду не надходило. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 02.10.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №719274, відповідно до якого позивачем було надано [PERSON] кредит у сумі 15 000,00 грн. для споживчих цілей на строк 36 місяців, зі сплатою 29% річних та з строком остаточного повернення не пізніше 2 жовтня 2011 року. Відповідач зобов'язалась використати кредит на зазначені в кредитному договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним, інші платежі за договором та повернути його позивачу в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку суми боргу заборгованість позичальника по кредитному договору станом на 17.01.2014 р. становить 49 130,59 грн., а саме: 13 330,00 грн. - основний борг; 7 036,73 грн. - прострочені проценти; 28 763,86 грн. - пеня. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 02.10.2008 №719274 отримала кошти в розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою встановлених кредитним договором платежів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 02.10.2011 року, але взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договорів поруки від 02.10.2008 р. до кредитного договору №719274 [PERSON] та [PERSON] поручилися за виконання [PERSON] умов кредитного договору та відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками перед позивачем та зобов'язані виконати, взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору №719274 від 02.10.2008 року та договорів поруки від 02.10.2008 року до кредитного договору №719274. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що п. 1.6 та п. 3.3.1 кредитного договору встановлено обов'язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами, а також те, що позичальник систематично прострочує виконання зобов'язання щодо своєчасного повернення чергової частини кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги дострокового повернення частини кредиту, що залишилась до сплати та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки судом встановлено істотність порушення відповідачем умов кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і щодо розірвання даного договору. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved