Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 11.03.2016 в розмірі 11396,04 грн. та понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що 11.03.2016 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. За умовами зазначеного договору боржник зобов`язувався щомісячно здійснювати погашення кредиту, відсотків та комісії, проте взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 12.09.2019 утворилась заборгованість у вказаній вище сумі. Ухвалою суду від 20.12.2019 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі (а.с.65). У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що 11.03.2016 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір (що складається з анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг) про надання грошових коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,6 % на місяць. На виконання умов зазначеного вище кредитного договору відповідач зобов`язався щомісячно до 25 числа здійснювати погашення заборгованості у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил в разі порушення умов договору в частині строків платежів боржник зобов`язаний до сплати штрафу в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Сторони дійшли згоди щодо зміни кредитного ліміту (п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил), який встановлюється за рішенням банку та може бути змінений у будь-який момент. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором станом на 12.09.2019 утворилась заборгованість в розмірі 11396,04 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 1283,19 грн., заборгованості за нарахованою пенею за прострочення зобов`язання - 7263,99 грн.; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1830,00 грн.; штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 518,86грн. (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с.5-8). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи із змісту ст.1050 та 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. В разі порушення боржником взятого на себе зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, позикодавець має право достроково вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Аналізуючи викладене, беручи до уваги, що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами, пені та комісією. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил за порушення умов договору суд зазначає про наступне. Відповідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності , а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 ст.61 Конституції України. З огляду на викладене вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в сумі 518,86 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, за приписами якої судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial