Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з метою отримання кредиту відповідач підписав заяву б/н від 22.08.2018 року, згідно якої отримав кредит у вигляді відновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок (преміальна картка World Black Edition кредитний ліміт до 200000,00 грн.) з початковим лімітом 21000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети - заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті - заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15 листопада 2020 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 28962,33 грн., з яких: 22772,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6189,83 грн. заборгованості за простроченими відсотками. З огляду на це позивач просить стягнути 28962,33 грн. заборгованості за кредитом та 2102,00 грн. судових витрат. та 2102,00 грн. судових витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області від 29 грудня 2020 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті Кремінського районного суду Луганської області, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов, клопотань та заяв не подавав. У зв`язку із повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання, та від якого не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлені, відзиву на позов на подано, враховуючи, що позивач не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п`ятої статті 259 Цивільного процесуального кодексу України занесена до протоколу судового засідання. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.08.2018 року, [PERSON] отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складають між ним та банком кредитний договір. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила були підписані [PERSON] , а тому процентна ставка по кредиту була погоджена між сторонами (а.с. 33-93). Як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без номеру та дати, 15.11.2017 року відбувся старт карткового рахунку, 18.11.2019 року встановлено кредитний ліміт 21000,00 грн., 16.04.2020 року він був зменшений до 0,00 грн. (а.с. 31). Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без номеру та дати, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 22.08.2018 року - [NUMBER] , термін дії 08/19; 15.11.2017 року - [NUMBER] , термін дії 11/20 (а.с. 32). Згідно з розрахунком заборгованості за договором без номера №б/н від 22.08.2018 року, станом на 15 листопада 2020 року заборгованість [PERSON] перед позивачем складає: 28962,33 грн., з яких: 22772,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6189,83 грн. заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 14,15). Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зі статті ст. 536 ЦК України вбачається, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ч. 1 ст. 651 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту, позивач надав відповідачу кредит у сумі 21000,00 грн., а відповідач користувався грошовими коштами, умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 15 листопада 2020 року виникла заборгованість 28962,33 грн.Заборгованість відповідає розрахунку, що наданий до позовної заяви, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн. підтверджується платіжним дорученням №IHB99B3DE4 від 19 листопада 2020 р. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved