Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку. В ході розгляду справи залучено в якості третьої особи [PERSON]. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.02.2014 року вимоги позивача в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням залишено без розгляду за клопотання представника позивача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідності із Договором дарування квартири від 28.10.2011 року прийняла у дар квартиру [ADDRESS]. З моменту реєстрації права власності у Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна 14.11.2011 року набула права власності на квартиру. Згідно із Довідкою форми № 3 у вказаній квартирі до моменту укладання Договору дарування був зареєстрований [PERSON], з 29.04.2009 року. Відповідач жодних грошових коштів щодо платежів по сплаті комунальних послуг не надає, що підтверджується квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг. Також у вказаній квартирі зареєстрована мати позивача [PERSON]. Відповідач неодноразово застосовуючи нецензурні вислови та використовуючи фізичну силу порушує правила проживання з [PERSON] Позивач вважає, що з моменту виникнення права власності а саме з 14.11.2011 року відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не є членом сім?ї позивача. На підставі викладеного позивач просила суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник Оболонського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у м.Києві в судове засідання не з?явився, направив ли на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи та дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір дарування квартири, за умовами якого остання прийняла у дар квартиру [ADDRESS]. З моменту реєстрації права власності у Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна 14.11.2011 року позивач набула права власності на квартиру [ADDRESS] З Довідки форми № 3 вбачається, що у вищевказаній квартирі з 29.04.2009 року зареєстрований [PERSON] Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об?єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім?ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Приймаючи до уваги те, що відповідач визнав позов та не заперечував щодо виселення та зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved