Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні його позову, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на підставі розпорядження міського голови позивач добросовісно виконував обов'язки директора КП «Санаторій «Берізка», проте з невідомих для нього причин з ним не було укладено контракт, не вівся табель обліку його робочого часу, не проводилося нарахування заробітної плати. Апелянт зазначає, що згідно зі ст.102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу, тобто невиплата позивачу заробітної плати за виконану в КП «Санаторій «Берізка» роботу є незаконною. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] при виконанні покладених на нього обов'язків директора КП «Санаторій «Берізка» працював на підставі розпорядження Прилуцького міського голови, яке не передбачало роботу за сумісництвом та не визначало умови оплати праці, контракт з ним не укладався, позивач протягом всього часу роботи не ставив питання про оплату праці, тобто погодився із запропонованими умовами. В письмових запереченнях на апеляційну скаргу КП «Санаторій «Берізка» просить відмовити [PERSON] в задоволенні апеляційної скарги, в зв'язку з необґрунтованістю та незаконністю його вимог. Вислухавши суддю-доповідача, представників відповідачів, які просили відмовити [PERSON] в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін або таким, що укладається на час виконання певної роботи. Судом установлено, що відповідно до розпорядження Прилуцького міського голови № 109 від 29 липня 2008 року [PERSON] працював на посаді директора комунального підприємства «Міськсвітло» за контрактом до 11 вересня 2013 року включно (а.с. 96). Державне КП «Міськсвітло» створено на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 09.01.1996 № 13 із затвердженням відповідного статуту (а.с. 196). КП «Санаторій «Берізка» було створене згідно рішення Прилуцької міської ради від 26.05.2005 та здійснює свою діяльність відповідно до статуту (а.с. 195). Як вбачається з матеріалів справи, на позивача [PERSON], який працював директором КП «Міськсвітло», розпорядженням Прилуцького міського голови № 109 від 31 серпня 2010 року було покладено виконання обов'язків директора КП «Санаторій «Берізка» (а.с. 97). Згідно розпорядження Прилуцького міського голови № 45-ОС від 24 травня 2012 року [PERSON] звільнено від виконання обов'язків директора КП «Санаторій «Берізка» з 01 червня 2012 року, відповідно до поданої заяви (а.с.98). Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. По даній справі є підстави для висновку про те, що [PERSON], основним місцем роботи якого була посада директора комунального підприємства «Міськсвітло», на підставі розпорядження Прилуцького міського голови виконував роботу директора КП «Санаторій «Берізка» саме за сумісництвом. Не можна вважати, що [PERSON] працював за суміщенням, оскільки ст. 105 КЗпП України визначає, що при суміщенні професій (посад) працівник поряд зі своєю основною роботою, передбаченою трудовим договором (контрактом), виконує додаткову роботу за іншою професією (посадою) або виконує обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи на одному і тому самому підприємстві за згодою працівника протягом встановленої законодавством тривалості робочого дня. Доводи відповідачів про те, що [PERSON] лише було «вмінено виконання обов'язків директора КП «Санаторій «Берізка» на безоплатній основі», суперечать вимогам чинного законодавства. Відповідно до пп. 4.2, 6.1 статуту КП «Санаторій «Берізка» в редакції 2009 року, затвердженої рішенням 87 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради №8 від 29.12.2009 року, керівництво виробничо-господарською діяльністю підприємства здійснюється директором підприємства, який призначається на посаду на контрактній основі Прилуцьким міським головою. Контрактом визначаються права, обов'язки, відповідальність та межі повноважень директора, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади. Трудові відносини підприємства зі своїми працівникам регулюються законодавством України про працю з урахуванням особливостей, визначених контрактом або трудовим договором. Прийом та звільнення працівників, оплата їх праці та інші аспекти трудових відносин входить до компетенції директора підприємства (а.с. 40-47). Статут КП «Санаторій «Берізка» в редакції 2009 року та статут в редакції 2011 року, який затверджений рішенням Прилуцької міської ради 6 сесії 6 скликання №17 від 25 лютого 2011 року, містять аналогічні положення (а.с. 32-39). З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що контракт з [PERSON] як з директором КП «Санаторій «Берізка» не укладався, але зазначена обставина не спростовує факт виконання позивачем обов'язків директора КП «Санаторій «Берізка» за сумісництвом. З пояснень сторін на протязі розгляду справи судами вбачається, що до обов'язків позивача входило збереження товарно-матеріальних цінностей підприємства та підписання бухгалтерсько-фінансових документів. Згідно інформації КП «Санаторій «Берізка», управління статистики у Прилуцькому районі та Прилуцької ОДПІ вбачається, що з серпня 2010 року була припинена основна діяльність санаторію (оздоровлення дітей), що було джерелом прибутку, на підприємстві залишився лише персонал, який здійснює забезпечення охорони приміщень підприємства (а.с.194, 202-203). За весь період виконання обов'язків директора КП «Санаторій «Берізка» [PERSON] заробітна плата не нараховувалась і не виплачувалась, що вбачається з копій розрахунково-платіжних відомостей за вересень 2010 року; січень, грудень 2011 року; січень,травень 2012 року (а.с.106-109) і в зв'язку з чим останній звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості по заробітній платі. У відповідності до ст. 94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначена у ст. 2 Закону України «Про оплату праці». Так, основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється ;у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. До складових заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. За правилами ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Аналогічні вимоги містить ст. 19 Закону України «Про оплату праці». Оскільки облік робочого часу позивача не вівся, але робота з виконання обов'язків директора КП «Санаторій «Берізка» ним виконувалась, а відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день, а загальна тривалість роботи за сумісництвом не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу, розрахунок заробітної плати позивача належить здійснювати, виходячи з половини місячної норми робочого часу. Заборгованість по заробітній платі позивача виникла за період з 01.09.2010 до 01.06.2012 року. Відомості про розмір заробітної плати директора КП «Санаторій «Берізка» відповідно до місячної норми робочого часу містяться у штатних розписах санаторію (а.с.15-21), і за період з 01.09.2010 до 01.06.2012 року розмір заробітної плати відповідно до місячної норми робочого часу складає: 1770 грн. х 7 міс + 3590,40 грн. х 7 міс. + 3683,90 грн. + 3754, 96 грн. + 4013,02 грн. х 5 міс. = 65026,76 грн. Виходячи з половини місячної норми робочого часу, заробітна плата позивача за цей період складатиме 32 513, 38 грн. Системний аналіз ст. ст. 21, 102-1 та 235 КЗпП України, дає підстави дійти до висновку, що чинне законодавство про працю не містить будь-яких обмежень чи інших правил стосовно виплати заробітної плати особам, які працюють за сумісництвом та виплати їм середнього заробітку за час затримки розрахунку. Заробітна плата за два останні місяці роботи (квітень-травень 2012 року) відповідно до місячної норми робочого часу становить: 4013,02 грн. х 2 міс. = 8026,04 грн. Враховуючи кількість робочих днів у вказаних місяцях (40 робочих днів), середньоденна заробітна плата за 8-годинний робочий день складатиме 8026,04 грн. : 40 роб. днів = 200, 65 грн. Виходячи з половини місячної норми робочого часу, середньоденна заробітна плата позивача складатиме 100,32 грн. Оскільки період затримки розрахунку з 01.06.2012 року до часу вирішення справи апеляційним судом складає 651 робочий день, середній заробіток за час затримки складає: 100,32 грн. х 651 роб. день = 65308,32 грн. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати позивачу задоволено на половину від заявлених, розмір відшкодування визначається судом в розмірі 32654,16 грн., тобто на 50 %, відповідно до положень ч.2 ст.117 КЗпП України. Враховуючи, що позивач, виконуючи обов'язки директора санаторія, не обліковував в табелях свій робочий час, не вимагав як керівник установи від бухгалтера проведення нарахування заробітної плати, апеляційний суд не вбачає підстав для відшкодування на його користь моральної шкоди, вважаючи достатньою моральною сатисфакцією визнання порушення його права на оплату праці як особи, яка додатково до основної роботи виконувала обов'язки директора КП «Санаторій «Берізка» за сумісництвом. В матеріалах справи є належні докази надання позивачу правової допомоги на суму 974,40 грн., що відповідає граничному розміру компенсації витрат на правову допомогу за 2 години роботи (а.с.5-12), тому на користь позивача належить стягнути з КП «Санаторій «Берізка» вказану суму. Таким чином, на користь позивача належить стягнути з КП «Санаторій «Берізка» заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2010 до 01.06.2012 року в розмірі 32 513, 38 грн. (відрахування з якої не проведені), середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.06.2012 року до 27.05.2015 року в сумі 32654,16 грн., та 974,40 грн. за правову допомогу. Крім того, з КП «Санаторій «Берізка»належить стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 651,68 грн. (1% від задоволених вимог в сумі 65167,54 грн.) та 325,84 грн. за розгляд справи в апеляційному суді, а всього 977,52 грн.

Outcome: partial