Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

В березні 2020 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», але в зв`язку з тим, що відповідачі вчасно не розраховувалися за надані послуги, виник борг. Позивач несе збитки у зв`язку з відмовою відповідачів розраховуватись за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем за період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року в сумі 29091,52 грн., з яких: 25839,04 грн. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 1077,17 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 2175,31 грн. - суми втрат від інфляції, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Спрощене провадження у даній справі було призначене ухвалою суду від 24.04.2020 року (а.с. 43). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача Дрозд М .В. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення боргу визнав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та відзиву від відповідачів до суду не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VІІІ. 08.12.2009 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір №05216714 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9), згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу - наймачеві (власнику) квартири та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , вчасно та відповідної якості послуг з опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені цим договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не зареєстрована, однак є власником квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23.11.2006 року та витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 10-11, 39). Як вбачається з витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово-Комунального господарства м. Вінниця відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). Відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 07.04.2020 року також підтверджується, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] не зареєстрована за даною адресою (а.с. 24-28). Вказане помешкання, в якому зареєстровані і проживають відповідачі забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 6, 40). Споживаючи послуги, надані КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», відповідачі не оплатили отримані послуги у встановленому законом порядку. За період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року борг за централізоване опалення та гаряче водопостачання становить 25839,04 грн. (а.с. 7, 41). Згідно розрахунку заборгованості за спожиті послуги за період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41), за відповідачами рахується заборгованість в загальному розмірі 29091,52 грн., з яких: 25839,04 грн. - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 1077,17 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 2175,31 грн. - суми втрат від інфляції. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Споживаючи послуги, надані КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», відповідачі не оплатили отримані послуги у встановленому законом порядку. За період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року борг за централізоване опалення та гаряче водопостачання становить 25839,04 грн. (а.с. 7, 41). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За весь час прострочення сплати платежів за період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року відповідачам нараховані інфляційні в розмірі 2175,31 грн. та 3% річних в розмірі 1077,17 грн., що відповідає вимогам закону та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача (а.с. 7, 41). Враховуючи наявну заборгованість відповідачів за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2017 року по 31.12.2019 року за адресою: [ADDRESS] , повне визнання заявлених позовних вимог відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України 1921 грн. понесеного судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved