Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

В березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON], яка в останні роки проживала в с. Грабське, Амвросіївського району Донецької області. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,1939 га., що розташована на адміністративній території Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області і належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466999, від 25 квітня 2006 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № 007509 010616800533 та сертифікату акцій серія [NUMBER] відкритого акціонерного товариства «Каракубський на яку нею було залишено заповіт на ім*я позивача від 03.11.2004 року, посвідчений секретарем виконкому Староласпинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 20. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом , проте за своєю юридичною необізнаністю гадав, що звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини необхідно по закінченню шістьох місяців, у листопаді 2013 року, позивач звернувся до Амвросіївської нотаріальної контори Донецької області, але позивачу пояснили, що необхідно звертатися до нотаріальної контори за місцем знаходження майна, звернувшись до Старобешівської нотаріальної контори, пояснили що ним пропущені строки на подання заяви про прийняття спадщини . Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, який пропущений ним з поважних причин. Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 14 квітня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, які мають значення по справі та порушення норм матеріального права. Представник відповідача не з*явився до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, просили справу розглянути у їх відсутність. Заслухавши доповідача, пояснення позивачки та його представника , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач [PERSON] не довів належними та допустимими доказами, що у нього були перешкоди для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], та що він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було відмовлено у відкритті спадкової справи, що підтверджується обґрунтованою постановою про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки його зроблено у зв*язку з неповним з*ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ч.1 п. 1,4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення за таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим законом. Судом першої інстанції встановлено, що [INFO] померла [PERSON], на час смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,1939 га., що розташована на адміністративній території Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області і належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466999, від 25 квітня 2006 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № 007509 010616800533 та сертифікату акцій серія [NUMBER] відкритого акціонерного товариства «Каракубський». 3 листопада 2004 року [PERSON] було складено заповіт , посвідчений секретарем виконкому Староласпинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 20, відповідно до якого право на вказану земельну ділянку вона заповіла позивачу. Відповідно до ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи зі змісту ЦК , зокрема ст. 1272,1277 відповідачами у справах про визначення додаткового строку на прийняття спадщини можуть бути спадкоємці померлого або органи місцевого самоврядування як представники територіальних громад. При відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 33 ЦПК України у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача . Встановлено, що у встановлений законом строк після смерті померлої позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Апеляційним судом встановлено, що померла [PERSON] на час смерті знаходилася в зареєстрованому шлюбі з [PERSON],[INFO],що підтверджується копією свідоцтва про їх шлюб (а.с.17) , останнім місцем її проживання було с. Кобзарі, Амвросіївського району Донецької області. Вказані обставини були підтверджені позивачем і який пояснив в суді апеляційної інстанції, що [PERSON] дійсно є чоловіком померлої , на час її смерті він був непрацездатним і вони проживали за однією адресою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова(вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом(обов*язкова частка). Тобто з урахуванням наявності спадкоємця , який має право на обов*язкову частку у спадщині, Роздольненська сільська рада Старобешівського району Донецької області не є належним відповідачем у справі. Розглядаючи справу , суд в порушення вказаних вимог вказані обставини не з*ясував та розглянув справу з неналежним відповідачем , що призвело до порушення прав іншого спадкоємця, оскільки його не було повідомлено про наявність справи у суді та не залучено до участі у справі. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Outcome: partial