Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 27.12.2014 року, посилаючись на те що, згідно вищевказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, комісією, сплачувати інші витрати, передбачені умовами вищевказаного договору, а у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати відсотків зобов`язаний сплачувати штрафні санкції. Одержавши кредит, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, тому станом на 25.02.2019 року сума заборгованості за кредитом загалом складає 15073,84 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, в тому числі і через оголошення на сайті Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, але в судове засідання жодного разу не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань, про розгляд справи у його відсутності не надавав. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до такого висновку: Судом встановлено, що 27.12.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір надання банківських послуг № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписами відповідача на анкеті-заяві про приєднання підтверджується, що він був ознайомлений та згоден з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, та погодився, що вказані документи становлять договір надання банківських послуг. /а.с. 11-27/. Умовами договору передбачено, що відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, комісією, сплачувати інші витрати, передбачені умовами вищевказаного договору, у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати відсотків сплачувати штрафні санкції. Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк зобов`язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Користуючись кредитними коштами, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 25.02.2019 року утворилася заборгованість в сумі 15073 грн 84 к., з якої 4272 грн 67 к. тіло кредиту, 3088 грн 12 к. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5584 грн 89 к. - пені нарахованої за прострочення зобов`язання, 934 грн 17 к. - пені нарахованої за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн - штраф (фіксована частина), 693 грн 99 к. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком /а.с 5-10/. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконував, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягають задоволенню. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача пені (нарахованої за прострочення зобов`язання та нарахованої за несвоєчасність сплати боргу) та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне. Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Таким чином, суд дійшов висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені слід відмовити. Водночас, згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (500 грн. + 5% від суми позову). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем до суду і не спростованого відповідачем, з відповідача на користь банку підлягає стягненню штраф у сумі 500 грн (фіксована частина) та 693 грн 99 к. (процентна складова). Отже, у зв`язку з частковим задоволенням позову, загальна сума заборгованості, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту\~ та штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за договором, становить 8554,78 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (56,8%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial