Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

В березні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до Вінницького національного аграрного університету про поновлення на роботі. У позовній заяві позивачем зазначено, що предметом позову є незаконне звільнення позивача з посади викладача кафедри військової підготовки ВНАУ. Підставами позову є порушення відповідачем норм ст. 43 Конституції України, п. 11, 12 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту», ст. 9, 21, 22, 23, 24, 32, 36, 39-1, 42 КЗпП України. Межами судового розгляду є встановлення наявності та належності трудового договору: його номеру, дати укладення, оформлення трудових документів (форма П-2), підписів сторін. Звільнення позивач вважає незаконним оскільки порушено норми укладення трудових відносин (письмової форми та підстав строкового трудового договору), порушено порядок обов`язкового ознайомлення зі змінами суттєвих умов праці, порушено порядок вручення трудової книжки в день звільнення, порушено право на працю. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 8, 9). На виконання вимог вказаної ухвали представником позивача - адвокатом Куцим Р.А., з використанням власного електронного цифрового підпису, шляхом надсилання на офіційну електрону адресу суду, було подано позовну заяву у новій редакції. У цій заяві [PERSON] змінила позовні вимоги та просила суд поновити її на посаді викладача кафедри військової підготовки (а.с. 16-16). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 12 березня 2021 року та надано представнику позивача строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем даної ухвали (а.с. 17, 18). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року позовну заяву повернуто представнику позивача у зв`язку із не усуненням недоліків (а.с. 21, 22). 06 травня 2021 року представником позивача адвокатом Куцим Р.А. на вказану вище ухвалу суду подано апеляційну скаргу (а.с. 24-27). Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 липня 2021 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року скасовано, матеріали позовної заяви направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 55-57). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2021 року задоволено заяву представника позивача про витребування доказів та витребувано у відповідача копію особової справи позивача, копію форми первинної облікової документації № П-2 «Особова картка працівника» [PERSON] , копію штатного розпису викладачів фізичного виховання ВНАУ за 2019-2021 навчальні роки (а.с. 94). На виконання вимог даної ухвали відповідачем надані витребовуванні судом докази (а.с. 136-230). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом ректора Вінницького національного аграрного університету від 22 червня 2020 року № 343-к був оголошений конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників (завідувача кафедри, професора, доцента, старшого викладача, викладача та асистента) університету (а.с. 118). Для участі в оголошеному конкурсі за період з 30 червня по 30 липня 2020 року позивачем подавались документи. Підтвердженням цього є Протокол №1 засідання конкурсної комісії з обрання на посади науково-педагогічних працівників університету від 25 серпня 2020 року. Згідно пункту 130 даного протоколу конкурсна комісія розглянула документи позивача і вирішила оформити трудові відносини з позивачем за наказом на 0,5 ставки посади викладача по 30 грудня 2020 року (а.с. 122). Враховуючи вищевикладене, твердження позивача про те, що конкурсний відбір не оголошувався, є таким що не відповідає дійсності. На підставі заяви позивача від 26 серпня 2020 року (а.с. 112), її було прийнято на посаду 0,9 ставки викладача кафедри військової підготовки з 01 вересня 2020 року по 30 грудня 2020 року, згідно з пунктом 1.18 наказу від 28 серпня 2020 року №493-к «Про прийняття науково-педагогічних працівників університету», з яким вона була ознайомлена, що підтверджується її особистим підписом в даному наказі (а.с. 113-115). За наведеного твердження у позовній заяві про те, що позивач не отримала трудову книжку 31 серпня 2020 року є безпідставним. Отже, трудові відносини з [PERSON] у Вінницькому національному аграрному університеті оформлені з додержанням вимог чинного законодавства. Відповідно до абзацу 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 22 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Наказом ректора Вінницького національного аграрного університету від 23 грудня 2020 року №799-к «Про звільнення науково-педагогічних працівників університету» [PERSON] було звільнено з посади викладача кафедри військової підготовки університету згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с. 109). З вказаним наказом позивач ознайомлена 15 лютого 2021 року, що підтверджується її особистим підписом. Чинне законодавство України, в тому числі і КЗпП України, не передбачає попередження про звільнення згідно пункту 2 статті 36 КЗпП України (закінчення строку), так як своє волевиявлення при прийнятті на роботу позивач здійснила, вказавши в заяві строк, на який хоче бути прийнятою на роботу. З наказом про прийняття, в якому також вказано строк перебування на посаді, ознайомлена. Відповідно до частини 2 статті 23 Кодексу законів про працю України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно з абзацом 3 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. В даному випадку мав місце інтерес позивача, а саме її бажання, яке виявилось у власноруч написаній заяві з прийняттям її на посаду саме з 01 вересня 2020 року по 30 грудня 2020 року. 30 грудня 2020 року, в день звільнення, позивачу був відправлений лист № 120 від 30 грудня 2020 року про необхідність отримати трудову книжку (а.с. 127). Відповідно до абзацу другого пункту 4.2 Розділу 4 «Видача трудової книжки у разі звільнення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Матеріалами справи не встановлено, що позивач надавала таку згоду відповідачу. [PERSON] 04 січня 2021 року подала на ім`я ректора заяву, в якій зазначено про те, що позивач 04 січня 2021 року перебуваючи на робочому місці, отримала повідомлення ректора університету про те, що вона звільнена з роботи. Також у даній заяві позивач зазначає, що з наказом про звільнення не ознайомлена, завчасно не була попереджена про звільнення (а.с. 128). На вказану заяву 21 січня 2021 року відповідачем на адресу позивача надано письмову відповідь у якій, зокрема, зазначається про те, що у зв`язку із тим, що позивач в день звільнення (30 грудня 2021 року), який є останнім робочим днем, до відділу кадрів університету для отримання трудової книжки не з`явилась, у зв`язку із чим відповідачем 30 грудня 2020 року позивачу було надіслано повідомлення про необхідність отримання трудової книжки (а.с.129, 130). Судом встановлено, що розрахунок з позивачем при звільненні був проведений вчасно, що підтверджується платіжним дорученням №3405 від 28 грудня 2020 року та реєстром перерахувань на особисті вклади № 457 за грудень 2020 року (а.с. 131-133). Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із даним позовом 11 березня 2021 року, не пропустила строк на звернення до суду, оскільки із наказом про своє звільнення, як було встановлено судом, була ознайомлена 15 лютого 2021 року, тобто даний позов було подано у місячний строк. У постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 534/2144/15 Касаційний цивільний суд Верховного суду зробив правовий висновок про те, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений, зокрема у наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Велика палата Верховного суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №676/5745/17 зробила висновок, що пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку із закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Крім того, припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. До того ж, Велика палата Верховного суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №759/19440/15-ц зробила висновок, що згідно зі статтею 235 КЗпП України підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав. Тому поновлено на роботі може бути лише працівника, якого звільнено незаконно, з порушенням процедури звільнення чи за межами підстав, передбачених законом чи договором, або за відсутності підстав для звільнення. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви [PERSON] до Вінницького національного аграрного університету про поновлення на роботі, оскільки судом не встановлено, що відповідачем при звільненні позивача допущено порушення вимоги трудового законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed