Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» (далі - АТ «Піреус Банк МКБ») звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір про відкриття, обслуговування банківських рахунків в межах пакету послуг «КРИТ» № 144136-1536410/EUR. На виконання умов договору банк відкрив відповідачу рахунок № [NUMBER] EUR з можливістю користування кредитними коштами. Однак відповідач порушив свої зобов`язання, визначені умовами договору та починаючи з 21 квітня 2020 року перестав виконувати боргові зобов`язання за договором. Тому, станом на 30 липня 2020 року, заборгованість відповідача за договором складає 5 316,72 євро, з яких сума несанкціонованого овердрафту - 5 299,61 євро; нараховані, але не списані комісії - 17,11 євро. У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 18 липня 2019 року, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 серпня 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. 31 серпня 2020 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 03 лютого 2021 року № 59 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/17896/20, провадження № 2/760/937/21, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року вказану цивільну справу головуючим суддею Ішуніною Л. М. прийнято та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. При цьому подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі частини десятої статті 187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк, відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2019 року між АТ «Піреус Банк МКБ» та [PERSON] було укладено договір про відкриття, обслуговування банківських рахунків в межах пакету послуг «КРИТ» (а. с. 7-8). Пунктом 2.1 вказаного договору сторони узгодили детальні умови відкриття, користування та обслуговування пакету, передбачені Чинними Тарифами та Правилами комплексного обслуговування фізичних осіб в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (далі - Правила), які є невід`ємною частиною договору. Правила є загальнодоступними та розміщені на сайті банку www.piraeusbank.ua та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку. При підписанні примірника договору відповідач підтвердив, що до моменту укладення договору він ознайомлений з Правилами та Чинними Тарифами, клієнт укладенням договору приєднався до умов Правил та Чинних Тарифів та підтверджує, що їх умови йому повністю зрозумілі, прийнятні для нього та є обов`язковими для застосування до правовідносин між ними (пункт 2.2.1 договору). Відповідно до правил комплексного обслуговування фізичних осіб в АТ «Піреус Банк МКБ», (розділ IІІ п.9.3.1., п. 9.3.2., 9.3.4., 9.3.5.) у випадку виникнення Несанкціонованого Овердрафту, Держатель зобов`язаний погасити такий Несанкціонований Овердрафт, сплатити проценти за користування Несанкціонованим Овердрафтом та поновити Незнижувальний залишок на Рахунку, якщо такий встановлений Чинними Тарифами. Нарахування та погашення процентів за користування Несанкціонованим овердрафтом здійснюється щоденно, в тому числі за рахунок збільшення суми Несанкціонованого овердрафту, що обліковується на Рахунку. Держатель сплачує проценти за період користування таким Несанкціонованим Овердрафтом, відповідно до Чинних Тарифів Банку. Сплата суми Несанкціонованого Овердрафту та процентів за його користування повинна бути здійснена у строк, не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів з останнього робочого дня місяця, у якому такий Несанкціонований Овердрафт виник. Зазначена сплата (погашення) може бути здійснена також за рахунок зарахованих грошових коштів на Рахунок шляхом здійснення Банком договірного списання сум, належних до сплати, з чим Держатель погоджується та цим уповноважує Банк на здійснення такого договірного списання. У випадку, якщо Несанкціонований Овердрафт не буде погашено у встановлений Договором строк впродовж місяця після дати виникнення, Банк має право закрити ПК Держателя без попередження, призупинити дію ПК або вилучити ПК, з чим Держатель погоджується та уповноважує Банк шляхом підписання Договору, а також поставити ПК до стоп-списку за рахунок Держателя згідно Чинних Тарифів Банку. Про наявність чи відсутність Несанкціонованого Овердрафту Держатель має право отримати інформацію з щомісячної виписки по Рахунку або зателефонувавши до Контактного центру. Банк має право скористатися своїми правами, зазначеними в цьому пункті, навіть у випадку неотримання Держателем виписки по Рахунку незалежно від причин неотримання виписки або неінформування Банком Держателя про виникнення Несанкціонованого Овердрафту з будь-яких причин. Держатель, проставленням свого підпису на Договорі, безвідклично та безумовно уповноважує та доручає Банку без отримання окремого доручення від Клієнта дебетувати Рахунок (здійснювати договірне списання з Рахунку) на: - суму заборгованості Держателя (у порядку передбаченому цими Правилами), суми всіх операцій з використанням ПК, комісій, штрафів, витрат на конвертацію, інших платежів, в тому числі тих, що встановлені Чинними Тарифами Банку, правилами МПС, які стали наслідком або виникли в зв`язку з використанням ПК, або які виникли в результаті використання ПК з порушенням умов даного Договору, включаючи будь-які комісії та вартість послуг Банку, пов`язаних із виконанням цього Договору, в тому числі з відкриття і обслуговування Рахунку, випуску, перевипуску ПК, випуску додаткової ПК довіреній особі Держателя, постановки ПК до стоп-списку тощо. Датою погашення (у т.ч. часткового погашення) Несанкціонованого Овердрафту вважається день зарахування коштів на Рахунок, внаслідок якого заборгованість за Несанкціонованим Овердрафтом, нарахованими за його користування процентами на кінець Операційного дня стала меншою на суму такого зарахування. У випадку виникнення Несанкціонованого овердрафту за Рахунком Клієнт сплачує на користь Банку проценти за користування таким Несанкціонованим Овердрафтом, згідно чинних тарифів Банку, на суму такого Несанкціонованого овердрафту за весь період існування Несанкціонованого Овердрафту. Відповідно до Тарифів нарахування відсотків за користування недозволеним овердрафтом 40% річних. Звертаючись до суду з указаним позовом, банк просив стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 30 липня 2020 року у розмірі 5 316,72 євро, з яких: 5 299,61 євро - Несанкціонований Овердрафт; 17,11 євро - нараховані, але не списані комісії. Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до частини другої статті 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язовість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, до спірних відносин застосовується законодавство України. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду договір про відкриття, обслуговування банківських рахунків в межах пакету послуг «КРИТ» № 144136-1536410/EUR від 18 липня 2019 року, розписку про отримання відповідачем платіжної картки № [NUMBER] , виписку по рахунку відповідача за період з 03 січня 2019 по 30 липня 2020 року, Тарифи на обслуговування пакетів послуг, Правила комплексного обслуговування фізичних осіб в АТ «Піреус Банк МКБ», паспорт відповідача. Як вбачається із виписки про рух коштів відповідач користувався наданими кредитними коштами. При цьому, з виписки вбачається, що на рахунок [PERSON] було нараховано 1 678,51 євро, а списано 6 978,12 євро. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з пунктом 62 положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду по справі № 205/4176/18 від 11 листопада 2020 року. Відповідно до Розділу І п.1 правил комплексного обслуговування фізичних осіб в АТ «Піреус Банк МКБ» Несанкціонований Овердрафт - заборгованість Держателя перед Банком, яка виникла внаслідок перевищення Витратного ліміту та, яка не обумовлена Договором і не є прогнозованою в розмірі та за часом виникнення. Таким чином, відповідач має заборгованість 5 299,61 євро - Несанкціонований Овердрафт; 17,11 євро - нараховані, але не списані комісії. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак, обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору в розмірі 2 700 грн. Враховуючи наведене, на підставі статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 липня 2018 року № 75, статей 509, 525, 526, 530, 536, 610, 612, 617, 625, 633, 634, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved