Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013р., яким їй відмовлено у заяві, посилаючись на невідповідність висновків суду нормам процесуального та матеріального законів, неврахування її доводів. Апеляційний суд вважає оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог. Матеріалами справи та судом було вірно встановлено, що у 1978році був зареєстрований шлюб між [PERSON] та заявницею [PERSON], яка взяла прізвище чоловіка- [PERSON]. Від шлюбу є дочка, прізвище якої після укладення нею шлюбу [PERSON] Встановлено, що заявниця, змінивши в результаті реєстрації шлюбу прізвище, не внесла зміни у відповідні документи та залишила у паспорті та інших документах дівоче прізвище- [PERSON]. Ця обставина після смерті [INFO]. її чоловіка [PERSON] створила їй перешкоди у вирішенні питання про прийняття у нотаріальному порядку спадщини після померлого. Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення того факту, що вона була дружиною [PERSON], місцевий суд виходив з того, що чоловік та дружина не перебувають у кровному спорідненні, а тому встановлення факту родинних відносин між ними законом не передбачено, для них правове значення має встановлення факту реєстрації шлюбу, однак такі вимоги не заявлені, крім того, свідоцтво про укладення шлюбу не втрачено, знаходиться у заявниці. Такі висновки суду є помилковими, не знаходяться у відповідності до вимог закону та заявлених уточнених вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПКУ- суд встановлює юридичні факти, перелік яких зазначений у цій нормі, а частина 2 цієї норми передбачає можливість встановлення судом і інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Таким чином, перелік встановлення юридичних фактів не є вичерпним. У випадку, що розглядається, [PERSON] фактично у резолютивній частині заяви (а.с.24) просила визнати, що вона була дружиною [PERSON] при його житті. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки, зокрема, надає можливість спадкування майна. З поданої [PERSON] заяви та апеляційної скарги вбачається, що виникнення майнових прав заявниці є можливим лише на підставі судового рішення, іншим шляхом встановити саме даний факт неможливо. Наявність у неї свідоцтва про реєстрацію шлюбу не було для нотаріуса тією підставою, яка б дозволила вирішити питання щодо оформлення спадщини. Можливість зміни на даний час на підставі вказаного свідоцтва прізвища заявниці на [PERSON] втрачена: і з тієї причини, що її чоловік вже є померлим, і тому, що така зміна є недоцільною, обтяжливою за спливом тривалого часу, наявності у різних інстанціях, зокрема, податковій, пенсійній, і т.інше документів на ім*я [PERSON]. Крім того, у випадку,що розглядається, право вибору способу захисту належить заявниці. Разом з тим, головним предметом у її заяві є прохання про встановлення факту про те, що вона була дружиною померлого, окремої вимоги про встановлення факту родинних відносин резолютивна частина заяви не містить, а тому її посилання та обгрунтування у заяві, а суду у рішенні про встановлення, наявність або відсутність родинних відносин між зазначеними особами було зайвим. Однак, вирішуючи це питання, з огляду на положення ст.3 СКУ щодо складу сім*ї - суд не врахував, що заявниця та її чоловік при його житті були однією сім*єю, а одна сім*я - це одна родина. За таких обставин, та з врахуванням ч.2ст.256 ЦПК суд мав підстави для висновку, що прохання заявниці підпадає під поняття факту, що має юридичне значення. А з огляду на це, а також зважаючи на те, що встановлення зазначеного факту необхідно для отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину, - апеляційний суд вважає, що на підставі пп.3,4ст.309 ЦПК рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог.

Outcome: approved