Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить змінити рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2014 року, посилаючись на його незаконність в частині застосування строків позовної давності, невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши скаргу, матеріали справи, вважає скаргу обґрунтованою, а оскаржуване рішення таким, що підлягає зміні в частині стягнутих сум кредитної заборгованості, виходячи з наступного. Встановлено, що на підставі Заяви відповідача про бажання оформити на своє ім'я кредитну картку та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», між сторонами були укладені договірні правовідносини, на підставі яких відповідач отримав кредит у розмірі 5160грн. зі сплатою відсотків 12% на рік. При цьому [PERSON] не заперечував (в тому числі, у засіданні апеляційної інстанції), що з Умовами надання кредиту був ознайомлений. У Заяві та Умовах передбачався порядок погашення кредитної заборгованості, а саме, у період з 1 по 5 число кожного місяця сплату суми 367.14грн. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Із матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, наданого Банком, вбачається наявність у відповідача заборгованості, яка з урахуванням відсотків та штрафних санкцій станом на 21 травня 2014 року становить 52005,44 грн., а тому місцевий суд прийшов до вірного висновку, що умови кредитного договору відповідачем були порушені. Задовольняючи частково позовні вимоги Банку та зменшуючи суму заборгованості, міськрайонний суд враховував строк позовної давності - три роки- та виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом 04 червня 2014 року, у зв'язку з чим заборгованість повинна обчислюватися в межах узгодженого сторонами строку позовної давності, тобто з 04 червня 2009 року, а тому за цей період здійснював розрахунок сум і вважав, що розмір заборгованості за кредитним договором в межах позовної давності складає 2551,89 грн., розмір процентів становить 120,68 грн., комісії- 743.04грн. З таким висновком не можна погодитись, оскільки він є помилковим, таким, що не відповідає вимогам закону, що регулює питання застосування строків позовної давності та протирічить наданим доказам: Так, згідно з пунктом 5.5 Умов надання кредиту - термін позовної давності за домовленістю сторін по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, неустойки було встановлено тривалістю п'ять років. Враховуючи, що останнє погашення заборгованості відбулося у 2009році, а позов поданий до суду у 2014р., підстав вважати пропущеним Банком строк позовної давності - немає. Згідно розрахунку Банку заборгованість по тілу кредиту складає- 3400,43грн., заборгованість по відсоткам- 272.21грн., по комісії- 1 362.24грн., штраф (фіксована сума)- 500грн., штраф (процентна складова)- 2 452.64грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов*язань- 44 017.92грн. Виходячи із наведеного, відсутності підстав для застосування строків позовної давності, визнання відповідачем самого факту заборгованості, того, що конкретні суми розрахунку, крім нарахованої суми пені, ним не оспорені, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду 1-ї інстанції змінити в частині стягнутих судом сум тіла кредиту, відсотків, комісії, штрафів, стягнувши з відповідача суми по цим позиціям, які зазначені вище згідно наданого Банком розрахунку. В той же час, рішення в частині зменшення міськрайонним судом суми пені до 5000грн. повинне бути залишеним без змін як таке, що відповідає вірно встановленим судом обставинам справи, згідно яких - розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, який просить стягнути позивач, значно перевищує розмір завданих йому збитків, та вимогам ч.3 ст.551 ЦК України щодо права суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Outcome: partial