Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором №PLRHGA00000737 від 01.08.2007 в розмірі 19541,32 дол.США, що станом на 16.01.2019 еквівалентно 550283,57 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01.08.2007 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №PLRHGA00000737 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 25000 дол.США на термін до 01.08.2017 та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідач своєчасно не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 16.01.2019 становить 148808,03 дол.США. В судовому засіданні представник позивача, Озірська В.С. , позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що банківською випискою підтверджується те, що відповідач по справі періодично здійснював погашення заборгованості за кредитним договором №PLRHGA00000737. 14.05.2012 між сторонами була укладена додаткова угода, якою зменшено суму боргу, змінено відсоткову ставку та період сплати, погоджено суму обов`язкового платежу та збільшено позовну давність до вимог про стягнення заборгованості. Звертала увагу на те, що факт видачі коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надіслав суду відзив в якому зазначив, що заперечує проти задоволення змінених вимог про стягнення з нього заборгованості. Вважає, що позивач не надав жодного доказу щодо наявності у нього заборгованості, як і доказів видачі кредиту. Вказав, що всі докази надані позивачем він ставить під сумнів. Просив застосувати позовну давність. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Вказав, що банком не надані належні докази на підтвердження факту видачі йому коштів. Вважав, що оскільки останній платіж здійснений відповідачем 22.11.2013 банк пропусти строки звернення до суду. На його думку, звернення банку із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки не мають правового значення для позовної давності, оскільки не вважаються вимогами про стягнення заборгованості. На питання представника позивача відповів, що [PERSON] здійснював погашення, оскільки є відповідальною особою КЛОПОТАННЯ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21.11.2017 зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на квартиру та виселення. 18 квітня 2019 року ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука прийнято до розгляду уточнену позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та залишено без розгляду вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення; роз`єднано позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору, виділивши позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним іпотечного договору в самостійне провадження. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача судом було оголошено перерву та надано можливість позивачу надати оригінали доказів для огляду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що 01.08.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк»/правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк»/ та [PERSON] було укладено кредитний договір №PLRHGA00000737. Відповідно до умов договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 01.08.2007 до 01.08.2017 включно у виді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 27500 дол.США на наступні цілі: споживчі в розмірі 25000 дол.США, а також 2500 дол.США на сплату страхових платежів у випадках та відповідно порядку, передбаченого п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,920% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50% від суми виданого кредита у момент видання кредиту, щомісяця в період сплати в розмірі 0,20% від суми виданого кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 Договору. Періодом сплати вважається період з 25 по 30 число кожного місяця, щомісячний платіж становить 397,12 дол.США. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за договором виступає двокімнатна квартира загальною площею - 50,50 кв.м, житловою площею - 28,40 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані Банком з метою забезпечення зобов`язань за Договором. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредита, передбачених пп.1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом в розмірі 2,40% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом. 01.08.2007 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки №PLRHGA00000737 та 02.08.2007 з ТДВ «СК «Кредо» договір страхування майна №PLRHGA000467919(оригінал договору був досліджений в судовому засіданні) 02.08.2007 між [PERSON] та ТДВ «СК «Кредо» укладено договір особистого страхування №PLRHGA00046792(оригінал договору був досліджений в судовому засіданні) 02.08.2007 [PERSON] було надано заяву на видачу готівки №1. Відповідно до вказаної заяви позичальником отримано кредит в сумі 25000 дол.США, еквівалент у гривні 126250 грн, для отримання коштів був пред`явлений паспорт громадянина України. 03.10.2008 відповідачу направлено лист із повідомленням про зміну відсоткової ставки з 30.11.2008. 14 травня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду до Кредитного договору №PLRHGA00000737 від 01.08.2007, відповідно до якої пункт 7.1 Договору викладено в такій редакції: Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 01.08.2007 до 01.08.2017 включно у виді не поновлювальної кредитної лінії в розмірі 27904,63 дол.США на наступні цілі: споживчі в розмірі 25000 дол.США, а також 2904,63 дол.США на сплату страхових платежів у випадках та відповідно порядку, передбаченого п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 12,06% на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом, починаючи з 30.11.2008, комісії за надання кредиту в розмірі 1,5% від суми у момент видання кредиту, у розмірі 0,20% від суми щомісяця в період сплати та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 Договору. Періодом сплати вважається період з 16 по 21 число кожного місяця. Крім того, вказаною додатковою угодою сторони погодили збільшення позовної давності до 50 років. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16.01.2019 заборгованість за кредитним договором складається: - тіло кредиту - 21559,60 дол.США; - залишок заборгованості за процентами - 29839,37 дол.США; - заборгованість з комісії - 2900 дол.США; - нарахована пеня - 94508,96 дол.США Заборгованість за відсотками за період з 22.08.2015 по 16.01.2019 становить 19541,32 дол.США. Вказаний розмір заборгованості також підтверджується банківською випискою за період з 01.08.2007 по 08.05.2019. НОРМИ ПРАВА В частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі(ч.1 ст.259 ЦК України). В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ОЦІНКА СУДУ Кредитні відносини, передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника - повернути кошти та сплатити проценти. Зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Суд, відхиляє доводи представника відповідача про те, що банком не було доведено факт отримання позивачем коштів, з огляду на наступне. Так, в матеріалах справи є копія заяви на видачу готівки №1 від 02.08.2007. Вказана заява є підставою для отримання готівки через касу банку. Даний доказ за формою та змістом відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 N 337(в редакції, чинній на час видачі готівки). На переконання суду, вказаний доказ є належним, містить підписи працівників банку та одержувача і підтверджує отримання коштів в розмірі 25000 дол.США, що станом на 02.08.2007 було еквівалентно 126250 грн. Крім того, вказані доводи представника відповідача спростовуються випискою з банківського рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , відповідно до якої встановлено, що певний період часу відповідач здійснював погашення заборгованості. Суд не може погодитись із доводами представника відповідача про те, що у заяві на видачу готівки валюта кредиту зазначена в чеській кроні, з огляду на те, що відповідно до Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 N 337 у касових документах зазначається літерний код валюти відповідно до вимог нормативно-правових актів під час здійснення операцій з іноземною валютою. Відповідно до звичаїв ділового обороту чеській крона зазначається як «CZK». Суд приймає до уваги посилання представника відповідача на ст.95 ЦПК України. Так, відповідно до вимог вказаної статті, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. На переконання суду, доводи представника відповідача про необхідність застосування положень вказаної статті до копії додаткової угоди від 14.05.2012 є необґрунтованими, з огляду на те, що у відзиві відповідач , а також в судовому засіданні його представник не посилались на те, що зміст наданих позивачем копій письмових доказів не відповідає оригіналу. Посилання представника відповідача на те, що відповідач ставить під сумнів всі докази надані позивачем, суд оцінює критично, оскільки відповідач, в свою чергу, всупереч ч.1 ст. 81 ЦПК України, не надав жодних доказів на спростування вимог позивача.. Також, суд приймає до уваги те, що відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували те, що зміст додаткової угоди від 14.05.2012, копія якої є в матеріалах справи не відповідає оригіналу, хоча з документу вбачається, що відповідач отримав свій примірник угоди. Суд враховує те, що свій обов`язок з повернення кредиту відповідач не виконав, що підтверджується як розрахунком заборгованості, так і банківською випискою по рахунку. На думку суду, вказані докази підтверджують обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості. Визначаючи період за який заборгованість підлягає стягненню, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду(постанова по справі № 444/9519/12(провадження № 14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року) відповідно до якої: «Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Зі змісту кредитного договору вбачається, що строк кредитування закінчився 01.08.2017. Розрахунок відсотків був проведений банком на підставі договору до 16.01.2019, тобто поза межами строку кредитування. Однак, суд враховує те, що згідно розрахунку заборгованості станом на 02.08.2017 заборгованість відповідача зі сплати відсотків становить 20663,56 дол.США, що перевищує розмір позовних вимог. В судовому засіданні представником відповідача підтверджено, що після закінчення строку договору відповідачем погашення заборгованості не здійснювалось. Вказане також підтверджується банківською випискою по рахунку. З огляду на те, що позивач просив стягнути з відповідача 19541,32 дол.США, а також враховуючи те, що відповідачем не було спростовано належними та допустимим доказами вимоги банку, суд вважає вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими. Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Так, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, сторони договору вправі визначити ті умови, які на їх думку відповідають їх інтересам. Суд приймає до уваги те, що за згодою сторін позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.08.2007 №PLRHGA00000737 була збільшена до 50 років. Вказаний договір укладений в письмовій формі, що відповідає вимог ст.259 ЦК України. Вимог про визнання додаткової угоди в цій частині недійсною відповідач не заявляв. З огляду на те, що сторонами належним чином та за взаємною згодою збільшено позовну давність, суд приходить до висновку про те, що заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. Отже, враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами та не були спростовані відповідачем, хоча обов`язок доказування в даній справі покладається на обидві сторони, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №PLRHGA00000737 від 01.08.2007 в розмірі 19541,32 дол.США, що станом на 16.01.2019 еквівалентно 550283,57 грн, в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2689,33 грн.

Outcome: approved