Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду з вимогою про скасування арештів, що накладені на майно, квартиру [ADDRESS], згідно постанов державної виконавчої служби від 23.06.2010 року, 07.02.2011 року, 26.03.2012 року та 28.08.12 року, оскільки такі арешти порушують право позивача як іпотекодержателя такої квартири на першочергове задоволення його вимог. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Інші учасники справи про поважні причини неявки їх представників не повідомили, жодних заяв, клопотань або заперечень не надали. Дослідивши письмові пояснення сторін та матеріали справи суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін в порядку, передбаченому ст.ст. 169, 224-225 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідачі не з'явились у судове засідання, а представник позивача у поданій ним заяві проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] 25.04.2006 року було укладено кредитний договір №014/0043/74/5153 за яким відповідач отримав 64000,00 дол. США та зобов'язався їх повернути у встановленому договором порядку. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань що випливають з вказаного кредитного договору між тими самими сторонами 09.06.2006 року було укладено та зареєстровано у встановленому законом порядку договір іпотеки (р.№1096), згідно якого [PERSON] передав у іпотеку банку квартиру [ADDRESS] В зв'язку з невиконанням боржником його зобов'язань за кредитним договором, банк звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з відповідним позовом про стягнення заборгованості та за підсумками розгляду такого позову 16.03.2012 року судом було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 594859,22 грн. Відповідно до матеріалів справи окрім іпотеки, на вказану квартиру, що належить [PERSON], накладено додаткові обтяження у вигляді арештів згідно постанови ДВ9, АА 648896 від 23.06.2010 року, що винесена державним виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції, постанови В-4/115від 21.09.2010 року, що винесена державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ, постанови АА №655489, ВП 23461064 від 07.02.2011 року, що винесена старшим державним виконавцем Першого Київського ВДВС ОМУЮ, [PERSON], постанови ВП 31803317 від 26.03.2012 року, що винесена старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській області, [PERSON], та постанови ВП 34019140 від 28.08.2012 року, що винесена державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській області, [PERSON] Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про Іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане до іпотеки нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями, стягнення на іпотечне майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права іпотеки після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю. Виходячи з викладеного, та зважаючи на те, що право позивача як іпотекодержателя було зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] у встановленому законом порядку 09.06.2006 року, суд доходить про переважне право позивача щодо задоволення його вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS], а за такого позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved