Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої\~витого обґрунтовує\~тим,\~що \~відповідно до\~договору б/н\~від 01.12.2008\~року відповідачу\~надано кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~30.00\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~заява разом\~з «\~Умовами \~та правилами\~надання банківських\~послуг»,\~«Правилами користування\~платіжною карткою»\~та «\~Тарифами Банку»,\~які \~викладені \~на банківському\~сайті,\~складає між\~ним та\~Банком \~Договір \~про надання\~банківських послуг,\~що підтверджується\~ підписом\~у заяві. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 30.10.2019 р. заборгованість за відповідачем перед АТ КБ «Приватбанк» складає 25 872,16 грн., з яких 499,55 грн. заборгованість за кредитом; 18592,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5310,00 грн. заборгованість по пені; 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1220,10 грн. - штраф (процента складова). Тому просить суд стягнути з відповідача в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 25 872,16 грн., з яких 499,55 грн. заборгованість за кредитом; 18592,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5310,00 грн. заборгованість по пені; 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1220,10 грн. - штраф (процента складова) та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явився,\~але надав\~суду клопотання,\~де просять застосувати строки позовної даності та відмовити в задоволенні позову, оскільки пройшли всі строки. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши та перевіривши\~зібрані у\~справі докази,\~суд приходить\~до наступного\~висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пунктом 4 ч.5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.12.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В свою чергу, ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна даність до вимоги кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Відповідач заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі , суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості, відповідач з моменту виникнення заборгованості, тобто з 26.02.2010 року жодних платежів не здійснював, а представник позивача звернувся до суду 24.12.2019 року. Також судом встановлено, що будь-яких дій, які б свідчили про переривання позовної давності до вимоги позивачем вчинено не було, підстав для поновлення пропущеного строку позивач не навів, а тому банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт того, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з пропущенням встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Outcome: dismissed