Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 31352,05 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 31 липня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» (установа банку ТВБВ №10017/080) та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №080-38, на підставі якого відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 30000,00 грн шляхом їх зарахування, за мінусом комісійної винагороди за надання кредиту в сумі 1500,00 грн відповідно до п.3.1.1.1 договору, на поточний рахунок № [NUMBER] на строк 60 місяців з терміном повернення кредиту не пізніше 30 липня 2025 року із процентною ставкою, яка складає 56,00 процентів річних. Умовами договору визначено порядок, розмір сплати щомісячного платежу, ставки, штрафи за можливе порушення умов договору. У порушення умов договору, відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим, станом на 21 травня 2021 року, утворилася заборгованість в сумі 31352,05 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. У судове засідання позивач [PERSON] ,будучи належним чином повідомленим, не з`явився. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій позивач просить розгляд справи провести у його відсутності та вказує, що позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про повне задоволення позову. Судом встановлено, що 31 липня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» (установа банку ТВБВ №10017/080) та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №080-38. Відповідно до п.2.2 вищевказаного договору, кредит надавався в загальному розмірі 30000,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30 липня 2025 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами Договору. Згідно п.3.2.1 договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на Поточний рахунок Позичальника. Свої зобов`язання Банк виконав шляхом зарахування коштів в сумі 30000,00 грн, за мінусом комісійної винагороди за надання Кредиту в розмірі 1500,00 грн. відповідно до п.3.1.1.1. Договору, на поточний рахунок [PERSON] , що підтверджується меморіальним ордером №080-38 від 31 липня 2020 року. Згідно п.п.2.4.1. Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 (п`ятдесят шість) процентів річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. Згідно умов договору, [PERSON] зобов`язався згідно графіку платежів здійснювати повернення кредиту та сплатити відсотки за його користування. АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором. Зі змісту розрахунку заборгованості встановлено, що у зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань за договором, у [PERSON] , станом на 21 травня 2021 року, утворилася заборгованість в сумі 31352,05 грн, яка складається із: 27930,03 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3290,73 грн - проценти за користування кредитом; 39,93 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 24,25 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 7,23 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 59,88 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Укладений з банком договір відповідач у судовому порядку не оспорив, у зв`язку з чим, договір, відповідно до правил ст.204 ЦК України, є правомірним. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно - правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved