Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за договором № б/н від 08.04.2013 року станом на 30.09.2019 року в сумі 112630,50 грн. На обґрунтування\~своїх вимог\~Банк зазначив,\~що відповідач\~ [PERSON] ,\~який отримав\~кредит у\~розмірі 3200,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~30,00%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки,\~всупереч умовам\~укладеного договору,\~зобов`язання за\~вказаним договором\~належним чином\~не виконав,\~внаслідок чого\~в нього\~станом на\~ 30.09.2019\~ року\~склалась заборгованість\~перед позивачем\~ в\~ розмірі\~112630,50 грн., яку [PERSON] добровільно не погашає. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для АТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Згідно з п. 2.1.1.12.6 Договору, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Договору, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 Договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Так, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, у зв`язку з порушенням своїх зобов`язань, відповідач має заборгованість 112630,50 грн., з яких: 2565,88 грн. заборгованість за кредитом, 101457,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2767,81 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 5339,55 грн. штраф (процентна складова). Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача разом із позовом подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що 08.04.2013 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 7). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил). Окрім того, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил). Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~на умовах\~передбачених Договором\~та в\~межах встановленого\~кредитного ліміту,\~однак [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого Банком нараховано відповідачу станом на 30.09.2019 року заборгованість за кредитом у сумі 112630,50 грн., з яких: 2565,88 грн. заборгованість за кредитом, 101457,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2767,81 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 5339,55 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 08.04.2013 року (а.с. 5-6). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 08.04.2013 року, щодо повернення кредитних коштів які були фактично отримані та використані позичальником, а тому вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за тілом кредиту в сумі 2565,88 грн. підлягає до задоволення. Разом з тим, вимога позивача стягнути з відповідача нараховані відсотки за період з 08.04.2013 року по 30.09.2019 року в розмірі 101457,26 грн. є необґрунтованою з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За користування Кредитом та Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил). Згідно п. 2.1.1.12.13 Умов та Правил, у випадку порушення позичальником строків виплати відсотків за користування кредитом, вказаних в Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.7, 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.4 даних Умов, згідно ст. 212, 611, 651 ЦК України сторони погодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язань по виплаті відсотків за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки у розмірі фактично виплачених позичальником. Позивач, надаючи суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», взагалі не обґрунтував за умовами якого тарифного плану обслуговувався відповідач. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В даному випадку, звертаючись до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитом у вказаному розмірі, позивач зовсім не обґрунтував своїх вимог та не надав доказів заборгованості за такими відсотками, оскільки, якщо виходити з тіла кредиту 2565,88 грн., на яке Банк нараховував відсотки з розрахунку 360 календарних днів в році, то в такому разі, Банком нараховувалося по 15437,28 грн. за 360 календарних днів (360 днів х 101457,26 грн. / 2366 (кількість днів за період з 08.04.2013 року по 30.09.2019 року), що від суми тіла кредиту у розмірі 2565,88 грн. становитиме: 15437,28 грн. х 100% / 2565,88 грн. = 601,63% річних. І це без урахування того, що згідно наданого розрахунку, банком почали нараховуватися відповідачу відсотки лише з 09.05.2013 року. Якщо ж узяти період з 09.05.2013 року по 30.09.2019 року, то відсоткова ставка, в такому разі, становитиме: 360 днів х 101457,26 грн. / 2335 (кількість днів за період з 09.05.2013 року по 30.09.2019 року) х 100% / 2565,88 грн. = 609,62% річних. При цьому, найбільшим відсотком, який згадується у наданому суду Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 8), є відсоткова ставка тарифного плану «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за тратами здійсненими з 01.04.2015 року, яка становить 3,6% в місяць, тобто 43,2% на рік. Окрім того, з наданої копії анкети-заяви вбачається, що відповідач не надавав згоди на отримання і оформлення картки «Універсальна», оскільки у відповідній графі заяви відсутні будь які відмітки. У зв`язку із викладеним, вимога позивача в цій частині є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. Приймаючи дане рішення, суд враховує правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) та зазначає, що у даній справі у підписаній позичальником заяві процентна ставка не зазначена. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані суду Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого ч. 3 ст. 203 ЦК України. Отже, відсутність достатніх підтверджень, про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Окрім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Враховуючи вищевикладене,суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2565,88 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь Банку, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути 43,80 грн. судового збору.

Outcome: partial