Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Роздільнянської автомобільної школи Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України та просить постановити рішення яким зобов'язати відповідача: - внести виправлення до трудової книжки колгоспника №46 заведеної 22.07.1983 року на ім'я [PERSON], а саме, що [PERSON] в період з 26.05.1988 року по 2013 рік працював на посаді майстра виробничого навчання, а не на посаді майстра практичного водіння автомобілем, як то зазначено в трудовій книжці та згідно чинного законодавства видати про це відповідний наказ. Свої вимоги, позивач мотивує тим, що він з 1988 року по грудень 2013 року працював у Роздільнянській автошколі на посаді майстра виробничого навчання, а в записах в трудовій книжці значиться посада - майстра практичного водіння та майстер виробничого навчання. В грудні 2013 року він звернувся до Управління пенсійного фонду у Роздільнянському районі з заявою про призначення пенсії за вислугу років. Управління пенсійного фонду рішенням № 18 від 21.03.2014 року відмовив йому у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки в трудовій книжці зазначено, що він працював у Роздільнянській автошколі на посаді майстра практичного водіння автомобіля, а не на посаді майстра виробничого навчання, як то вимагає чине законодавство України. У зв'язку з чим він звернувся до директора Роздільнянської автошколи з метою внесення змін до трудової книжки, відповідно до листа № 3 від 23.02.2015 року йому було відмовлено у внесені змін до трудової книжки. Дані записи не дають змоги йому, зарахувати час роботи в даному закладі в педагогічний стаж роботи, що дає право на отримання пенсії за вислугою років на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909. Тому позивач вважає, що такими діями відповідач грубо порушив його законні права, позбавив права на своєчасне отримання пенсії за вислугою років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що він не був ознайомлений з записами в трудовій книжці, якого змісту вони вчиняються та коли саме. Лише, після того, як він вирішив вийти на пенсію за вислугою років, знаючи, що він має достатній педагогічний стаж, оскільки з 1988 року по грудень 2013 року він працював на посаді майстра виробничого навчання Роздільнянської автошколи, з'ясувалося, що записи в трудовій книжці не відповідають дійсності. Дані обставини грубо порушують його права, та позбавляють можливості оформити пенсію за вислугою років. Представник відповідача - в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій не заперечує, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та просить суд проводити судові засідання без участі їх представника ( а.с. 31) Представник третьої особи - Мельник А.М., в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Стаття 1 КЗпП України передбачено, що на трудові відносини поширюються норми цього закону. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини: Згідно трудової книжки колгоспника №46, заведеної 22 липня 1983 року на ім'я [PERSON], [INFO], він 26.05.1988 року прийнятий в Роздільнянську автошколу ДТСААФ на посаду майстра практичного водіння автомобіля ( а.с.6) наказ № 84 від 26.05.1988 року ( а.с.9) та 23.12.2013 року переведений на посаду інструктора з індивідуального навчання ( а.с.7). Відповідно до атестаційних листів від 2004 року та 2009 року, де вказано, що [PERSON], [INFO] працював в учбовому закладі з 1988 року майстром виробничого навчання водінню (а.с. 10-12). Заробітну плату позивач отримував за роботу майстра виробничого навчання (а.с.23). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] працював в Роздільнянській автошколі з 1988 року майстром виробничого навчання водінню. Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є працівниками Роздільнянської автомобільної школи, працювали і надалі працюють разом з позивачем і добре знають характер виконуваної позивачем роботи. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Так, згідно ст. ст. 19, 46, 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року, в редакції що діє з 09.12.2012 року (надалі Закон), пенсія за вислугу років призначається після звільнення з роботи, яка дає право на цей вид пенсії. Відповідно до п. «е» ст. 55 названого Закону, право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 затверджено «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» з останніми змінами внесеними від 17 грудня 2012 року Постановою КМУ N 1181. Даною постановою затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що додається. Пенсію за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років. До переліку включена посада старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів (розділ І «Освіта»). Згідно п.1, 2 примітки цієї постанови, вчителі й інші працівники освіти заочних навчальних закладів, зазначених у цьому переліку, відносяться до числа осіб, що мають право на одержання пенсії за вислугу років. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, документом про трудову діяльність працівника відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, Мінсоцзахисту від 29 липня 1993 року № 58, є трудова книжка, а уточнюючі довідки про період та характер роботи, що дають право на пільгову пенсію, вимагаються у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Крім того, відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року (далі Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно п.2.2 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Пунктом 2.8 Інструкції визначено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Згідно п. 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інше мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вимог ст. 43,46 Конституції України, ст. 4 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача - Роздільнянську автомобільну школу Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України, внести виправлення до трудової книжки колгоспника №46 заведеної 22.07.1983 року на ім'я [PERSON], а саме, що [PERSON] в період з 26.05.1988 року по 2013 рік працював на посаді майстра виробничого навчання, а не на посаді майстра практичного водіння автомобілем, як то зазначено в трудовій книжці та згідно чинного законодавства видати про це відповідний наказ.

Outcome: approved