Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

В березні 2015 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Бориспільське лісове господарство», звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати недійсними розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 25 листопада 2008 року №№ 1469-1478 та від 02 лютого 2010 №№ 81-82. Визнати недійсними державні акти: [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради; [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради. Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1335612; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1335426; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1301352; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1302498; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1334840; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1539471; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1326620; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] від 02 квітня 2013 року індексний номер: 1335202. Крім цього, просить суд витребувати на користь держави, в особі Кабінету Міністрів України, з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області; витребувати на користь держави, в особі Кабінету Міністрів України, з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради; витребувати на користь держави, в особі Кабінету Міністрів України, з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки загальною площею 7,92 га для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Гірської сільської ради з наступними кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог Перший заступник прокурора Київської області вказав на те, що розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 25 листопада 2008 року №№1469-1478, якими вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», видано в один день, а саме: 25 листопада 2008 року, вилучено ліси загальною площею 9,9 га, які знаходились у одному кварталі лісництва, є єдиним лісовим масивом, використовувались для ведення лісового господарства та передано у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. Більше того, дані розпорядження прийняті на підставі заяв, які надійшли до обласної адміністрації також упродовж 1 дня. Проекти землеустрою щодо вилучення цих лісових земель розроблялись на підставі дозволів обласної адміністрації, наданих також упродовж 1 дня. В один день укладені і договори на розробку проектів землеустрою. Державну землевпорядну експертизу всі проекти також пройшли упродовж 1 дня. Крім того, розпорядження Київської обласної державної адміністрації про зміну їх цільового призначення також прийняті в один день. Прокурор вказує на те, що таким чином, Київська обласна державна адміністрація розпорядилась землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка перевищує 1 га, що свідчить про перевищення головою обласної державної адміністрації передбачених законом повноважень. У судовому засіданні прокурор Підяш О.С., представники ДП «Бориспільський лісгосп» Анісімов Ф.Х. та Топоров А.О., представник Кабінету Міністрів України Юрченко Ю.Є. підтримали позов та просили суд задовольнити його в повному обсязі. Представник Київської обласної державної адміністрації направив на адресу суду письмові заперечення проти позову, якими не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування заперечень вказує на те, що, по-перше, розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації №№1469-1478 від 25 листопада 2008 року про вилучення, зміну цільового призначення та передачу у власність земельних ділянок громадянам були прийняті на виконання постанови Солом'янського районного суду м. Києва №2а-174-1/08 від 24 вересня 2008 року та постанови Солом'янського районного суду м. Києва №2а-176-1/08 від 24 вересня 2008 року, якими було зобов'язано Київську обласну державну адміністрацію надати згоду та затвердити проекти землеустрою щодо припинення користування земельними ділянками ДП «Бориспільський лісгосп» (Вишеньківське лісництво, квартал 6), переведення їх із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі у власність позивачам для ведення особистого селянського господарства на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області; вилучити із постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп» (Вишеньківське лісництво, квартал 6) земельні ділянки, що визначені для передачі у власність громадянам площею по 0,99 га, розташовану на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області; змінити цільове призначення вилучених за цим рішеннями земельних ділянок з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передати їх у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. По-друге, представник відповідача вказав на те, що відповідно до положень п.5 ч.1 ст.31 ЛК України обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для несільськогосподарських потреб земельні ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного значення та припиняють права користування ними. Тобто, вилучення і надання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га для нелісогосподарських потреб належить до повноважень Київської обласної державної адміністрації. Крім цього, в своїх заперечення представник відповідача наголосив на спливі строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] також заперечувала проти задоволення позову. Крім цього, подала до суду заяву про застосування строку позовної давності. Вказану заяву обґрунтувала, тим, що прокуратурі Київської області стало відомо про порушення прав позивачів з дня проголошення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року у справі №2а-174/-1/08 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року у справі №2а-176-1/08, а право на пред'явлення даного позову виникло відповідно 23 грудня 2010 року та 18 листопада 2010 року, з дати набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду. До даного часу прокуратура Київської області та позивачі не звертались з позовом до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів, доказів про пропуск строку позовної давності з поважних причин суду не надано. Інші учасники цивільного процесу у судове засідання не з'явились. Вони у встановленому порядку завчасно повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, які з'явились у судове засідання, та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року у справі за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти рішення та вчинити певні дії, позовні вимоги задоволені. Визнано протиправною відмову Київської обласної державної адміністрації відвести позивачам земельну лісову ділянку кожному по 0,99 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель ДП «Бориспільський лісгосп» (Вишеньківське лісництво, квартал 6) на території Гірської сільської ради Бориспільського району, а також визнано протиправною відмову Київської обласної державної адміністрації відвести відповідачам земельні лісові ділянки кожному площею по 0,90 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель ДП «Бориспільський лісгосп» Вишеньківське лісництво», квартал 6 на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області. Зобов'язано Київську обласну державну адміністрацію надати згоду та затвердити «Проект землеустрою щодо припинення права користування земельною ділянкою ДП «Бориспільський лісгосп», перевести зазначену земельну ділянку із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі у власність позивачам для ведення особистого селянського господарства на території сільської ради; вилучити з постійного користування ДП «Борспільський лісгосп» (Вишеньківське лісництво, квартал 6) земельну ділянку, що визначена для передачі у власність позивачам земельні ділянки по 0,99 га кожному на території Гірської сільської ради; змінити цільове призначення, вилучених за цим рішенням земельних ділянок з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп», із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію сільськогосподарського призначення та передати їх у власність позивачам в розмірі 0,99 га кожному для ведення особистого селянського господарства (а.с.15-18). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року у справі за адміністративним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської обласної державно адміністрації про зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти рішення та вчинити певні дії, позовні вимоги задоволені (а.с.25-28). У виконання вказаних постанов Солом'янського районного суду м. Києва, головою Київської обласної державної адміністрації було видано розпорядження від 25 листопада 2008 року №№ 1469-1478, якими припинено право постійного користування та вилучено 10 земельних ділянок загальною площею 9,9 га (ліси) на території Гірської сільської ради із постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп» (Вишеньківське лісництво, квартал 6); змінено їх цільове призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на землі сільськогосподарського призначення без права вирубки дерев та передано у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.37-41,47-51). На підставі розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації особам були видані державні акти. [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9901 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.42). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.43). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.44). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9901 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.45). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9901 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.46). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.32). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.33). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.34). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.35). [PERSON] державний акт на право власності [NUMBER] від 12 вересня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0,9900 га для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Гірської сільської ради (а.с.36). Розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації від 02 лютого 2010 року №81-82 було змінено цільове призначення земельних ділянок з ведення особистого селянського господарства на для ведення індивідуального садівництва. На підставі даного розпорядження треті особи отримали державні акти на право власності на земельну ділянку: [PERSON] державний акт [NUMBER] від 29 грудня 2012 року; [PERSON] державний акт [NUMBER] від 29 грудня 2012 року; [PERSON] державний акт [NUMBER] від 29 грудня 2012 року; [PERSON] державний акт [NUMBER] від 29 грудня 2012 року; [PERSON] [NUMBER] від 29 грудня 2012 року; [PERSON] державний акт [NUMBER] від 29 грудня 2012 року; [PERSON] [NUMBER] від 29 грудня 2012 року; [PERSON] державний [NUMBER] від 29 грудня 2012 року. Як вбачається зі змісту інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.52-68) зазначені земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 01 квітня 2013 року були відчужені на користь [PERSON] Разом з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області, в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року, скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено у повному обсязі (а.с.19-21). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від листопада 2012 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року залишено без змін (а.с.22-24). Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст.31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, зокрема передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними. У відповідності до положення ст.27 ЛК України до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 гектар, що перебувають у державній власності. Статтею 57 ЛК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та ст.20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України. Згідно з ч.7 ст.122 ЗК України Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятої і дев'ятою цієї статті. Відповідно до ч.9 ст.149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається зі змісту розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 25 листопада 2008 за №№1469-1478 спірні земельні ділянки були землями лісового фонду та відповідно перебували в державній власності до винесення оскаржуваних розпоряджень та передачі їх у власність третім особам. Даними розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації, було вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування - ДП «Бориспільський лісгосп». З матеріалів справи вбачається, що оспорювані розпорядження, якими вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування одного й того самого постійного користувача, видано в один день, ними вилучено окремі земельні ділянки, які використовувалися для ведення лісового господарства, змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення і ці земельні ділянки передано у власність окремим громадянам для ведення особистого селянського господарства. Проте, розпорядження земельними ділянками не є порушенням законодавства, оскільки таких заборон законодавство України не містить. Щодо видання оспорюваних розпоряджень в один день, то законодавство України не містить відповідних норм або обмежень чи заборон щодо цього. Посилання прокурора про те, що земельні ділянки вибули з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп» поза його волею не відповідає дійсності, оскільки громадяни звернулися до органу державної влади за отриманням земельної ділянки у власність, для чого замовили та оплатили виготовлення необхідної документації. Орган державної влади отримавши відповідні погодження, висновки та проекти прийняв рішення, яким надав громадянам земельні ділянки, а громадяни земельні ділянки отримали. Крім цього, у судовому засіданні представник ДП «Бориспільський лісгосп» Анісімов Ф.Х. пояснив, що ДП «Бориспільський лісгосп» надав дозвіл на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп». Таким чином, вказана прокурором обставина, що земельні ділянки вибули з постійного користування ДП «Бориспільський лісгосп» поза його волею не відповідає дійсності. Зважаючи на це, позовні вимоги прокурора про визнання протиправними та скасування розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 25 листопада 2008 року №№1469-1478 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, позовні вимоги прокурора про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки видані на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] є похідними вимогами від вимоги про визнання протиправними та скасування оспорюваних розпоряджень, а отже вказані вимоги також не підлягають задоволенню. З приводу вимог прокурора щодо витребування з незаконного володіння [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ДП «Бориспільське лісове господарство» спірних земельних ділянок, на підставі ст.388 ЦК України, вказані вимоги також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Судом встановлено, що спірні земельні ділянки вибули з власності держави за наявності необхідних висновків та погоджень за рішенням уповноваженого органу держави, який мав право відчужувати спірні земельні ділянки, а отже, вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім цього, відповідно до положення ст.256 та ст.257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. У відповідності до ч.1 ст.46 ЦПК України органи, які відповідно до ст.45 цього Кодексу, звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють. Таким чином, положення ч.1 ст.261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності, поширюються на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Перебіг позовної давності в такому разі починається від дня, коли прокурор довідався або міг довідатися про порушення інтересів держави. Встановлено, що прокурору стало відомо про обставини прийняття оспорюваних розпоряджень Київської обласної державної адміністрації з часу скасування постанов Солом'янського районного суду м. Києва від 24 вересня 2008 року та набрання законної сили постановами Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року та від 09 листопада 2010 року, тобто відповідно 23 грудня 2010 року та 18 листопада 2010 року. Таким чином, строк позовної давності сплинув відповідно 23 рудня 2013року та 18 листопада 2013 року. Судом не приймається до уваги посилання прокурора на ту обставину, що йому стало відомо про обставини прийняття оспорюваних розпоряджень лише після прийняття судом касаційної інстанції у листопаді 2012 року відповідного рішення. Судом також критично оцінюється вказівка прокурора на те, що про порушення земельного законодавства органам прокуратури стало відомо за результатами проведення перевірки відповідно до постанови заступника прокурора Київської області №56 від 18 червня 2014 року. Враховуючи викладене, право прокурора на пред'явлення позову виникло у 2010 році, коли йому стало відомо про прийняття спірних розпоряджень Київської обласної державної адміністрації. Тобто, строк позовної давності за цими вимогами сплив у 2013 році. Прокурор не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку звернення до суду та не надав суду доказів, що строк позовної давності пропущено з поважних причин. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 01 липня 2015 року з №6-178ицс15 за змістом ст.ст.256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ч.2 ст.45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо. Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у ст.46 ЦПК України. Згідно із частиною першою ст.46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст.45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для стягнення з відповідачів в дохід держави судового збору відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed