Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Савіхіної Анастасії Миколаївни звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить стягнути з [PERSON] після смерті позичальника [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8655,64 грн. за кредитним договором № б/н від 30.12.2013 року та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30 грудня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 червня 2016 року. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 31 травня 2016 року по 31 листопада 2016 року. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією витягу з державною реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть, у якому в якості адреси заявника зазначена: [ADDRESS] . Позивачем 18 вересня 2017 року була направлена претензія кредитора до Токмацької державної нотаріальної контори. 06.10.2017 року позивачем було отримано відповідь Токмацької державної нотаріальної контори. Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлою позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 04 грудня 2019 року до спадкоємця [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором б/н від 30 грудня 2013 року становить 8655,64 грн., яка складається з наступного: 4 200,00 грн. - заборгованість за кредитом; 4 455,64 грн. - заборгованість за відсотками. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати докази від територіального органу, до повноважень якого входять питання реєстрації місця проживання фізичних осіб (Центру надання адміністративних послуг у місті та/або сільської ради), компетенція якого територіально поширюється на адресу останнього місця реєстрації проживання померлої [INFO] позичальника [PERSON] : довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті померлої [INFO] та витребувати докази від Токмацької державної нотаріальної контори: копію спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] : ідентифікаційний номер: [NUMBER] (т. 1 а.п. 19-20). Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Савіхіної Анастасії Миколаївни до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху та надано строк десять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків (т.1, а.п. 57-60). Представником позивача недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі усунуті у встановлений строк, подано заяву про усунення недоліків (т. 1 а.п. 63) позовну заяву про стягнення боргу кредитором спадкодавця (в новій редакції) (т. 1 а.п. 68-70), яка дублює обґрунтування та позовні вимоги первісної позовної заяви та клопотання про витребування доказів, в якому визначено коло осіб в яких необхідно витребувати докази (т. 1 а.п. 65-66). В клопотанні про витребування доказів представник позивача просив витребувати докази від Токмацької державної нотаріальної контори: відомості про факт видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , осіб, які подали заяву про прийняття спадщини, а також які вже прийняли спадщину, склад спадщини, наявне спадкове майно, його вартість, тощо. Витребувати від Відділу реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради інформацію щодо осіб, що були зареєстровані та проживали на момент смерті за однією адресою разом з [PERSON] . 12 червня 2020 року Токмацьким районним судом Запорізької області було направлено запит до Відділу надання адміністративних послуг та реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (т.1 а.п. 126). 17 червня 2020 року до суду від Відділу надання адміністративних послуг та реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради надійшла відповідь на запит щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.п. 127). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19 червня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Савіхіної Анастасії Миколаївни до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. В задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відмовлено. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, та право на пред`явлення зустрічного позову. Витребувано від Токмацької державної нотаріальної контори: відомості про факт видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , осіб, які подали заяву про прийняття спадщини, а також які вже прийняли спадщину, склад спадщини, наявне спадкове майно, його вартість, тощо та витребувано від Відділу реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради інформацію щодо осіб, що були зареєстровані та проживали на момент смерті ( [INFO] ) за однією адресою разом з [PERSON] , а саме: [ADDRESS] (т.1 а.п. 128-131). 25 червня 2020 року до суду від Відділу надання адміністративних послуг та реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради надійшла відповідь на запит щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] в м. Токмак не зареєстрована. Була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстраційного обліку 26 липня 2016 року у зв`язку зі смертю а/з № 244 від 01 червня 2016 року. Померла [INFO] . Також за даною адресою на момент смерті, [INFO] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т.1 а.п. 134). 06 липня 2020 року на виконання ухвали суду від 19 червня 2020 року завідувач Токмацької державної нотаріальної контори надала копію спадкової справи після [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1 а.п. 135-225). В матеріалах даної спадкової справи міститься заява [PERSON] від 17 жовтня 2016 року, відповідно до якої останній приймає після матері [PERSON] спадщину за законом. Зазначив, що крім нього є інший спадкоємець: син - [PERSON] (т.1 а.п. 137). З матеріалів спадкової справи слідує, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті їх матері [PERSON] (т.1 а.п. 135-225). 15 липня 2020 року до суду від представника відповідача, [PERSON] , адвоката Майсак В.О. надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву позивачу (т.1 а.п. 230-232). У відзиві представник зазначає, що відповідач заперечує проти позовних вимог та не визнає їх у повному обсязі, свої заперечення обґрунтовує наступним. Позивачем не доведено, що спадкоємцем всього майна є тільки [PERSON] , оскільки крім нього є ще спадкоємці після померлої [PERSON] . Крім того, представник відповідача вказує, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимог, у тому числі позовних, до спадкоємців. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю [PERSON] спадкоємцями майже одразу Банку було надано копію свідоцтва про смерть, тобто кредиторові спадкодавця належало протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Фактично право вимоги виникло у позивача з 31 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року. Представник відповідача вважає, що позивач в даному випадку безпідставно пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника і вказаний строк поновленню не підлягає, внаслідок чого позивач втратив право вимоги до відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. [PERSON] померла [INFO] , але лише 18 вересня 2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Токмацької державної нотаріальної контори, тобто, строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, банком було пропущено, а тому позивач позбавляється права вимоги. Представник відповідача зазначає, що позивач не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно відповідач прийняв у спадок та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з [PERSON] заявлених позивачем грошових коштів. Представник відповідача вважає, що відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, позов АТ КБ «ПриватБанк» являється безпідставним, не доведеним, а тому задоволенню не підлягає (т.1 а.п. 230-232). 10 серпня 2020 року (на електронну пошту суду) та 17 серпня 2020 року (поштовим відправленням) до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та докази його направлення відповідачу. До відповіді на відзив представник позивача надає додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (т. 1 а.п. 236-244, т. 2 а.п. 1-21, т. 2 а.п. 24-53). 04 вересня 2020 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій представник уточнює коло відповідачів та пред`являє вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця з [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.п. 54-59). 29 вересня 2020 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення правонаступника [PERSON] (т. 2 а.п. 64-66). 29 вересня 2020 року на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача [PERSON] (т. 2 а.п. 67-68). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2020 року клопотання представника позивача про залучення до участі співвідповідача [PERSON] задоволено. Залучено до участі у справі №328/994/20 співвідповідача [PERSON] (т.2 а.п. 71-72). 27 жовтня 2020 року до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30 грудня 2013 року у розмірі 8 655,64 грн. та судовий збір. Представник позивача надає докази її направлення відповідачам (т.2 а.п. 80-90). 02 листопада 2020 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, в якому просить долучити: виписку по картковому рахунку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору; внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки клієнту, підтвердження направлення доказів відповідачу (т.2 а.п. 94-117). 03 листопада 2020 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Майсак В.О. надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву позивачу та відповідачу [PERSON] . У відзиві представник зазначає, що відповідач заперечує проти позовних вимог та не визнає їх у повному обсязі. Відзив має такий зміст як і відзив, наданий адвокатом Майсак В.О. 15 липня 2020 року. Крім того, представник відповідача просила викликати в якості свідка [PERSON] , яка може підтвердити, що відповідачі виконали вимоги чинного законодавства та повідомили банк про смерть спадкодавця. [PERSON] особисто відносила свідоцтво про смерть [PERSON] до Токмацького відділення Приватбанку (т. 2 а.п. 118-124). 13 листопада 2020 року, 19 листопада 2020 року (на електронну пошту суду) та 26 листопада 2020 року (поштовим відправленням) до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої наполягають на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т. 2, а.п. 128-138, 140-152, 155-166). 12 січня 2021 року (на електронну пошту суду) та 25 січня 2021 року (поштовим відправленням) до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором №б/н від 30 грудня 2013 року в розмірі 7 135,82 грн. (4 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 935,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками), а також понесені судові витрати. Представник позивача додає докази направлення такої заяви відповідачам (т. 2 а.п. 178-188, 198-209). 12 січня 2021 року до суду від представника відповідачів надійшла заява, в якій просить долучити до матеріалів справи копію листа від 27 листопада 2015 року, поштовий конверт, копію рішення суду від 18 березня 2015 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 07 травня 2014 року та 02 вересня 2014 року, поштову квитанцію, яка підтверджує факт направлення позивачу (т. 2 а.п. 189-192). 02 лютого 2021 року до суду від представника відповідачів надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог, та докази направлення позивачу, відповідно до якого, представник відповідачів просив відмовити в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Крім того, представник відповідачів вказує на те, що позивач звернувся до суду з позовом в травні 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності (т. 2 а.п. 212-214). 18 лютого 2021 року представник відповідачів в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про витребування доказів, а саме: - оригіналу кредитної справи на ім`я [PERSON] , 1953 року народження, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 30.12.2013 року в якому міститься оригінал підпису [PERSON] , що підтверджує факт отримання нею кредиту від банку; - та відомостей про день та час надання спадкоємцями [PERSON] працівникам Токмацького відділення Приватбанку копії свідоцтва про смерть, коли та хто надав копію свідоцтва про смерть на ім`я [PERSON] (т. 2 а.п. 215-220). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 року клопотання представника відповідачів про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: - оригінал кредитної справи заведеної на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 30.12.2013 року; - відомості про день та час надання спадкоємцями [PERSON] працівникам Токмацького відділення Приватбанку копії свідоцтва про смерть, коли та хто надав копію свідоцтва про смерть на ім`я [PERSON] (т.2 а.п. 223-224). 05 березня 2021 року (на електронну пошту суду) від представника позивача на виконання запиту суду надійшла відповідь, в якій зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк стало відомо про смерть боржника [PERSON] [INFO] (т. 2 а.п. 230-232). 10 березня 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що [PERSON] підписуючи анкету-заяву від 30.12.2013 року висловила згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загально доступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Позичальник підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку чітко вбачається, що позичальнику було встановлено кредитний ліміт та те, що позичальник користувався кредитними коштами. Представник позивача вважає, що банк строк для пред`явлення вимог до спадкоємців не пропустив, оскільки у вересні 2017 року звернувся до Токмацької нотаріальної контори з претензією, яка була прийнята та зареєстрована. В червні 2018 року банк звертався з листом претензією до [PERSON] , але відповіді від спадкоємця банк не отримав. Представник позивача вказує, що [PERSON] отримала кредитну картку, строк дії якої до 03.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача 14.05.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. Представник позивача вважає, що обставини на які відповідач посилається не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при звернені до суду (т. 2 а.п. 238-248). 10 березня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідачем у якій зазначено [PERSON] , з якої АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 30.12.2013 року в розмірі 7 135,82 грн. (т.3 а.п. 1-17). 18 березня 2021 року до суду від представника позивача на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла відповідь, в якій зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк стало відомо про смерть боржника [PERSON] [INFO] (т. 3 а.п. 28-30). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 18 березня 2021 року клопотання представника позивача про зменшення розміру позовних вимог та про вступ у справу як представника позивача, проведення судового засідання в режимі відеоконференції у цивільній справі № 328/994/20 (провадження 2/328/177/21) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, повернуто позивачу без розгляду (т. 3 а.п. 32-34). Представник позивача неодноразово надсилав до суду повідомлення стосовно витребуваних оригіналів документів, де зазначав про неможливість надати оригінали у встановлений строк (т. 3 а.п. 18, 21, 25, 45). 17 травня 2021 року до суду від представника позивача адвоката Качан О.С. надійшла заява, в якій просила долучити до матеріалів справи додаткові документи, зокрема копію анкети-заяви підписаної [PERSON] від 30.12.2013 року та роздруківку з комп`ютерної бази про внесення відомостей про смерть [PERSON] (вид документа - свідоцтво про смерть), відомості внесені 04 червня 2016 року (т. 3 а.п. 62-75). В підготовчому судовому засіданні оригінал анкети-заяви підписаної [PERSON] від 30.12.2013 року надавався для огляду. 25 травня 2021 року до суду від представника позивача адвоката Качан О.С. надійшла заява, в якій просила долучити до матеріалів справи додаткові документи, а саме копію заяви [PERSON] від 05.08.2008 року та довідку про умови кредитування від 05.08.2008 року; довідку про умови кредитування від 23.03.2010 року; довідку про умови кредитування від 23.07.2010 року; пам`ятку клієнта від 19.08.2010 року; зображення ощадної книжки та запевнення [PERSON] , що вона ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банка від 19.08.2010 року; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», зміни до тарифів по карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold» від 28.01.2013 року, тарифи по карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold» від 01.04.2015 року, заяви про зміну персональних даних від 23.05.2014 року, 24.02.2014 року, від 19.02.2014 року, 07.05.2014 року, копія довідки про видані [PERSON] кредитні картки, фотозображення [PERSON] з банківської карткою (т. 3 а.п. 81-122). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 червня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті . Клопотання представника відповідачів про виклик і допит свідка задоволено. У судове засідання викликано свідка [PERSON] (т. 3 а.п. 146-149). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача адвоката Качан О.С. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, на позові наполягає та просить позов задовольнити в повному обсязі (т. 3 а.п. 157-159). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник відповідачів адвокат Майсак В.О. в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до відповідачів відмовити, за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачу стало відомо про смерть спадкодавця [PERSON] , [INFO] , що представником банку не заперечується. Про обізнаність позивача про смерть [PERSON] також може підтвердити свідок [PERSON] , яка на прохання відповідачів особисто відносила свідоцтво про смерть [PERSON] до Токмацького відділення Приватбанку. Представник відповідача вказує, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимог, у тому числі позовних, до спадкоємців. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст. 1281, 1282 ЦК України. Позивачу стало відомо про смерть спадкодавця [PERSON] , 04 червня 2016 року, проте лише 18 вересня 2017 року, тобто більше ніж через рік, позивачем була направлена претензія кредитора до Токмацької державної нотаріальної контори, тобто, строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, банком було пропущено, а тому позивач позбавляється права вимоги. Представник відповідача вважає, що позивач в даному випадку безпідставно пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника і вказаний строк поновленню не підлягає, внаслідок чого позивач втратив право вимоги до відповідачів, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є тещею [PERSON] , а тому і добре знала [PERSON] . Після смерті [PERSON] її сини відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , перебували на заробітках, зокрема [PERSON] перебував на заробітках за кордоном, а інший син працював в смт. Кирилівка Запорізької області. На прохання відповідачів, які перебували за межами м. Токмак, вона особисто повідомляла Приватбанк про смерть [PERSON] та надавала оригінал свідоцтва про смерть, з якого представником банку було зроблено копію та були внесені відповідні відомості до комп`ютерної бази Приватбанку. Представник банку їй пояснив, що жодні проценти на суму заборгованості нараховуватись не будуть, будь-яких претензій не має. Заслухавши вступне слово представника відповідачів, допитавши в судовому засіданні свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 30 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір із [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, отримавши платіжну картку (т.1 а.п. 7, 81; т. 3 а.п. 57, 64). У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг та погодилася з його умовами. В анкеті-заяві зазначено, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку виявила бажання оформити на своє ім`я картку, про те яку саме не зазначено, будь-які відмітки відсутні. В анкеті-заяві не зазначено, що [PERSON] отримала пам`ятку клієнта, яка містить в тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, отримала та ознайомилася з її змістом під розпис. Будь-які відмітки в даній графі відсутні. В анкеті-заяві відсутні відомості про розмір кредитного ліміту, не зазначена відсоткова ставка, яка нараховується на суму заборгованості, відсутні відомості про нарахування неустойки (штрафу, пені), відсутні відомості про нарахування комісії. Згідно з підписаним кредитним договором № б/н [PERSON] було надано наступні кредитні картки: номер картки [NUMBER] дата відкриття 07.05.2014 терміном дії 02/18; номер картки [NUMBER] дата відкриття 12.11.2014 терміном дії 03/18, що підтверджується відповідною довідкою (т. 2 а.п. 98, 136, 148, 162, т. 3 а.п. 112). 07 травня 2014 року [PERSON] видано кредитну картку номер картки - [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 200 грн.; 29 липня 2014 року змінено кредитний ліміт, збільшено кредитний ліміт до 4 200,00 грн.; 12 листопада 2014 року змінено кредитний ліміт, зменшено кредитний ліміт до 4 200,00 грн.; 16 січня 2020 року змінено кредитний ліміт, знижено кредитний ліміт до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (т. 2 а.п. 97, 137, 149, 163). Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] (номер картки - [NUMBER] ) остання користувалася вказаною карткою, про що відображено відповідні операції, а саме: зняття готівкових коштів в банкоматі, поповнення картки в терміналах самообслуговування, оплата за продукти тощо (т. 1 а.п. 243-244, т.2 а.п. 30-31, 95-96). До позовної заяви та заяв по суті представником позивача додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (т.1 а.п. 8-31, 82-105; т. 2 а.п. 102-112). Вказані витяги з Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] не підписані, їх умови до відома [PERSON] не доводилися. 25 травня 2021 року до суду від представника позивача адвоката Качан О.С. надійшла заява, в якій просила долучити до матеріалів справи додаткові документи, а саме копію заяви [PERSON] від 05.08.2008 року та довідку про умови кредитування від 05.08.2008 року; довідку про умови кредитування від 23.03.2010 року; довідку про умови кредитування від 23.07.2010 року; пам`ятку клієнта від 19.08.2010 року; зображення ощадної книжки та запевнення [PERSON] , що вона ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банка від 19.08.2010 року; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Gold» (даний витяг до відома [PERSON] не доводився та нею не підписаний), зміни до тарифів по карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold» від 28.01.2013 року (дані зміни до відома [PERSON] не доводилися та нею не підписані), зміни до тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold» та карті Юніора від 02.04.2015 року (дані зміни до відома [PERSON] не доводилися та нею не підписані), актуалізація тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold», карті Юніора та елітним картам від 18.02.2015 року (дані тарифи до відома [PERSON] не доводилися та нею не підписані), зміни до тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold» та карті Юніора від 01.04.2015 року (дані зміни до відома [PERSON] не доводилися та нею не підписані), заяви про зміну персональних даних від 23.05.2014 року, 24.02.2014 року, від 19.02.2014 року, 07.05.2014 року, копія довідки про видані [PERSON] кредитні картки, фотозображення [PERSON] з банківською карткою (т. 3 а.п. 81-122). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30 листопада 2019 року, становить в розмірі 8 655,64 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 200 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 4 455,64 грн., про що надано відповідний розрахунок (т.1 а.п. 5-6, 79-80) та виписку по картковому рахунку [PERSON] (т. 1 а.п. 243-244, т.2 а.п. 30-31, 95-96). Подаючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, представник позивача подає і розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2020 року, з якого слідує що відбулася оплата в розмірі 1519,82 грн., у зв`язку з чим розмір заборгованості зменшився, і позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 7 135,82 грн. з яких 4200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2 935,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (т. 2 а.п. 179-188, 198-209). З даних розрахунків слідує, що кошти в розмірі 1519,82 грн. віднесено на погашення заборгованості по пені. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві від 30 грудня 2013 року процентна ставка не зазначена (т.1 а.п. 7, 81; т. 3 а.п. 57, 64). Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, відсутні відомості про нарахування комісії. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість, яка складається з тіла кредиту та заборгованості по відсоткам. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови Умовами, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору (пунктами 1.1.3.2.3, 1.1.6.1, 1.1.6.2, 2.1.1.4.5, 2.1.1.4.6., 2.1.1.5.4, 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.4., 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.7.2, 2.1.1.12.13, 1.1.5.20, 1.1.5.32 Умов), дію договору (пункт 2.1.1.2.11., 2.1.1.2.12.), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку від 30 грудня 2013 року, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. В анкеті-заяві зазначено, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку виявила бажання оформити на своє ім`я картку, про те яку саме не зазначено, будь-які відмітки відсутні. В анкеті-заяві відсутні відомості про розмір кредитного ліміту, не зазначена відсоткова ставка, яка нараховується на суму заборгованості, відсутні відомості про нарахування неустойки (штрафу, пені), відсутні відомості про нарахування комісії. В анкеті-заяві відсутня відмітка, що [PERSON] отримала пам`ятку клієнта, яка містить в тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, отримала та ознайомилася з її змістом під розпис. Будь-які відмітки в даній графі відсутні. Витяги з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, які надавались представником позивача до заяв по суті справи (т.1 а.п. 8-31, 82-105; т. 2 а.п. 102-112), [PERSON] не підписані, їх умови до відома [PERSON] не доводилися. 25 травня 2021 року до суду від представника позивача адвоката Качан О.С. надійшла заява, в якій просила долучити до матеріалів справи додаткові документи, а саме: витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Gold», зміни до тарифів по карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold» від 28.01.2013 року, зміни до тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold» та карті Юніора від 02.04.2015 року, актуалізація тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold», карті Юніора та елітним картам від 18.02.2015 року, зміни до тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна Gold» та карті Юніора від 01.04.2015 року, в підтвердження тарифів за кредитним договором (т. 3 а.п. 92 - 107), вказані тарифи до відома [PERSON] не доводилися та нею не підписані. Представник позивача адвокат Качан О.С. обґрунтовуючи позовні вимоги надала заяви про зміну персональних даних клієнта Приватбанка від 23.05.2014 року, 24.02.2014 року, від 19.02.2014 року, 07.05.2014 року, (т. 3 а.п. 108-111), проте вказані документи не підтверджують конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила банківських послуг. Заяви про зміну персональних даних клієнта Приватбанка стосуються лише коригування: суми додаткового регулярного доходу; контактного телефону подружжя; інформації щодо освіти, типу володіння нерухомістю за адресою проживання, рахунків інших банках, контактного телефону; та сімейного положення) та не є належним та допустимим доказом про конкретні запропоновані [PERSON] умови кредитування. Копія довідки про видані [PERSON] кредитні картки, фотозображення [PERSON] з банківською карткою (т. 3 а.п. 112-116), також не є належним та допустимим доказом про конкретні запропоновані [PERSON] умови кредитування. Надані представником позивача документи, а саме копію заяви [PERSON] від 05.08.2008 року та довідку про умови кредитування від 05.08.2008 року; довідку про умови кредитування від 23.03.2010 року; довідку про умови кредитування від 23.07.2010 року; пам`ятку клієнта від 19.08.2010 року; зображення ощадної книжки та запевнення [PERSON] , що вона ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банка від 19.08.2010 року (т. 3 а.п. 83-91), суд не бере до уваги оскільки вони стосуються інших кредитних договорів і не мають відношення до анкети-заяви від 30 грудня 2013 року. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, § 36). Умови, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), в постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 646/11485/16-ц (провадження № 61-33646св18), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Боржник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.п. 33, 107, 138). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно зі статтею 1282 ЦК України в редакції, чинній станом на час відкриття спадщини після смерті боржника [PERSON] ( [INFO] ), спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів. А тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження N 14-53цс18). Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть боржника [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідями представника позивача на виконання ухвали суду про витребування доказів (т. 2 а.п. 230-232, т. 3 а.п. 28-30). Крім того, згідно з роздруківкою з комп`ютерної бази позивача, наданою представником адвокатом Качан О.С. до заяви від 17 травня 2021 року про долучення додаткових документів, слідує, що внесено відомості про смерть [PERSON] (вид документа - свідоцтво про смерть), відомості внесені 04 червня 2016 року (т. 3 а.п. 65). [PERSON] померла [INFO] , тобто через чотири дні після смерті АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть боржника. Все це узгоджується і показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона є тещею [PERSON] , а тому і добре знала [PERSON] . Після смерті [PERSON] її сини відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] , перебували на заробітках, зокрема [PERSON] перебував на заробітках за кордоном, а інший син працював в смт. Кирилівка Запорізької області. На прохання відповідачів, які перебували за межами м. Токмак, вона особисто повідомляла Приватбанк про смерть [PERSON] та надавала оригінал свідоцтва про смерть, з якого представником банку було зроблено копію та були внесені відповідні відомості до комп`ютерної бази Приватбанку. В даному випадку спадкоємці виконали свій обов`язок та повідомити кредитора спадкодавця, АТ КБ Приватбанк, про відкриття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, в редакції, чинній станом на час відкриття спадщини після смерті боржника [PERSON] ( [INFO] ), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть боржника [PERSON] [INFO], а тому строк пред`явлення вимог до спадкоємців до [INFO]. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: 1) коло спадкоємців, які прийняли спадщину; 2) чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України; 3) при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); 4) при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Обставини, які підлягають встановленню при вирішені спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, наведені в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц (провадження № 61-2935св18). Судом встановлено, що спадкодавець, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстраційного обліку 26 липня 2016 року у зв`язку зі смертю а/з № 244 від 01 червня 2016 року. Померла [INFO] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №13-19/2044 від 22 червня 2020 року (т.1 а.п. 134). Крім того, згідно відмітки в паспорті [PERSON] мала зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , з 08 грудня 1992 року, що підтверджується копією паспорта (т.1 а.п. 32, 106). Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На час смерті спадкодавця [PERSON] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проживали [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (т.1 а.п. 134). [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 255/2016 та відповідачами не заперечується. В матеріалах даної спадкової справи міститься заява [PERSON] від 17 жовтня 2016 року, відповідно до якої останній приймає після матері [PERSON] спадщину за законом. Зазначив, що крім нього є інший спадкоємець: син - [PERSON] (т.1 а.п. 137). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45432312 від 17 жовтня 2016 року та №45432321 від 17 жовтня 2016 року після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу (т.1 а.п. 139-140). 17 жовтня 2016 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45432336 від 17 жовтня 2016 року (т.1 а.п. 141). 20 вересня 2017 року Токмацькою нотаріальною конторою було отримано претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» за вих. № від 09 вересня 2017 року, відповідно до якої представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить повідомити ПАТ «ПриватБанк» чи заводилась спадкова справа після померлого боржника; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8 714,53 грн. (т.1 а.п. 147-153). Токмацькою державною нотаріальною конторою до ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено повідомлення, про те, що претензія прийнята, зареєстрована. Спадкову справу відкрито на підставі заяви спадкодавців померлої, яких буде повідомлено про наявність боргу та обов`язок його сплатити (т.1 а.п. 154). Токмацькою державною нотаріальною конторою до [PERSON] та [PERSON] було направлено повідомлення, про те, що від ПАТ «ПриватБанк» надійшла претензія (вимога кредитора), щодо боргу [PERSON] , померла ( [INFO] ) [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] (т.1 а.п. 154). В матеріалах даної спадкової справи міститься заява [PERSON] від 20 червня 2020 року, відповідно до якої останній прийняв після матері [PERSON] спадщину за законом. Зазначив, що крім нього є інший спадкоємець: син - [PERSON] . Просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом (т.1 а.п. 189) та заява [PERSON] від 20 червня 2020 року, відповідно до якої останній прийняв після матері [PERSON] спадщину за законом. Просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом (т.1 а.п. 190). До Токмацької державної нотаріальної контори від [PERSON] та [PERSON] 20 червня 2020 року подано заяву, в якій зазначають, що їм відомо про кредиторську претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших банків, щодо боргу померлої матері - [PERSON] по сплаті заборгованості по кредиту (т.1 а.п. 191). 20 червня 2020 року державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори Каправому В.Л. та [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані в реєстрі за № 774, 776, 775, 777 (Т.1, а.п. 217-220). [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті їх матері [PERSON] , що також підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60634957 від 20 червня 2020 року, № 60635108 від 20 червня 2020 року, № 60634995 від 20 червня 2020 року та № 60635022 від 20 червня 2020 року (т.1 а.п. 221-222, 224-225). Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до частини 1, 2, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з копією Спадкової справи № 255/2016, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заявили про відмову від спадщини, а отже є такими, що прийняли спадщину, відкриту після смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 червня 2016 року (т. 1 а.п. 33, 107, 138). АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть боржника [PERSON] [INFO], а тому строк пред`явлення вимог до спадкоємців до [INFO]. З матеріалів спадкової справи слідує, що АТ КБ Приватбанк лише у вересні місяці 2017 року, тобто більше ніж через рік, з порушенням встановленого законом строку звернувся до Токмацької нотаріальної контори з претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» за вих. № від 09 вересня 2017 року, яка зареєстрована нотаріусом 20 вересня 2017 року, відповідно до якої представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить повідомити ПАТ «ПриватБанк» чи заводилась спадкова справа після померлого боржника; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8 714,53 грн. (т.1 а.п. 34-36, 108-110, 147-153). Токмацькою державною нотаріальною конторою до ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено повідомлення, про те, що претензія прийнята, зареєстрована. Спадкову справу відкрито на підставі заяви спадкодавців померлої, яких буде повідомлено про наявність боргу та обов`язок його сплатити (т.1 а.п. 154, т. 2 а.п. 15). АТ КБ «ПриватБанк» зверталося до [PERSON] з листом-претензією за вих. SAMDNWFC00004600300 від 06.06.2018 року, вих. SAMDNWFC00008563762 від 06.06.2018 року (т. 2 а.п. 1-14, 32-44) та листом-претензією за вих. SAMDNWFC00004600300 від 14.11.2019 року (т. 1 а.п. 38-40, 112-114) з вимогою сплати заборгованість за кредитним договором б/н від 30.12.2013 року укладеним між АТ КБ Приватбанк та [PERSON] . Як слідує, з досліджених в судовому засіданні матеріалів, позивач почав вчиняти активні дії, а саме звертатися з відповідними претензія та з запитами до нотаріальної контори, вже після спливу, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, шестимісячного строку від дня коли банк дізнався про відкриття спадщини. Сплив строку встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), в отже і неможливість вимагати в суді захисту відповідного права. Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Оскільки, кредитор пред`явив вимоги до спадкоємців поза межами зазначених строків, то це є підставою для відмови кредитору в стягненні заборгованості. Посилання представника позивача в заявах по суті справи на те, що оскільки свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям видано 20.06.2020 року, позивач звернувся до суду з позовною заявою від 11.02.2020 року, першу претензію кредитора до спадкоємця [PERSON] було направлено 15.07.2018 року, а тому застосовуючи чинну редакцію ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України (на час розгляду справи в суді) строк на звернення до суду не сплив, проте з такими доводами представника банку суд не може погодитися. АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть боржника [PERSON] [INFO], а тому строк пред`явлення вимог до спадкоємців до [INFO]. Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58 Конституція України). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001). Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Боржник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.п. 33, 107, 138). Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до частини 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30 листопада 2019 року, становить в розмірі 8 655,64 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4 200 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками - 4 455,64 грн., про що надано відповідний розрахунок (т.1 а.п. 5-6, 79-80) та виписку по картковому рахунку [PERSON] (т. 1 а.п. 243-244, т.2 а.п. 30-31, 95-96). Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку [PERSON] слідує, що до складу заборгованості також входять відсотки, нараховується пеня та комісія. Оскільки умовами кредитного договору не обумовлений розмір процентів за користування кредитом, відсутні відомості про нарахування неустойки (штрафу, пені), відсутні відомості про нарахування комісії, то вказані суми не можуть включатися при розрахунку заборгованості. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON] (номер картки - [NUMBER] ) остання користувалася вказаною карткою, про що відображено відповідні операції, а саме: зняття готівкових коштів в банкоматі, поповнення картки в терміналах самообслуговування, оплата за продукти тощо (т. 1 а.п. 243-244, т.2 а.п. 30-31, 95-96). З вказаної виписки слідує, що банк здійснював списання нарахованих на прострочений кредит овердрафт відсотків, списання нарахованих за овердрафт відсотків, списував відсотки за користування кредитом, здійснював списання пені за прострочку за кредитом, комісії за обслуговування тощо, що в свою чергу призвело до збільшення заборгованості за кредитним договором. Так, враховуючи дані відображені у виписці по картковому рахунку [PERSON] слідує, що [PERSON] отримала кредитні кошти (шляхом зняття готівки з кредитної картки, переказ коштів, оплата продуктів), в період з 07.05.2014 року по день смерті [INFO] , в розмірі 4 667,09 грн. За життя [PERSON] погасила кредит (поповнювала кредитну картку) на суму 4 852,87 грн., тобто фактично розрахувалась з банком за отримані кредитні кошти та навіть виникла переплата в розмірі 185,78 грн. З виписки по картковому рахунку [PERSON] слідує, що банк здійснював нарахування відсотків по кредиту та списував їх у зв`язку з чим збільшувалася заборгованість за кредитом (в тому числі здійснював списання нарахованих на прострочений кредит овердрафт відсотків, списання нарахованих за овердрафт відсотків, відсотків за користування кредитом, відсотків за прострочений кредит тощо) розмір яких становить 6 910,68 грн.; крім того банк здійснював нарахування пені в розмірі 200 грн., штрафів в розмірі 1400,00 грн., а також здійснював нарахування комісії за обслуговування (членський внесок за карту Gold, участь у Gold-клубі) в розмірі 340,00 грн., що в свою чергу призвело до збільшення заборгованості за кредитом. Як встановлено судом, умовами кредитного договору не обумовлений розмір процентів за користування кредитом, відсутні відомості про нарахування неустойки (штрафу, пені), відсутні відомості про нарахування комісії, а тому вказані суми не можуть включатися при розрахунку заборгованості. Крім того, з виписки по картковому рахунку [PERSON] слідує, що 10 липня 2016 року після смерті [PERSON] , була внесена на погашення заборгованості сума в розмірі 782,87 грн., деталі операції закриття заборгованості з поповнення карти. Розрахунок заборгованості за договором б/н від 30.12.2013 року складений банком станом на 30 листопада 2019 року, суд оцінює критично, оскільки здійснюючи такий розрахунок банк включив до суми заборгованості - проценти за користування кредитом, неустойку (штраф, пеню) та комісію, проте умовами кредитного договору вказані нарахування не обумовлені, а тому вказані суми не можуть включатися при розрахунку заборгованості. Подаючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, представник позивача подає і розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2020 року, з якого слідує що відбулася оплата в розмірі 1519,82 грн., у зв`язку з чим розмір заборгованості зменшився, і позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 7 135,82 грн. з яких 4200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2 935,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (т. 2 а.п. 179-188, 198-209). З даних розрахунків слідує, що кошти в розмірі 1519,82 грн. віднесено на погашення заборгованості по пені. Як вже зазначалося, умовами кредитного договору не обумовлений розмір процентів за користування кредитом, відсутні відомості про нарахування неустойки (штрафу, пені), відсутні відомості про нарахування комісії, а тому вказані суми не можуть включатися при розрахунку заборгованості. Враховуючи дані відображені у виписці по картковому рахунку [PERSON] слідує, що [PERSON] отримала кредитні кошти (шляхом зняття готівки з кредитної картки, переказ коштів, оплата продуктів), в період з 07.05.2014 року по день смерті [INFO] , в розмірі 4 667,09 грн. За життя [PERSON] погасила кредит (поповнювала кредитну картку) на суму 4 852,87 грн., тобто фактично розрахувалась з банком за отримані кредитні кошти та навіть виникла переплата. Враховуючи умови кредитного договору б/н від 30.12.2013 року укладеного між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] відомості, які містяться у виписці по картковому рахунку [PERSON] слідує, що заборгованість по кредитному договору погашена. Виходячи з наведеного, суд вважає вимоги банку про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором б/н від 30.12.2013 року в розмірі 7 135,82 грн., яка складається з: 4 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 935,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку поданимсторонами доказам, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку про те, що вимоги банку про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ Приватбанк заборгованості за кредитним договором б/н від 30.12.2013 року в розмірі 7 135,82 грн., яка складається з: 4 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 935,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Відповідно до частин 1-3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір поверненню не підлягає відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Outcome: dismissed