Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 21 жовтня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Горішньовигнанській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 07. Від подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу стали сварки і суперечки, що виникали між ними. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально, тому [PERSON] прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], дитину залишити проживати з нею, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 21 жовтня 2006 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в Горішньовигнанській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 07. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають з 2008 року, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стали часті сварки і суперечки, що виникали між сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Outcome: approved