Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

АТ Сбербанк звернулося до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] кредитного договору № 14284-ФО/2012/120 від 09.07.2012 року, [PERSON] отримала кредитні кошти на поточні потреби у розмірі 550 000 гривень з відсотковою ставкою 23,11% річних, із кінцевим строком повернення до 07.07.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір поруки №14284-ФО/2012/120 від 09.07.2012 року, а також договір поруки з [PERSON] № 14284-ФО/2012/120/2 від 09.07.2012 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 05.05.2017\~ року у сумі 580\~286,61 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 329\~999,92 гривень, процентів за користування кредитом у сумі 249 626,09 гривень, пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом в розмірі 366,60 гривень, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 294,00 гривень. 15 вересня 2016 року позивачем на адресу відповідачів були направлені повідомлення-вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за вказаним кредитним договором, однак станом на 05.05.2017 року заборгованість за кредитним договором відповідачами не погашена. У зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 580\~286,61 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 329\~999,92 гривень, процентів за користування кредитом у сумі 249 626,09 гривень, пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом в розмірі 366,60 гривень, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 294,00 гривень, а також судові витрати у сумі 8704,30 гривень. Уточнивши свої позовні вимоги позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 14284-ФО/2012/120 від 09.07.2012\~ року, що становить у розмірі 579\~626,01 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 329 999,92 гривень, процентів за користування кредитом у сумі 249 626,09 гривень, а також судові витрати у сумі 8704,30 гривень. Представник позивача Лаєнко П.П., що діє на підставі довіреності у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення викладені у позові. \~ \~ \~ \~ Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином, проте до суду було надіслано клопотання їх представника адвоката Гуревич Р.Г., який просив розглянути справу за відсутності відповідачів, вказав, що проти позову вони заперечують та просив відмовити в його задоволенні з підстав вказаних у відзиві. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Гуревич Р.Г., що діє на підставі ордеру серія ДН № 014890 від 12 жовтня 2018 року у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте до суду надіслав клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності, та вказав, що проти позову заперечує та просив відмовити в його задоволенні з підстав вказаних у відзиві, а саме вказав, що дійсно між позивачем та [PERSON] 09.07.2012 року було укладено кредитний договір № 14284-ФО/2012/120, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 550 000 гривень з відсотковою ставкою 23,11% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №14284-ФО/2012/120 від 09.07.2012 року, а також договір поруки з [PERSON] № 14284-ФО/2012/120/2 від 09.07.2012 року. У даному кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання визначений як 07.07.2017 року. 15 вересня 2016 року позивачем на адресу відповідачів були направлені повідомлення-вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за вказаним кредитним договором, а тому саме після цієї дати позивач не мав права нараховувати проценти за даним кредитним договором. Крім того, останній платіж за кредитним договором було здійснено 09.07.2014 року, а оскільки позивач звернувся до відповідачів із повідомленням щодо повернення повної суми заборгованості за кредитом, то він тим самим змінив строк виконання основного зобов`язання. Позивач звернувся до суду з позовом лише 11.05.2017 року, що в свою чергу свідчить про пропуск ним строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦК України, а тому слід відмовити у задоволенні позову в даній частині. Що стосується до заявлених вимог до [PERSON] , то слід зазначити, що відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Зазначеним договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії, а тому слід застосувати норми ч.4 ст. 559 ЦК України, та порука є припиненою, оскільки позивач протягом шести місяців з дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимог до поручителя. У зв`язку з чим, вважає, що позов в частині стягнення заборгованості з [PERSON] також задоволенню не підлягає. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~280\~ЦПК\~України\~у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов АТ Сбербанк підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Відповідно до укладеного між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] кредитного договору № 14284-ФО/2012/120 від 09.07.2012 року, [PERSON] отримала кредитні кошти на поточні потреби у розмірі 550 000 гривень з відсотковою ставкою 23,11% річних, із кінцевим строком повернення до 07.07.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір поруки №14284-ФО/2012/120 від 09.07.2012 року, а також договір поруки з [PERSON] № 14284-ФО/2012/120/2 від 09.07.2012 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 05.05.2017\~ року у сумі 579\~626,01 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у сумі 329\~999,92 гривень та процентів за користування кредитом у сумі 249 626,09 гривень. 15 вересня 2016 року позивачем на адресу відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були направлені повідомлення-вимоги № 10385/7/28-3, № 10382/7/28-3, № 10253/7/28-3, про дострокове повернення повної суми заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до накладних № 3364354 від 19.09.2016 року, № 3364357 від 19.09.2016 року, № 3364355 від 19.09.2016 року та № 3364356 від 19.09.2016 року слідує, що вищезазначені повідомлення-вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачами отримані не були, та були повернуті на адресу позивача. Станом на 05.05.2017 року заборгованість за кредитним договором відповідачами не погашена. \~ \~ \~ \~ \~ При вирішенні даного спору суд виходить з наступного: Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України слідує, що: «1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Згідно до ст. 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання\~недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Так, пунктом 6.1. укладеного між сторонами кредитного договору №14284-ФО/2012/120\~від 09.07.2012\~року визначено,\~що позичальник\~зобов`язується сплачувати\~Банку за\~користування кредитом\~проценти у\~розмірі,\~що \~зазначений в\~п.\~1.2. договору. Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитом. Також, пунктом 6.4. договору визначено, що нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. Тобто, сторонами в кредитному договорі визначено, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п 8.3. кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, у разі затримання позичальником щонайменше на три календарні місяці сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів нарахованих за користування кредитом. Пунктом\~8.4\~Договору передбачено,\~що у\~разі,\~якщо Банк\~використовує своє\~право щодо\~вимоги в\~односторонньому порядку\~дострокового повернення\~повної суми\~заборгованості за\~цим Договором,\~то він\~зобов`язаний в\~письмовій формі\~повідомити про\~це позичальника.\~В зазначеній\~вимозі Банк\~може також\~вимагати дострокового\~розірвання цього\~Договору після повернення повної суми заборгованості,\~у такому\~випадку цей\~договір вважається\~розірваним з\~моменту повернення\~повної суми заборгованості за Договором. Відповідно до п.8.5. Договору позичальник у разі отримання письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, зобов`язаний здійснити усі платежі на користь банку в строк не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. Таким чином, оскільки повідомлення-вимоги, що були направлені Банком 15.06.2019 року, не отримані відповідачами, а в самих вимогах Банк не ставив питання про дострокове розірвання договору, та заборгованість не була погашена позичальником, а тому відповідно відсутні жодні підстави для припинення дії договору з дати направлення вимоги позичальнику, а отже і відсутні підстави для припинення нарахування процентів за вказаним кредитним договором, як того вимагає представник відповідача [PERSON] адвокат Гуревич Р.Г., оскільки встановлені кредитним договором проценти нараховуються та підлягають сплаті до дня фактичного повернення кредиту в повному обсязі. Також, в укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON] договорі, сторонами було встановлено термін щомісячного виконання зобов`язання, кінцевий строк кредитування, при цьому визначивши, що договір діє до повного виконання зобов`язань позичальника за договором, про що свідчить п 11.3 даного договору. А отже, згідно умов кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячно протягом дії договору та до дня повного фактичного повернення кредиту, незалежно, як від настання останнього дня строку дії кредитного договору або дії договору. Частиною 4 статті 559 ЦК України (на момент звернення позивача до суду) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. \~ \~ \~ \~Згідно укладених договорів поруки між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] №14284-ФО/2012/120 від 09.07.2012 року, та [PERSON] № 14284-ФО/2012/120/2 від 09.07.2012 року момент припинення договору поруки не визначений. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання\~у повному\~обсязі або\~у зв`язку\~із застосуванням\~права на\~повернення кредиту\~достроково. Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Крім цього, в роз`ясненнях, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Так, в правовій позиції, викладеній в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 27 січня 2016 року у праві № 6-990цс15, зазначено наступне. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, суд приходить до висновку, що в договорах поруки від 09.07.2012 року, укладених між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач АТ «Сбербанк» та [PERSON] №14284-ФО/2012/120, та [PERSON] № 14284-ФО/2012/120/2 не встановлений строк, після якого порука припиняється, а тому для визначення дати, після якої порука припиняється, необхідно керуватися вимогами ст. 559 ЦК України. Враховуючи, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 14284-ФО/2012/120,\~долученого позивачем\~до своєї\~позовної заяви,\~вбачається,\~що позивачу\~стало відомо\~про порушення\~ [PERSON] \~умов кредитного\~договору в\~частині сплати\~заборгованості за\~кредитом та\~процентами за\~користування кредитом з 10 липня 2014 року, строк звернення до поручителів відповідачів [PERSON] та [PERSON] сплинув через шість місяців з цієї дати, а саме:\~ 10 січня 2015 року. Завказаних обставин, суд приходить до переконання, що заборгованість за кредитом та\~процентами за\~користування кредитом підлягає стягненню на користь позивача лише з [PERSON] , оскільки строк пред`явлення даних вимог до [PERSON] та [PERSON] сплинув. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: partial