Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до підписаної анкети-заяви № б/н від 01.09.2015 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,8 % річних та з 01.04.2015р. - у розмірі 43,2% річних на суму залишку заборговаості за кредитом, з терміном дії договору - 12 місяців та з автоматичною його пролонгацією за відсутності повідомлення будь-якої сторони про його розірвання.Позивач зазначає, що відповідачка погодилася з тим, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Вказує, що відповідачка ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом [PERSON] у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначає, що відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Окрім того вказує, що відповідно до ч.1,2 ст.549 ЦК України, п.2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. У порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості, розмір якої станом на 20.01.2020 року становить 20 517,59 грн., яка складається з: 14 011,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 689,87 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3 363,18 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 953,22 грн. - штраф (процентна складова). За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 20 517,59 грн., а також судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду разом з позовною заявою клопотанні просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалась. В поданій до початку розгляду справи по суті письмовій заяві відповідачка вказала про часткове визнання позовних вимог, заперечила проти стягнення з неї штрафу (фіксованої та процентної складової). Ухвалою від 15.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що 01.09.2015 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 2500 грн., який в подальшому 23.06.2016р. було збільшено до 5000 грн. та 31.01.2017р. - до 6300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом з 01.09.2014р. у розмірі 2,9% в місяць (34,8 % річних) та з 01.04.2015р. - 3,6% в місяць (43,2 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, та [PERSON] взяла на себе зобов`язання погашати отриманий кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно в розмірі 7 % від суми заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) у строк до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, що підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаною відповідачкою, довідкою АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , та витягом з Тарифів обслуговання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до п.2.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта в межах розміру, зазначеному у абз.1 цього пункту (для карт «Універсальна» максимальний розмір кредитного ліміту становить 50 000грн.), та не потребує додаткового погодження з клієнтом. Із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 01.09.2015р., підписаної власноручно відповідачкою, судом встановлено, що [PERSON] погодилась з тим, що така заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, окрім того відповідачка своїм підписом у такій заяві підтвердила факт ознайомлення та згоди з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Укладений між сторонами договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України. Дія договору між позивачем та відповідачкою підтверджується фактом користування [PERSON] картковим рахунком та використанням кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, встановленому договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків. З огляду на те, що [PERSON] згідно укладеного з АТ КБ «Приватбанк» договору взяла на себе зобов`язання погашати кредит та відсотки за користування кредитом щомісячно у розмірі 7 % від суми заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) у строк до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, та вказаний обов`язок нею був порушений, що підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 02.09.2015р. по 01.03.2020р. та розрахунком заборгованості за договором, а відтак у відповідача виникло право вимагати повернення частини позики, що залишилася в розмірі 14011,32 грн. та сплати відсотків. При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідачка здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, однак здійснювані нею платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі. Так, відповідачкою впродовж строку дії кредитного договору на виконання взятих на себе зобов`язань згідно укладеного договору було здійснено 66 платежів в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за його користування на загальну суму 19 551,67 грн., проте сплаченої суми було недостатньо для повного погашення існуючої заборгованості. Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Умовами договору передбачено, що [PERSON] надається кредит зі сплатою відсотків за його користування з розрахунку 2,9% на місяць, тобто 34,8% річних, та з 01.04.2015р. - з розрахунку 3,6% на місяць, тобто 43,2% річних. Згідно розрахунку заборгованості борг зі сплати відсотків за користування кредитом становить 1689,87 грн. та на даний час не сплачений, а відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається із витягу з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового кредиту» за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків за користування кредитом нараховується пеня з розрахунку 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за його користування становить 3 363,18грн., та вказана сума позивачем не оспорюється. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачка не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості (за тілом кредиту, за відсотками за користування кредитом, за пенею), а відтак наданий банком розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідачки, приймається судом як достовірний. Водночас, при вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідачки шрафу (500 грн. фіксованої частини та 953,22 грн. процентної складової) суд виходить з наступного. В обґрунтування заявленої вимоги про стягнення з відповідачки штрафу позивач посилається на п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Однак, проаналізувавши надані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг», судом не встановлено наявність такого пункту у тексті «Умов та правил надання банківських послуг» (у редакції, яку було долучено банком до позовної заяви), а відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь з відповідачки штрафу у заявленому розмірі. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідачка належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надала. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки становить 19 064,37 грн. з яких: 14 011,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1689,87 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; 3363,18 грн. - заборгованість зі сплати пені. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1953,12 грн. (19064,37грн. х 2102,00грн./20517,59 грн. = 1953,12 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial