Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 4 - 6, 45). На підставі укладеного 06 жовтня 2010 року договору позивачем надано [PERSON] кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому кредитний ліміт був збільшений до 15 000 грн. Позичальник грошові зобов`язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, пені, тощо) за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 81 313,47 грн (що складається із заборгованості за кредитом в сумі 37 592,51грн, заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 14 956,81 грн, нарахованої пені: за прострочене зобов`язання - 24 115,89 грн; за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в сумі 300 грн, штрафів, передбачених п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - 500 грн (фіксована частина) та 3 848,26 грн (процентна складова). Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явився вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що 06 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до Банку із письмовою анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Заява; арк.с. 69, 69 зворот). Згідно зі ст.ст. 634, 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідач, підписавши Заяву, прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору, умови якого викладені в Заяві, Тарифах банку (далі - Тарифи; арк.с. 70) та Умовах та правилах надання банківських послуг (далі - Умови; арк.с. 71 - 85). З умовами такого договору відповідач був ознайомлений, на що вказує його підпис в Заяві. Таким чином, 06 жовтня 2010 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, на виконання умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом (базова процентна ставка в місяць нараховується на залишок заборгованості і становить 3,0%) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, із сплатою пені (за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів), та штрафів (за порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань). Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Строк кредитування закінчується 30 квітня 2022 року, що підтверджується довідкою про строк дії кредитної карти (а.с. 67). Відповідач кредитом користувався (арк.с. 46 - 66), проте порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого, відповідно до розрахунку (арк.с. 7, 8-13), станом на 19 лютого 2019 року допустив заборгованість в розмірі 81 313,47грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 37 592,51 грн, заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 14 956,81 грн, нарахованої пені: за прострочене зобов`язання - 24 115,89 грн; за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн в сумі 300 грн, заборгованості по судовим штрафам - 4 348,26 грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Суд вважає, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, а відповідач користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість. Розмір заборгованості за кредитом, суд визнає обґрунтованим. Суд не погоджується з нарахуванням пені в твердій грошовій сумі. Суд вважає, що нарахування відповідачу пені в твердій грошовій сумі, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, як передбачено ч.3 ст. 549 ЦК України є неправомірними, так як завчасне визначення пені у твердій сумі не є пенею у розумінні закону, оскільки пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За вказаних обставин, позивач має право вимагати сплати відповідачем пені в сумі 24 115,89 грн за порушення зобов`язань. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Як встановлено ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі № 347/1910/15-ц. У зв`язку із цим відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафів, визначених п.2.1.1.7.6 Умов, в сумі 500 грн та 3 848,26 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь товариства підлягають 76665,21грн заборгованості за кредитним договором та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (арк.с. 38).

Outcome: partial