overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 22 вересня 2007 року зареєстровано виконкомом Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 5. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дитини між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 500 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 400грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 27.07.2010р. року серія [NUMBER] Відповідач будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб у нього на утриманні не має, а тому визначає їх розмір в сумі 400 грн. щомісячно. Судові витрати по справі становлять 243 грн.60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 500 грн. щомісячно. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 500грн. щомісячно, при цьому вказав, що оплачує утримання дитини в дитячому садочку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 29.04.2009р. року серія [NUMBER]. Відповідач будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб у нього на утриманні не має, а тому визначає їх розмір в сумі 500 грн. щомісячно. Судові витрати по справі становлять 243 грн.60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини матеріальну допомогу на її утримання не надає, зв'язку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 заробітної плати на місяць. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28 грудня 2010 року серія [NUMBER] Відповідач будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб у нього на утриманні не має. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти на одну дитину у розмірі 1/3 частки заробітку на місяць. Судові витрати по справі становлять 243 грн.60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася із зазначеною позовною заявою до суду з тих підстав, що з 13 серпня 1988 року вона перебуває в шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Рік тому шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. На даний час вони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для примирення та збереження шлюбу немає. В судове засідання позивачка не з'явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю , просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з» явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 13 серпня 1988 року перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с. 3). Суд, згідно ч.2 ст. 112 СК України , постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як свідчать доводи позивачки на даний час між ними з відповідачем шлюбні відносини припинені, підстав для примирення немає. Згідно закону шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), у якому просив стягувати аліменти на свою користь на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування своїх вимог також зазначив, що донька [PERSON] проживає разом з ним, навчається у Житомирському кооперативному коледжі бізнесу та права, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому просить у судовому порядку стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки на час її навчання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, суд, за наявності законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно договору № ФК -9-48/11 від 01.07.2011 року повнолітня донька позивача [PERSON] навчається на денному відділенні в Житомирському кооперативному коледжі бізнесу та права на ІІІ-му курсі за спеціальністю «Фінанси та кредит», строк навчання з 01.09.2011 р. по 30.06.2014 р. (а.с.5). Згідно довідки № 179 від 25.03.2014 року [PERSON] на державному забезпеченні не перебуває, стипендія не нараховується, навчається за договором-контрактом (а.с.7). Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач позов визнала, [PERSON] є повнолітньою, проживає разом з батьком (а.с. 6) та на даний час продовжує навчання на контрактній основі, доходу не отримує і потребує матеріальної допомоги, а позивач [PERSON] самостійно не може здійснювати її утримання, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON], яка є працевлаштованою, на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх її видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем по справі шлюб зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області 10 серпня 2013 року про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за №1036. Понад три місяці з відповідачем разом не проживають. Основною причиною розірвання шлюбу називає різні погляди на сімейні відносини, як наслідок виникнення непорозумінь та конфліктів. Сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2013 року, відновивши його дошлюбне прізвище - «[PERSON]». В судове засідання позивач та його представник не з'явились, звернулись до суду із заявою, в якій вказали, що підтримують заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач в судове засідання, повторно, не з'явилася, причина її неявки суду невідома, хоча про час та місце розгляду справи вона була повідомлена належним чином - судовими повістками (а.с. 18,22). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Протягом тривалого часу подружжя не проживає разом. Спроб до відновлення сімейних стосунків ніхто з подружжя не робить. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу подружжям, що має дітей, в якій просять постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 24 квітня 2012 року виконавчим комітетом Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. В судовому засіданні сторони заяву підтримали і просять задовільнити. Сторони на примирення не погодились. Заслухавши пояснення сторін,вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання останніх такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що є співвласниками квартири [ADDRESS] і за даною адресою зареєстровані, однак не проживають з 2012 року колишня співмешканка позивача [PERSON] [PERSON] та її діти від попереднього шлюбу [PERSON] та [PERSON], витрати на утримання квартири не несуть, порушуючи права позивачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів підтримали позовні вимоги. Відповідачі, які повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явились. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Орган опіки та піклування служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що у випадку задоволення позову будуть порушені права дітей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстровані, однак не проживають понад один рік колишня співмешканка позивача [PERSON] [PERSON] та її діти від попереднього шлюбу [PERSON] та [PERSON], які витрати на утримання будинку не несуть, порушуючи тим самим права позивачів. Ці обставини підтверджуються: копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]; довідкою про склад сім'ї Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького № 408 від 04 березня 2014 року; актом Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького від 17 березня 2014 року про не проживання відповідачів. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають без поважних причин понад один рік в квартирі [ADDRESS], за таких обставин суд рахує за необхідне визнати останніх такими, що втратили право на користування вказаною квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В березні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, треті особи Першої нотаріальної контори, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про визнання права на спадщину за заповітом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.09.2007 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, а саме 206/2000 частки квартири [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. В установлений законом термін позивач звернулася до Першої нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Державний нотаріус Першої нотаріальної контори підтвердив наявність спадкової справи за № 386-2008 та роз'яснив процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справу у її відсутністю, позовні вимоги підтримала, на винесення заочного рішення погоджується. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи сповіщався належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України. Представник Першої нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, по місце і час слухання справи повідомлений у встановленому законом поряду. Заяв, клопотань чи заперечень суду не надав розгляд справи проведено у відсутності його представника. Представник Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, по місце і час слухання справи повідомлений у встановленому законом поряду. Заяв, клопотань чи заперечень суду не надав розгляд справи проведено у відсутності його представника. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

В березні 2014 року до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна звернулася [PERSON] і просила суд визнати недієздатною її двоюрідну сестру [PERSON], [INFO], встановити над нею опіку та призначити її опікуном, обґрунтовуючи свою заяву тим, що остання з дитинства є інвалідом першої групи у зв»язку з наявними психічними захворюваннями, самостійно не може реалізовувати свої права та потребує постійної сторонньої допомоги. У суді [PERSON] заяву підтримала і надала пояснення аналогічні до змісту заяви. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, вислухавши пояснення заявниці, з»ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення. У суді встановлено, що заявниця є двоюрідною сестрою [PERSON], мати останньої [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.14). [PERSON] з дитинства страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №323 від 27.06.2014 року, проведеної спеціалістами Черкаської обласної психіатричної лікарні. Згідно вимог ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно вимог ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. [PERSON] проживає з батьками заявниці по [ADDRESS], останні здійснюють за нею догляд, що підтверджується довідкою про склад сім»ї №331 від 13.03.2014 року (а.с.16) та актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с.17). Згідно довідки про доходи та характеристики [PERSON] працює в Корсунь-Шевченківській об»єднаній державній податковій інспекції головним бухгалтером-завідувачем сектору фінансування, позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.21-22). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом (а.с.28-29). Заявниця є особою з повною цивільною дієздатністю, не має обмежень, передбачених ст.64 ЦК України, щодо призначення її опікуном. Стеблівська селищна рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області у своєму поданні від 18.08.2014 року просить суд призначити заявницю [PERSON] опікуном [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення поданої до суду заяви, визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення [PERSON] її опікуном.

Outcome: approved