Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Савіхіної А.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 12.04.2017 у розмірі 11 643,06 грн., а також - судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідно до укладеного 12.04.2017 року кредитного договору позичальник [PERSON] отримала від банку кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом за змінюваною ставкою (з 01.09.2014 до розміру 34,8% річних, з 01.04.2015 - 43,2% річних) та інших передбачених договором витрат. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 23.01.2020 р. утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 06 квітня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК Українита відповідним повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі, а також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , повідомлена про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України,в судове засідання не з`явилася, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст.247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст.281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку 12 квітня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав позичальнику [PERSON] 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії та інших витрат на умовах, передбачених договором. При цьому, згідно п. 2.1.1.2.5 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку позичальник погодився з будь-яким розміром кредитного ліміту, встановленим банком самостійно (а.с.12-26). Відповідач [PERSON] , власноруч підписуючи 12 квітня 2017 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодилася з тим, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого вона зобов`язалася повертати тіло кредиту, сплачувати проценти за його використання, комісію, а також - пені та штрафи у разі порушення умов виконання зобов`язання (а.с.10-11, 12-26). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23 січня 2020 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 11 643,06 грн. і складається з заборгованості за: тілом кредиту, в т.ч. простроченим - 5 382,08 грн., відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦПК України - 1 423,93 грн., пені - 3 806,43 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 530,62 грн. (а.с.7-9). За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За правилами ст.546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором б/н від 12 квітня 2017 року [PERSON] порушила обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також - визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за кредитом, відсотками та пенею у розмірі 10 612,44 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Водночас, вимога про стягнення з відповідача штрафів у зазначеному позивачем розмірі - 1 030,62 грн., на думку суду, вимогам закону не відповідає, отже не може бути задоволена судом у зв`язку з наступним. Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне їх застосування за одне й те саме порушення, зокрема строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання закріплених ст. 61 Конституції України вимог щодо заборони подвійного застосування цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та № 6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 1 915,93 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial