Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 26 лютого 2008 року між банком та [PERSON] , відповідно до якого остання отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого згодом було збільшено до 8000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. [INFO] позичальниця [PERSON] померла. Станом на дату смерті позичальниці заборгованість за кредитним договором від 26 лютого 2008 року становила 6704 грн 08коп. Спадкоємицею померлої [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальниці та відповідачки, де в якості адреси реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Позивач просить стягнути із [PERSON] на корисить позивача заборгованість за кредитним договором від 26 лютого 2008 року в розмірі 6704 гривні 08 копійок. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, в якій зазначив, о не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом\~встановлено,\~що 26\~лютого 2008\~ року\~ [PERSON] \~ \~ підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.34). Як вбачається із заяви (а.с.34), [PERSON] було надано банківську послугу у вигляді кредитної картки «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» із первісним кредитним лімітом в розмірі 250 грн 00 коп (а.с.34). Із змісту заяви [PERSON] від 26 лютого 2008 року вбачається, що остання ознайомилась із Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.36-45), а також Тарифами банку (а.с.35), які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. За кредитним договором від 26 лютого 2008 року [PERSON] первісно було видано кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії по лютий 2012 року; згодом в рамках цього ж кредитного договору картка неодноразово перевипускалась, останній раз - 08 листопада 2017 року [PERSON] було видано кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до червня 2021 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» (а.с.46). Як вбачається з довідки позивача по справі (а.с.33), за кредитним договором від 26 лютого 2008 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в розмірі 250 грн 00коп, розмір якого неодноразово змінювався банком і станом на 08 листопада 2017 року становив 8000 гривень 00копійок. [PERSON] скористалась кредитними коштами за договором від 26 лютого 2008 року, про що свідчить виписка по рахунку (а.с.15-32). Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобов`язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.49). Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 31 травня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 26 лютого 2008 року становила 6006грн 59коп (а.с.7-11). З наданих позивачем розрахунків (а.с.12-14) неможливо визначити розмір забргованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року станом на дату смерті позичальниці [PERSON] [INFO] . 26 травня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Костянтинівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора від 05 травня 2020 року в порядку ст.1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги заборгованості за кредитним договором в розмірі 6704 гривні 08 копійок до спадкової маси після смерті [PERSON] (а.с.50-51). Листом від 29 травня 2020 року № 885/01-16 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про відсутність спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.52). 16 січня 2021 року позивач по справі направив на адресу [PERSON] лист-претензію про сплату заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 26 лютого 2008 року в розмірі 6704 грн 08 коп (а.с.53-55). На запит суду Відділ реєстрації Костянтинівської міської ради листом від 25 серпня 2021 року № 2872/09 (а.с.77) надав інформацію про осіб, які станом на 07 січня 2019 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ), з якої вбачається, що станом на 07 січня 2019 року за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 77-81). Реєстрація відповідачки по справі [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується копіями паспортів, наявних в матеріалах справи (а.с.47-48). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка по справі [PERSON] є спадкоємицею померлої [PERSON] . Сам по собі факт реєстрації відповідачки за однією адресою із спадкодавицею на момент смерті останньої, за відсутності доказів спорідненості або заповіту не свідчить про те, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів на підтвердження успадкування [PERSON] будь-якого майна після смерті [PERSON] . Позивачем по справі не надано доказів ані на підтвердження належності [PERSON] певного майна, ані на підтвердження успадкування майна після смерті останньої відповідачкою по справі. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація про належність на праві власності [PERSON] будь-якого нерухомого майна (а.с.95). Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проте, відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , а також докази отримання відповідачкою у спадщину будь-якого майна після смерті останньої та його вартості. Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» доЗубаревої Є.Ф., оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачка є спадкоємицею померлої [PERSON] , успадкувала певне майно після її смерті та не надано доказів на підтвердження вартості успадкованого майна. Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed