Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 16051,24 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 02.10.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згодом відсотки за користування кредитом були збільшені до 43,2 %. Позивач зобов`язання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на 05.10.2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 16051,24 грн. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Так, судом встановлено, що 02.10.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого Банком кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 16). Договір укладено шляхом заповнення Анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Протягом 2012 - листопада 2017 років відповідач користувалась кредитною картою, однак заборгованість по кредиту своєчасно не погашала у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1865,69 грн. (тіло кредиту). Відповідно до пункту 1.1.2.1.7 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що з моменту укладення договору та отримання кредиту відповідач кошти на його погашення вносив із порушенням строків та не в повному обсязі, що свідчить про порушення ним своїх зобов`язань за договором. Так, станом на жовтень 2020 року заборгованість складає 16051,24 грн., з яких: 1865,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 670,64 грн. - заборгованість за відсотками, 13514,91 грн. - заборгованість за пенею. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 9-13). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та процентів, що відповідає умовам кредиту та розрахунку. Разом з цим, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Виходячи з того, що завданням цивільного судочинства є, крім іншого, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ, застосовуючи принцип пропорційності цивільного судочинства, суд також застосовує до спірних правовідносин положення частини 3 статті 551 ЦК України. Відповідно до зазначеної правової норми, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням викладеного, а також того факту, що з 16051,24 грн. боргу, про стягнення якого просить позивач, лише 1865,69 грн. становлять суму простроченої заборгованості за тілом кредиту, 670,64 грн. за відсотками, а решта - пеня, з огляду на те, що банк, усвідомлюючи порушення відповідачем умов договору з 2012 року, а з листопада 2017 року відповідач жодного разу не вносив кошти на погашення кредиту, допустив нарахування неустойки в сумі, що в 5 разів перевищує розмір тіла кредиту, і при цьому не звертався з вимогою про погашення заборгованості, суд, на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, зменшує розмір пені за прострочене зобов`язання з 16051,24 грн. до 1200 гривень та задовольняє позов в частині вимог в сумі 3 736 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, що складаються із суми судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, слід виходити з такого. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial