Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального\~ та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що повинне бути скасоване з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням \~Синельниківського міськрайонного\~суду Дніпропетровської області від 09.08.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 88480,46 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2013 року заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2012 року в частині стягнення з [PERSON] на користь\~[PERSON] матеріальної та моральної шкоди змінено. Зменшено стягнутий розмір матеріальної шкоди з 86 500, 63 грн. до 38 826, 83 грн., розмір моральної шкоди з 10 000 грн. до\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1 500 грн.. 14.02.14 року було видано\~виконавчий лист, а 17.02.14 року відкрито виконавче провадження. Відповідач віддав борг на користь позивача у розмірі\~41 436,83 грн. у два етапи. Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги [PERSON], районний суд виходив з їх обґрунтованості та доведеності в судовому засіданні. Однак, з таким висновком суду погодитись не можна. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.\~\~ Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час\~прострочення, а також три\~проценти\~річних від простроченої суми. Виконання судового рішення про стягнення матеріальної та моральної шкоди не входить до переліку підстав виникнення зобовязань, встановлених ст. 11 ЦК України. Питання, які повязані з виконанням судових рішень регулюються розділом\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ VI ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження», який є спеціальним законом і норми якого підлягають пріоритетному застосуванню по відношенню до інших законодавчих актів. А тому, враховуючи зазначене, твердження позивача щодо виникнення у відповідача грошового зобовязання є безпідставним, так як питання щодо стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди вже вирішено судом, а виконання вказаного судового рішення не є зобовязанням в розумінні ст. 509 ЦК України. Зважаючи на викладене, висновки, зазначені у оскаржуваному рішенні зроблені без повного та всебічного зясування обставин справи, протирічать дійсним обставинам справи, а тому, апеляційний суд вважає, що районний суд ухвалив незаконне рішення про задоволення позовних вимог, є підстави для його скасування з відмовою у позові.

Outcome: dismissed