Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 28.02.2019 року по 31.07.2019 року у розмірі 118586,15 гривень та яка складається із заборгованості - 474684,82 гривень, яка утворилась станом на 31.07.2019 року, з якої заборгованість за тілом кредиту -7357,30 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 461527,52 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 5800 гривень і від цієї суми віднімається сума, яка була задоволена виконавчим написом нотаріуса від 31.10.2017 року з відповідача на користь позивача у розмірі 107996,53 гривень. При цьому АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що між 12.07.2010 року сторонами був укладений кредитний договір №б/н, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому за ним утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Ухвалою від 26.09.2019 року провадження у справі відкрито. До судового засідання сторони не з`явились. Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності, в якому також зазначено, що представник не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, про причини неявки до судового засідання не сповістила, правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась, будь-яких письмових заяв та клопотань до суду з приводу розгляду справи не надала. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні,12.07.2010 року [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг,у зв`язку з чим підписала заву б/н, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором на платіжні картки. Факт отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується випискою за картковим рахунком. Відповідач в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконував. У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 12.07.2010 року відповідачка має заборгованість у розмірі 474684,82 гривень, яка утворилась станом на 31.07.2019 року, з якої заборгованість за тілом кредиту -7357,30 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 461527,52 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 5800 гривень. 31.10.2017 року виконавчим написом стягнута заборгованість з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №б/н від 12.07.2010 року у розмірі 107996,53 гривень за період з 12.07.2010 року по 30.09.2017 року. Позивач просить стягнути різницю між сумами у розмірі 474684,82 гривень і 107996,53 гривень, яка дорівнюється сумі у розмірі 118586,15 гривень і є заборгованістю по відсоткам за користування кредитом у період з 28.02.2019 року по 31.07.2019 року Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені, штрафу за порушення умов договору, звернувшись в 2017 році до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за виконавчим написом. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Наявність виконавчого напису про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В той же час, у статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так як кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 та підтверджений постановою Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі № 305/1133/15-ц, провадження № 61-86св18 (ЄДРСРУ № 71639615). Разом із тим, вимог про стягнення відсотків на рівні облікової ставки НБУ з посиланням на ст.ст. 536, 611, 625, 1048 ЦК України, позивачем заявлено не було, а відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed