Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь з урахуванням збільшення позовних вимог заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2016 року у розмірі 22 783 грн. 90 коп. та судові витрати в сумі 1 921 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених умов договору відповідач своє забов'язання не виконав належним чином. Станом на 06 березня 2019 року заборгованість становить 22 783 грн. 90 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 714 грн. 08 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 6 501 грн. 84 коп., заборгованості по пені за прострочене зобов'язання в сумі 9 756 грн. 84 коп., заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 1 250 грн. 00 коп., а також штрафів - 5000 грн. (фіксована частина) та 1 061 грн. 14 коп. (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов'язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участі не надходило. У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 15 грудня 2016 року між Приватбанком та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснював, у зв'язку з чим станом на 06 березня 2019 року заборгованість становить 22 783 грн. 90 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 714 грн. 08 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 6 501 грн. 84 коп., заборгованості по пені за прострочене зобов'язання в сумі 9 756 грн. 84 коп., заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 1 250 грн. 00 коп., а також штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 1 061 грн. 14 коп. (процентна складова). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Наведене дає підстави вважати вимоги АТ КБ «Приват Банк» правомірними, а відповідача таким, що за невиконання умов договору від 15 грудня 2016 року повинен відповідати за цивільними зобов'язаннями, сплативши на користь банка відповідну суму боргу. Проте, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов'язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15. У зв'язку із чим, в даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня в розмірі 11 006 грн. 84 коп., як один із видів цивільно-правової відповідальності. Відповідно до довідки щодо умов кредитування, при порушенні позичальником строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості. Враховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з нього на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн - фіксована частина і в процентному відношенні, виходячи з суми задоволених позовних вимог, у сумі 510 грн 80 коп. (3 714 грн. 08 коп. + 6 501 грн. 84 коп. х 5%). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення від 20 грудня 2018 року позивачем було сплачено 1 921 грн. судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 22 783 грн. 90 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 11 226 грн 72 коп., що становить 49,27 %. А, тому у зв'язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 946 грн 48 коп. (1921 х 49,27/100) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial