Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

АТ «ТАКСОМБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 106 815,84 грн., посилаючись на те, що 05.03.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8973659089 шляхом підписання заяви № 8973659089 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №3659089 та заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Предметом кредитного договору № 8973659089 від 05.03.2019 року є надання позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту - 88 500,00 грн.; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 3,19 % від суми кредиту. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Відповідно до п. 4. паспорту кредиту надання кредиту передбачено безготівковим шляхом протягом трьох банківських днів від дня укладення договору. Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами, отримав заяву і паспорт та відповідно до п. 2. заяви № 8973659089 від 05.03.2019 року зобов`язався виконувати умови кредитного договору і регулярно знайомитися з його змінами на веб-сайті. Кредит відповідачем було отримано у спосіб, зазначений в п. 4. кредитного договору, а саме шляхом безготівкового перерахування коштів, що підтверджується випискою. 05.03.2019 року відповідач був повідомлений про відступлення права вимоги за кредитним договором АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, відповідно до умов якого та витягу з Реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги, позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 8973659089 від 05.03.2019 року. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується Реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, грошові кошти на погашення кредиту банку не надала, внаслідок чого, станом на 12.03.2021 року у неї виникла заборгованість у сумі 106 815,84 грн., в тому числі: 64 107,58 грн. - за тілом кредиту (в тому числі прострочена); 3 451,15 грн. - за річними процентами (в тому числі прострочена); 39 257,11 грн. - за щомісячними процентами (в тому числі прострочена). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 106 815,84 грн. та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у сумі 2 270,00 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за місцем реєстрації. В установлений судом строк відповідач відзив не подала. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, яківідповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи у продовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст. 1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 05.03.2019 року підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 3659089 (далі - паспорт), згідно якого між ТОВ «ФК ЦФР» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 88 500,00 грн. строком на 36 місяців шляхом безготівкового зарахування коштів протягом трьох банківських днів з дня укладення договору (п. 4. паспорту); за користування кредитними коштами передбачені щомісячні проценти у розмірі 3,19 % від суми кредиту та річні проценти у розмірі 11,99 % від суми боргу за договром (п. 5. паспорту); визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (п.6. паспорту); наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором, які передбачають: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми прострочення, - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів; у разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитиним договором, позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення, сплачує неустойку: у разі прострочення від 7 до 30 днів включно 100,00 грн.; у разі прострочення від 31 дня до 60 днів включно у розмірі 150,00 грн.; у разі прострочення від 61 до 90 днів включно у розмірі 250,00 грн., у разі прострочення понад 90 днів у розмірі 350,00 грн. Згідно копії заяви № 8973659089 від 05.03.2019 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» [PERSON] доручила ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити за рахунок отримуваного нею кредиту грошові кошти у сумі 75 000,00 грн. на рахунок АТ «ТАСкомбанк»; у сумі 13 500,00 грн. страхового платежу на рахунок ТОВ «Смарт-Фінанс»; 2 000,00 грн. страхового платежу на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (п. 3. заяви). Згідно з п. 1.1. кредитного договору Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» є публічною пропозицією ТОВ «ФК «ЦФР» укласти кредитний договір (отримати інші послуги). Згідно з п. 1.2. кредитного договору кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Згідно з п. 1.3. кредитного договору приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним заяв за формами, закріпленими додатками до цих умов. Згідно з п. 1.5. кредитного договору ці умови разом із заявою про приєднання, паспортом кредиту із заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір Згідно з п. 2.1. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок зазначений позичальником у заяві на отримання кредиту. Згідно з п. 3.1. кредитного договору за надання кредиту позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти. Згідно з п. 3.2. кредитного договору сума процентів всіх видів становить сукупну вартість кредиту/кредитів. Згідно з п. 4.1. кредитного договору за прострочення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми прострочення. Згідно з п. 4.2. кредитного договору у разі тривалого прострочення позичальником виконання своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущено зазначене прострочення, сплачує кредитодавцю неустойку: у разі прострочення від 7 до 30 днів включно у розмірі 100 грн.; у разі прострочення від 31 до 60 днів у розмірі 150,00 грн.; у разі прострочення від 61 до 90 днів включно у розмірі 250,00 грн.; у разі прострочення понад 90 днів у розмірі 350,00 грн. Згідно з п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Згідно з п. 5.2. кредитного договору пеня за прострочення грошових зобов`язань нараховується за кожний день прострочення від суми прострочення та сплачується в порядку черговості погашення вимог, передбаченої цими умовами. Згідно з п. 5.9. кредитного договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. 07.10.2016 року ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» уклали договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 05.03.2019 року відповідач, особистим підписом підтвердила, що повідомлена про відступлення прав вимог за кредитним договором № 8973659089 від 05.03.2019 року АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016. Згідно з п. 3.1.5. договору про відступлення права вимоги первісний кредитор в момент оформлення позичальником кредиту, за яким передбачене відступлення права вимоги, повідомляє позичальників про уступку прав вимоги за їх кредитами згідно з повідомленням про відступлення прав вимог, наведеному у Додатку 2 до цього договору. Згідно з п. 3.4. договору про відступлення права вимоги право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, а також по відношенню до поручителів стосовно їх зобов`язань за договорами забезпечення. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно копії розрахунку за кредитним договором № 8973659089 від 05.03.2019 року вбачається, що [PERSON] станом на 12.03.2021 року сплачено основний борг за кредитом у сумі 24 392, 42 грн. та суму щомісячних процентів у розмірі 31 044,36 грн., в подальшому борг не сплачувала, станом на 12.03.2021 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 106 815,84 грн., із яких: 64 107,58 грн. - за тілом кредиту (в тому числі прострочена); 3 451,15 грн. - за річними процентами (в тому числі прострочена); 39 257,11 грн. - за щомісячними процентами (в тому числі прострочена). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином и у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання передбачені кредитним договором належним чином, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача суму заборгованості по кредиту № 8973659089 від 05.03.2019 року в розмірі 106 815,84 грн., з яких: 64 107,58 грн. - за тілом кредиту (в тому числі прострочена); 3 451,15 грн. - за річними процентами (в тому числі прострочена); 39 257,11 грн. - за щомісячними процентами (в тому числі прострочена). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов АТ «ТАКСОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and othersv. Ukraine, № 4909/04, § 58). Сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. стягнути з відповідача на користь АТ «ТАКСОМБАНК», відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved