Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Акціонерне товариство «Мотор Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь\~ заборгованість у розмірі\~7 308, 13 грн. за Договором № ЛК-18069 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком від 25.05.2017 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921, 00 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 25.05.2017 р. між ПАТ «Мотор-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № ЛК-18069 про встановлення ліміту за картковим рахунком за умовами якого позивач надав відповідачу ліміт кредитування шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів з рахунку № 22039001018069 на картковий рахунок № 26251001018069 при здійсненні операцій з використанням платіжної карти понад залишок власних коштів на картковому рахунку у рамках Договору про відкриття та обслуговування картрахунку № 26251001018069 від 13/05/2017 р. у сумі 9 000 грн. 00 коп. до 22.05.2020 р. із сплатою процентів у розмірі 36 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати кредиту, процентів за користування кредитними коштами та інших передбачених договором платежів, внаслідок чого у відповідача, станом на 23.01.2019 року наявна заборгованість перед позивачем на загальну суму\~7 308,13 грн., у тому числі: -\~ 1 500,00 грн. заборгованість за простроченою частиною кредиту; -\~ 1\~051,\~35 грн. заборгованість за простроченими процентами; -\~ 325, 30 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 4 250,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; -\~ 181,\~48 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву за змістом якої просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву не подавав, будь-яких заяв до суду не подавав, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою представника позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25.05.2017 р. між ПАТ «Мотор-Банк» (в подальшому змінило своє найменування на АТ «Мотор-Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено договір № ЛК-18069 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ліміт кредитування шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів з рахунку № 22039001018069 на картковий рахунок № 26251001018069 при здійсненні операцій з використанням платіжної картки понад залишок власних коштів на картковому рахунку у рамках Договору про відкриття та обслуговування картрахунку № 26251001018069 від 13.05.2017 р. у сумі 9 000 грн. 00 коп. терміном до 22 травня 2020 року включно зі сплатою 36, 00 % річних. Згідно з п.п. 3.3, 3.4 Договору, позичальник щомісяця сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному у п.1.1 цього Договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом за методом «факт/факт» (з розрахунку фактичної кількості днів в поточному місяці та фактичної кількості днів у році) і підлягають сплаті з 1 по 25 число включно кожного місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Протягом цього періоду сплачуються проценти, нараховані за попередній місяць користування кредитом. Проценти за останній місяць користування кредитом підлягають сплаті в строк, зазначений у п.1.1 цього Договору. Нарахування процентів здійснюється банком в останній робочий день місяця. У першому періоді нарахування процентів до розрахунку включається період, що розпочинається з дати використання ліміту кредитування і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти. У подальшому до розрахунку включається період, що розпочинається з дня нарахування процентів у попередньому місяці і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти (в останній період користування кредитом днем повного погашення заборгованості за кредитом). Погашення процентів за користування кредитом та неустойки здійснюється у тому числі за рахунок коштів ліміту кредиту. Відповідно до п.4.2 Договору, у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у даному Договорі, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом включно, процентами та платежами за цим Договором у повному обсязі. Згідно з пунктом 1 частини 2\~статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1\~статті 202 Цивільного кодексу України\~передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частиною 1\~статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частина 1\~статті 626 Цивільного кодексу України\~передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу\~України про Договір позики, якщо інше не встановлено законодавством і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1048 Цивільного кодексу України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Відповідно до\~статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором зі сплати кредиту, процентів за користування кредитом та інших передбачених договором платежів, внаслідок чого у відповідача, станом на 23.01.2019 року, виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 7 308,13 грн., у тому числі: -\~ 1 500,00 грн. заборгованість за простроченою частиною кредиту; -\~ 1\~051,\~35 грн. заборгованість за простроченими процентами; -\~ 325, 30 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 4 250,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; -\~ 181,\~48 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за кредитним договором не виконав належним чином, допустив порушення своїх зобов'язань, розрахунки, надані позивачем не оспорив, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим\~статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав. У відповідності до статей 525,\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 Цивільного кодексу України\~передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1\~статті 612 Цивільного кодексу України\~передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною\~ статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем доказів сплати коштів на користь позивача суду не надано, документів які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків, а також таких, які б спростовували здійснений позивачем розрахунок суми боргу, відповідачем суду також не надано, відтак, суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості за Договором № ЛК-18069 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком від 25.05.2017 року у сумі 7 308, 13 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи виконаний у відповідності до умов Договору та не оспорюється відповідачем. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Мотор-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved