Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Білгород-Дністровський міськрайонний центр зайнятості (далі - Центр) звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з останнього на користь Центру кошти у сумі 15\~243,59 гривень до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, обґрунтовуючи свою вимогу ти, що [PERSON] перебував на обліку Центру як безробітний з 03.10.2016 року по 02.04.2017 року та отримував допомогу по безробіттю, соціальні послуги відповідно до законодавства. Однак, в ході розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення встановлено, що [PERSON] 05.12.2016 року уклав договір цивільно-правового характеру з ТОВ «Про Маркетинг», та незважаючи на повідомлення його про необхідність повідомляти Центр щодо обставин, які впливають на умови виплати, [PERSON] продовжував отримувати соціальні виплати по безробіттю, розмір яких у період з 05.12.2016 року по 13.03.2017 року становить 17\~264,24 гривень, з урахуванням утриманих коштів в березні місяці, залишок заборгованості станом на 03.08.2017 року складає 15243,59 гривень, які добровільно відповідач не сплачує. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням судове засідання провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю. Згідно з наказом Центру від 07.10.2016 року [PERSON] з 03.10.2016 року було надано статус безробітного, відповідно до наказу від 10.10.2016 р. призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. При цьому позивач особисто підписав заяву та просив до вирішення питання його працевлаштування надати йому статус безробітного, інформував, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, був ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з наказом від 11.04.2017 року у звязку з невідвідуванням без поважних причин протягом 14 робочих днів з дня закінчення професійного навчання за направленням центру зайнятості було припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію [PERSON] з 03.04.2017 року. За п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. 21.04.2017 року, в ході розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення встановлено, що [PERSON] 05.12.2016 року уклав договір цивільно-правового характеру з ТОВ «ПРО МАРКЕТИНГ», код ЄДРПОУ 31955339. Проте, відповідач не повідомив співробітників Центру про обставини, які впливають на виплату допомоги по безробіттю та продовжував отримувати таку допомогу і соціальні послуги. За період перебування на обліку у центрі зайнятості з 05.12.2016 по 03.04.2017 вартість виплаченого йому матеріального забезпечення та наданих соціальних послуг склала 17264,24 грн., в т.ч. витрати на допомогу по безробіттю 4276,14 грн., витрати на навчання 7587,44 грн., витрати на проживання 5400,66 грн. Протягом березня 2017року було утримано допомогу по безробіттю у розмірі 2020,65 грн. Тому залишок заборгованості станом на 03.08.2017 складає 17264,24 грн. - 2020,65 грн. =:15243,59 грн. У ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Отже, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлює спеціальні правила повернення безпідставно отриманої допомоги з безробіття та вартості наданих соціальних послуг, при цьому застосування до таких правовідносин положень ст. 1215 ЦК України не передбачено. Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до Порядку № 60/62 прийнято рішення про повернення коштів безробітним та відшкодування вартості наданих соціальних послуг. З метою досудового вирішення спору і добровільного повернення коштів, центр зайнятості надіслав відповідачу повідомлення від 13.05.2017 № 589/15/06 з доданим наказом та повідомленням про необхідність повернення коштів у сумі 15243,59 грн. протягом 15 календарних днів та повідомлення від 03.08.2017 № 915/15/06 з доданим наказом та повідомленням про необхідність повернення коштів у сумі 15243,59 грн. протягом 15 календарних днів. Дане повідомлення [PERSON]В отримав особисто 10.08.2017, але кошти на даний час так і не повернуто. Враховуючи, що відповідач 05.12.2017 року уклав договір цивільно-правового характеру з ТОВ «ПРО МАРКЕТИНГ», беручи до уваги те, що при поданні заяви до центру зайнятості про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю його було повідомлено про наслідки подання неправдивих відомостей, неповідомлення про отримання будь-якого іншого доходу в період перебування на обліку в службі зайнятості та встановлений факт неповідомлення [PERSON] обставин щодо укладання договору цивільно-правового характеру, що свідчить про недобросовісність з його боку, як набувача грошових коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю та вартості наданих соціальних послуг. На підставі ст.. 88 ЦК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються суму судового збору у розмірі 1600 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved