Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.04.2014 у сумі 62158,57 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2270 грн. Відповідно до позовної заяви, [PERSON] згідно укладеного договору б/н від 03.04.2014 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договірні зобов`язання боржник належним чином не виконала. Станом на 29.12.2020 відповідач має заборгованість в сумі 62158,57 грн. Ухвалою суду від 10.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в клопотанні до суду прохав розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі і не заперечував проти винесення заочного рішення.(а.с.1) Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань на адресу суду не надсилав. (а.с.71) Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223\~ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 03.04.2014 між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних.(а.с.16) Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі 62158,00 грн., а також на умовах, обумовлених у позові. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору б/н від 03.04.2014, у вигляді сплати неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання договірних зобов`язань, комісії. Крім того, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання відповідачем за вказаним у позові кредитним договором від 03.04.2014 кредитних коштів у розмірі 62158,00 грн. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту. При цьому, надані стороною позивача розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, де відображено користування грошима, отримання коштів через банкомат, переказ коштів на картку Приватбанку через додаток Приват24 від інших осіб, здійснення розрахунків через термінали, в касах магазинів, часткової сплати заборгованості за договором, суд не бере до уваги, оскільки вказані документи підписані представником Приватбанку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують.(а.с.9-13, 56-61) З довідки наданої стороною позивача, відповідач отримав : 03.04.2014 картку [NUMBER] з терміном дії 12.17; 28.04.2014 картку [NUMBER] з терміном дії 04.18; 05.04.2019 картку [NUMBER] з терміном дії 10.22; 23.12.2019 картку [NUMBER] з терміном дії 10.23., однак даний доказ суд не може взяти до уваги, оскільки до неї не додані підтверджуючі документи та вона підписана представником Приватбанку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують,в ній відсутні дані про те, якими саме ці кратки були і відповідно яким тарифом користувався відповідач.(а.с.15) Досліджуючи виписку по рахунку, суд не приймає її в якості належного доказу, оскільки остання не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує розмір заборгованості. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність\~в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від і мені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (абзац 2 частини 9статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків, далі - Положення 705). Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення 705). Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків, далі - Положення 254). Згідно із абзацом 1 пункту 5.3. Положення 254 банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Таким чином, виписка по рахунку не є первинним документом. Належні та допустимі докази того, що відповідач дійсно отримав зазначені банком кредитні картки, починаючи з квітня 2014 року, позивачем не надані. Позивач на підтвердження позову надав копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача (договір б/н) у якій відображено старт карткового рахунку 03.04.2014, зміна кредитного ліміту відбувалась з 03.04.2014 по 01.07.2020.(а.с.14) Суд перевірив зазначений доказ і дійшов висновку, що зазначена довідка не є належним та допустимим доказом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що сторони не узгоджували кредитний ліміт та умови збільшення кредитного ліміту. Доданий до матеріалів Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить відомостей про тип картки, яка була надана відповідачу.(а.с.17) При цьому, матеріали справи також не містять підтверджень, що саме з наявними в матеріалах справи Умовами та правилами ознайомилася і погодилася відповідач, підписуючи Анкету-заяву.(а.с.18-45) Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК Україниза\~змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до вимог чинного законодавства договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (частина перша\~статті 634 ЦК України). Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначив банк. Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, однак з цієї анкети-заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 справа №700/3902/15-ц, від 07.06.2018 справа № 755/17553/16, від 06.06.2018 справа № 364/594/17, від 24.05.2018 справа № 630/366/16-ц, від 10.05.2018 справа № 357/16301/15-ц. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту по вказаній справі,

Outcome: dismissed