Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом в суд про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 56135,42 гривень за кредитним договором № б/н від 22 червня 2009 року та судові витрати у розмірі 1921,00 гривень. З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 червня 2009 року, [PERSON] 22 червня 2009 року отримала кредит у розмірі 6000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Станом на 25.07.2019 року [PERSON] має заборгованість - 56135,42 гривень, з яких: 21382,51 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 13448,45 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредита, 17305,15 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 850 гривень - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штраф (фіксована складова) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 2649,31 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 56135,42 гривень за кредитним договором № б/н від 22 червня 2009 року та судові витрати у розмірі 1921,00 гривень. 09 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду подала відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач позов визнала частково, в частині сплати тіла кредиту. Так, дійсно під час оформлення кредитної карти нею була підписана заява, у якій був встановлений кредитний ліміт з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5 відсотки. Аналогічні умови були їй надані для ознайомлення в довідці про умови кредитування, де також вказана базова процентна ставка - 2,5 %. Однак, починаючи з 1 вересня 2014 року позивач без жодного погодження з відповідачем та всупереч умовам вказаним у заяві позичальника та довідці про умови кредитування, підвищив її спочатку до 34,8 відсотка річних, а з квітня 2015 року - до 43,2 відсотка річних. З огляду на наведене, [PERSON] , як споживача, про підвищення відсоткової ставки позивач не повідомляв ні 1 вересня 2014 року, ні 1 квітня 2015 року, а тому збільшення відсоткової ставки, починаючи з 1 вересня 2014 року є незаконним. Тобто, фактично відповідають умовам кредитування лише відсотки за ставкою 30% річних до 1 вересня 2014 року. В розрахунку заборгованості позивач вказує не стягнення заборгованості за відсотками, а заборгованість за простроченим тілом кредиту. Хоча ні в довідці про умови кредитування підписаній відповідачем, ні в Умовах та правилах надання банківських послуг в Приватбанку такої графи як стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту немає. Останній платіж направлений на погашення заборгованості був здійснений відповідачем 7 березня 2018 року. Після цього жодних коштів на погашення заборгованості не надходило. Тобто, саме з цього моменту позивач дізнався про порушення його прав та законних інтересів. Однак, звернувся з позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» лише 22 серпня 2019 року, тобто після більш як одного року з дня сплати останнього платежу. В зв`язку з цим відповідач вважає, що до позовних вимог про стягнення штрафів та пені повинна бути застосована спеціальна позовна давність. Крім цього, відповідач вказує на те, що нарахування позивачем санкцій у вигляді пені та штрафів свідчить про подвійну юридичну відповідальність. У позовній заяві позивач стверджує, що у суму заборгованості включено 18 155,15 гривень пені та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) і 2649,31 гривня штраф (процентна складова). Фактично за одне і те ж порушення позивач намагається декілька раз притягнути відповідача до відповідальності, шляхом нарахування різних видів пені та штрафу. Тому, відповідач [PERSON] просить частково задоволити позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, в частині стягнення тіла кредиту в сумі 21 382,51 грн. В частині стягнення відсотків за користування кредитом відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. В частині пені та штрафів відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань. 22 червня 2009 року [PERSON] уклала договір № б/н з АТ КБ «Приватбанк», ознайомившись з Умовами та Правилами банківських послуг, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. До Кредитного договору банк додав Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщенні на сайті https//privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком [PERSON] має заборгованість - 56135,42 гривень, яка складається з наступного: -21382,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -13448,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; -0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; -17305,15 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; -850 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина). -2649,31 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 1.1.3.2.4. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта. Згідно частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до статті 2056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-57ц12 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Судом встановлено, що відповідача про підвищення відсоткової ставки позивач не повідомляв ні 1 вересня 2014 року, ні 1 квітня 2015 року, а тому збільшення відсоткової ставки, починаючи з 1 вересня 2014 року є незаконним. Тобто, фактично відповідають умовам кредитування лише відсотки за ставкою 30% річних до 1 вересня 2014 року. В той же час, в розрахунку заборгованості позивач вказує не стягнення заборгованості за відсотками, а заборгованість за простроченим тілом кредиту. Хоча ні в довідці про умови кредитування підписаній відповідачем, ні в Умовах та правилах надання банківських послуг в Приватбанку такої графи як стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту немає. Відповідно до п. 2.1.1.12.1 Договору Клієнт зобов`язаний повернути проценти за користування кредитом, а не заборгованість за простроченим тілом кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов`язань, встановлені договором або законом, а ст.625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобов`язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116 цс13, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 03 червня 2015 року в справі № 6-31цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За змістом ч. 4 та ч. 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з доданої відповідачем до відзиву роздруківки з карткового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», останній платіж направлений на погашення заборгованості був здійснений 7 березня 2018 року. Після цього, жодних коштів на погашення заборгованості не надходило. Тобто, саме з цього моменту позивач дізнався про порушення його прав та законних інтересів. Оскільки відповідач припинила сплачувати вказані платежі 07 березня 2018 року, саме з цього часу у позивача виникло право на подання позову. Тому, саме з цього часу, починається перебіг позовної давності. Оскільки до моменту подання позову, а саме - до 22 серпня 2019 року,минуло більше ніж один рік, необхідно зробити висновок про те, що до позовних вимог про стягнення штрафів та пені повинна бути застосована спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пеня - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У позовній заяві позивач стверджує, що у суму заборгованості включено 18 155,15 гривень пені та штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) і 2649,31 гривня штраф (процентна складова). Фактично за одне і те ж порушення позивач намагається декілька раз притягнути відповідача до відповідальності, шляхом нарахування різних видів пені та штрафу. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме правопорушення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374чс17. З метою недопущення застосування накладення на [PERSON] подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] в користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафу, нарахованого у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2649,31 грн. (процентна складова) слід відмовити. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачем неналежно виконувались зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати основного боргу. У позивача виникло право вимагати від відповідача виконання боргових зобов`язань, як це передбачено умовами кредитного договору.

Outcome: approved