Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Кредитним договором №CL-140743 від 30.10.2018р. в розмірі 98 998,96 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 57 453,84 грн., заборгованості за відсотками в сумі 37 788,14 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту в сумі 3 756,98 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9 899,89 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем був укладений Кредитний договір №CL-140743 від 30.10.2018р., за яким відповідачу наданий кредит. У зв`язку з тим, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, у нього утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2021р. відкрито провадження у справі за позовом АТ «Кредобанк», постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, розгляд справи призначено на 18.02.2021р. 18.02.2021р розгляд справи було відкладено, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. 17.03.2021р. розгляд справи не відбувся, з огляду на перебування судді Ольшевської І.О. в нарадчій кімнаті по іншій справі. 29.03.2021р. розгляд справи не відбувся, так як суддя Ольшевська І.О. перебувала на лікарняному. 24.05.2021р. сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також представник зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач письмового відзиву до матеріалів справи не надав. Позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 06.02.2021р., про що свідчить відмітка пошти на повідомленні про вручення поштового відправлення. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність одночасного існування умов, які визначені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалюється заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. 30 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», як банком, та [PERSON] , як позичальником, був укладений Кредитний договір №CL-140743 від 30.10.2018р., за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язвся використати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Пунктом 2 Кредитного договору визначені індивідуальні умови кредитування, зокрема, сума та валюта кредиту - 60 990,00 грн.; дата видачі кредиту - 30.10.2018р.; строк (термін) кредитування - 60 місяців терміном до 27.10.2023р.; дата погашення щомісячного платежу - дата, в яку банк здійснює договірне списання щомісячного платежу в порядку, передбаченому п. 6.6. Кредитного договору, та яка зазначається в графіку платежів за Кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком №1 до Кредитного договору та є його невід`ємною частиною; строки (терміни) сплати позичальником щомісячного платежу - для запобігання прострочення погашення заборгованості за Кредитним договором банк рекомендує позичальнику перерахувати кошти на свій поточний рахунок для обслуговування кредиту з 23 по 30 число кожного місяця включно. Перший щомісячний платіж має бути сплачений не пізінше 30.11.2018р. Статтею 4 Кредитного договору його сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 47,69% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт /360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Загальні витрати позичальника по кредиту за цим Кредитним договором становлять 101 908,73 грн. Реальна річна процентна ставка 59,61%. Загальна вартість кредиту для позичальника за цим Кредитним договором становить 162 898,73 грн. Згідно з п. 6.3. Кредитного договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу. Додатком №1 до Кредитного договору визначений графік платежів за цим договором та розрахунок сукупної вартості кредиту. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інші фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов`язання щодо надання кредиту виконав належним чином, перерахувавши відповідачеві за меморіальним ордером №60750381 від 30.10.2018р. грошові кошти в розмірі 60 990,00 грн. Оскільки відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за Кредитним договором, позивач, користуючись своїм правом, передбаченим п. 6.9. Кредитним договором, направив йому досудову вимогу вих. №272/2020 від 21.11.2020р. щодо дострокового погашення заборгованості, про що свідчить опис вкладення в цінний лист та квитанція поштового відправлення від 23.11.2020р. Так, пунктом 6.9. Кредитного договору встановлено, що банк у випадках, зокрема, у разі прострочення позичальником сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. За п. 6.10. Кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9. Кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. Матеріали справи свідчать, що вимога про дострокове стягнення заборгованості не була отримана відповідачем та повернута поштою із зазначенням «інші причини». Разом з тим, на думку суду, позивач вжив всіх заходів, щоб направити відповідачеві вимогу про дострокову сплату заборгованості, і неотримання (отримання) відповідної кореспонденції відповідачем не залежало від волі позивача. У зв`язку з цим, суд вважає, що тридцятиденний строк, визначений п. 6.10. Кредитного договору, необхідно відраховувати з наступного дня від дати направлення вимоги відповідачу, тобто з 24.11.2020р. і по 23.12.2020 року включно. У матеріалах справи відсутні відомості про виконання відповідачем вимоги позивача. Згідно розрахунку позивача розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором складає суму 57 453,84 грн. за тілом кредиту та 37 788,14 грн. за відсотками. Відповідач контррозрахунку суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками до матеріалів справи не надав. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 57 453,84 грн. та відсотками в розмірі 37 788,14 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача пеню по простроченому тілу кредиту в розмірі 3 756,98 грн. У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до п. 7.1. Кредитного договору за несвоєчасне виконанння (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочнення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Згідно розрахунку суми пені позивача її розмір складає 3 756,98 грн. Контррозрахунку суми пені відповідачем суду не надано. З огляду на наведене, суд зазначає, що позовні вимоги АТ «Кредобанк» є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 9 899,89 грн. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договора. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суда відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано витяг з Договору про надання правової допомоги від 11.02.2019р., укладений між ним та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право». При цьому документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касових чеків тощо), а також акту приймання-передачі наданих послуг із зазначенням обсягу виконаних робів, видів робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання робіт, тощо, позивачем до матеріалів справи не надано. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: approved