Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , який 04.12.2018 року виклало у новій редакції, про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.11.2009 року, що становить 14984,11 грн. та складається з: 7354,43 грн. - тіло кредиту; 2303,23 грн. - відсотки за користування кредитом; 4136,73 грн. - пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 689,72 грн. - штраф (процентна складова). Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 22.10.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредитному договору в сумі 14984,11 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,0 грн. та справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 26.12.2018 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було зупинено провадження у цивільній справі № 353/1158/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором. 13.02.2019 року ухвалою Великої Палати Верховного суду прийнято відмову АТ КБ «ПриватБанк» від касаційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року по справі № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором. 09.04.2019 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було поновлено провадження у цивільній справі № 353/1158/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак разом з позовом подав до суду письмове клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» (колишня назва - ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON] 23.11.2009 року був укладений договір без номера (а.с. 9-25) (далі - Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит в розмірі 500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі строком дії кредитної картки до 05/20 року (довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, а.с. 59-60), за користування яким зобов`язався сплатити 2,5 % в місяць (30,0 % на рік). Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, [PERSON] (відповідач) 22.10.2009 року видано банківську картку № [NUMBER] з терміном дії до 10/15, 23.11.2009 року на картці встановлено кредитний ліміт 500,0 грн., 16.04.2010 року збільшено кредитний ліміт на картці до 1750,0 грн., 24.06.2012 року збільшено кредитний ліміт на картці до 2000,0 грн., 18.10.2012 року збільшено кредитний ліміт на картці до 4000,0 грн., 02.08.2013 року збільшено кредитний ліміт на картці до 8000,0 грн., 01.12.2014 року зменшено кредитний ліміт на картці до 438,88 грн.; 15.09.2016 року здійснено перевипуск картки та йому видано картку № [NUMBER] з терміном дії до 05/20 та встановленим кредитним лімітом 8000,0 грн., 27.10.2016 року зменшено кредитний ліміт на картці до 7955,14 грн., 03.11.2016 року зменшено кредитний ліміт на картці до 7920,05 грн., 19.07.2018 року зменшено кредитний ліміт на картці до 0,00 грн., (а.с. 59-60). Також відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк, окрім випадків зміни розміру кредитного ліміту, зобов`язаний не менше чим через 7 днів до здійснення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку, у випадку не надходження протягом 7 днів від клієнта повідомлення про незгоду з змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Так, відповідно до довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (Тарифи) та з розрахунку заборгованості, з 23.11.2009 року - встановлено відсоткову ставку по кредиту 2,5 % в місяць (30,0 % на рік), з 01.09.2014 року - збільшено відсоткову ставку по кредиту до 2,9 % в місяць (34,8 % на рік), з 01.04.2015 року - збільшено відсоткову ставку по кредиту до 3,6 % в місяць (43,2 % на рік), 15.09.2016 року - зменшено відсоткову ставку по кредиту до 3,5 в місяць (42,0% на рік) (а.с. 10, 51-54). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 9 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100,0 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених Тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Так, відповідно до довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (Тарифи) за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня, яка розраховується наступним чином: пеня = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30-нараховується за кожен день прострочення кредиту, а пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів, передбачених договором, за будь-яким із грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Так, відповідно до довідки про умови кредитування з використання кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (Тарифи) штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, складає 500,0 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, шляхом зняття готівки з банкоматів та проведення безготівкових розрахунків за допомогою кредитної картки, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 55-58). Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 22.10.2018 року допустив виникнення заборгованості по кредиту в сумі 14984,11 грн., з яких: 7354,43 грн. - тіло кредиту; 2303,23 грн. - відсотки за користування кредитом; 4136,73 грн. - пеня; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 689,72 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 51-54). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, судом встановлено, що в Умовах та правилах надання банківських послуг запроваджено для позичальника обов`язок зі сплати як пені (п. 2.1.1.12.6.1), так і штрафу (п. 2.1.1.7.6) за порушення за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, що підлягає застосуванню в оцінці спірних правовідносин, оскільки підстав відступити від нього судом не встановлено. Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи те, що умовами та правилами надання банківських послуг передбачається подвійне нарахування різних штрафних санкцій за одне і те саме порушення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів, зокрема: 500,0 грн. - штрафу (фіксованої частини); 689,72 грн. - штрафу (процентної складової). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором б/н від 23.11.2009 року, та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним договором є частково обгрунтованою та підлягає частковому задоволенню, а саме без урахування штрафів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,0 грн. (платіжне доручення № PROM6BSWPH від 26.10.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 261, 526, 530, 549, 611, 612, 631, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України,

Outcome: partial