Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

В березні 2021 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов. Позов вмотивований тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 28 листопада 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розлучення дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 05 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 30 листопада 2020 року становить 83005,71 гривень. Крім того, позивач вказує на те, що донька [PERSON] потребує додаткових витрат пов`язаних з розвитком здібностей дитини, її навчанням, вихованням та облаштуванням побутових умов. [PERSON] зазначає, що вона понесла додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 16346,55 гривень на харчування дитини у шкільній їдальні, на гурток з ментальної арифметики, заняття з теквондо та придбання меблів для облаштування побутових умов доньки. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , за її місцем проживання та стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 8 173,28 гривень (16346,55 : 2), судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 07 травня 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача позов визнали частково, а саме в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини просили відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася до суду та надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2012 року. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 02 січня 2020 року (а.с. 13). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] ( а.с.14). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 05 грудня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме [INFO] (а.с.18-19). З акту обстеження житлово-побутових умов від 06 серпня 2020 року, [PERSON] [INFO] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання: трикімнатна квартира з усіма умовами, є все необхідне для утримання та виховання дитини (а.с.21). З довідки наданої директором Ревнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 1 класі Ревнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бориспільської районної ради Київської області (а.с.20). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У судовому засіданні відповідачем була визнана позовна вимога [PERSON] про визначення місця проживання дитини з нею, а тому суд вважає за можливе визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] з її матір`ю [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1, ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивачем надано квитанції про сплату харчування доньки у шкільній їдальні за період з вересня 2020 року по січень 2021 року в розмірі 1615,55 гривень (а.с.24-28). З доданих позивачем до матеріалів справи квитанцій вбачається, що позивачем було сплачено кошти за заняття [PERSON] з ментальної арифметики в розмірі 3230 гривень (а.с.31,33-34) та за заняття з тхеквондо в розмірі 1290 гривень (а.с.35-36). Позивачем було сплачено кошти за меблі для облаштування побутових умов у кімнаті дитини в розмірі 9291 гривні. Дана обставина підтверджується копіями видаткової накладної та товарного чеку (а.с.29-30). Суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат з [PERSON] на утримання дитини, оскільки, витрати на харчування дитини в шкільній їдальні хоча і фактично понесені позивачем, проте на думку суду, в розумінні ст. 185 СК України не є додатковими витратами, оскільки не викликані особливими обставинами, тобто фактично не пов`язані з фізичним та духовним розвитком дитини, а носять лише побутовий характер. Окрім цього, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 1/2 витрат на придбання меблів, так як оздоблення кімнати дитини не є додатковими витратами в розумінні діючого законодавства. Вказане узгоджується із правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 22 травня 2019 року у справі №201/15248/16-ц (провадження № 61-4862св18). З огляду на вищевикладене, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути додаткові витрати на утримання [PERSON] за відвідування гуртків з ментальної арифметики та техквондо у розмірі 2260 гривень (3230/2 + 1290 /2). Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 908 гривень ( а.с.42), підлягають стягненню на її користь з відповідача . Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 254 гривні 24 копійки за вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до розміру задоволених позовних вимог, від сплати якого позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: partial