overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 грудня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 3282. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, направив на електронну адресу суду заяву слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 3282, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 21 грудня 2013 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач покинув родину та переїхав жити на постійне місце проживання до Грецької Республіки. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Позивач також звернулася до суду із заявою про зміну прізвища на дошлюбне - «[PERSON]». Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 435. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 25 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 435, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 жовтня 2012 р., серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 29.05.2014 року, актовий запис № 260. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1363. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1363, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 21 березня 2015 року (Повторно). Від спільного проживання сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 червня 1997 року у виконавчому комітеті Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 19. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 червня 1997 року у виконавчому комітеті Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 27 жовтня 2006 року (Повторно). Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.10.2006 року, актовий запис № 15. Спільне життя між сторонами не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, вже майже два роки їх не підтримують, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім'я розпалася і поновлена бути не може. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] заявлений позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що сімейні відносини з відповідачкою припинені з березня 2015 року і на примирення він не погоджується. Відповідачка [PERSON] заявлений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, зазначивши, що їх сім'я дійсно розпалася і на примирення вона не згодна. Стверджувала, що дитина буде проживати з нею за домовленістю з позивачем. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 03 червня 2006 року в відділі РАЦС Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 100, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 3 /. Для обох із сторін це перший шлюб, від якого вони мають малолітнього сина, [INFO] / а.с. 4 /. Спільно, однією сім'єю, як вбачається з пояснень сторін, вони не проживають з березня 2006 року. В даний час сімейних відносин позивач та відповідачка не підтримують. На примирення вони не погоджуються. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім'я поновлена бути не може. Відповідачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

· В березні 2015 року позивач звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем [PERSON] 5.08.2014 року було укладено кредитний договір № 1396-І на суму 8200 грн., за яким відповідач [PERSON] повинна була щомісячно сплачувати відсотки та частину кредиту. Відповідач виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 18.03.2015 року 25557,79 грн. В забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки № 1396-1 від 5.08.2014 року між позивачем і співвідповідачем [PERSON] Позивач просить стягнути на його користь з відповідачів солідарно борг за договором у вказаній сумі та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 5.08.2014 року було укладено кредитний договір № 1396-І на суму 8200 грн., за яким відповідач [PERSON] повинна була щомісячно сплачувати відсотки та частину кредиту. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотках, сплативши їх частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 18.03.2015 року підлягає ще 25557,79 грн., з яких 8150 грн. - тіло кредиту, 12497,79 грн. - проценти, 4910 грн. - неустойка (штраф). В забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки № 1396-1 від 5.08.2014 року між позивачем і співвідповідачем [PERSON], а тому зазначені суми коштів підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача солідарно. Крім того, у справі позивачем понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 255,59 грн. та витрати на оплату розміщення оголошення про виклик співвідповідача в газеті «Подільські Вісті» в сумі 360 грн., а всього - 615,59 грн. Вказані суми в силу ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів в рівних частках з кожного, тобто в сумі по 307,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вимогами про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження № 1141 від 13.09.2012 [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що з матір'ю дитини перебував в шлюбі з 25 лютого 2012 по 18 жовтня 2013 року. На час народження дитини вони перебували в шлюбі, а тому в актовому записі про народження він записаний як батько дитини. З липня 2013 року за рішенням суду він сплачує аліменти на утримання дитини та відповідачки. Незважаючи на виконання судового рішення та сплату ним аліментів, він сумнівається в кровному спорідненні з дитиною, що змусило його звернутись до суду. До початку судовому засідання позивач та його представник [PERSON] надали заяву, в якій позов підтримали, просили задовольнити, справу розглянути без їх участі. Відповідач до початку судового засідання надала суду заяву, в якій позов визнала повністю, справу просила розглянути без її участі. Судом встановлено, що позивач та мати дитини [PERSON], [INFO], з 25 лютого 2012 року по 18 жовтня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Реєстрація народження дитини проведена 13 вересня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1141. Ухвалою суду 7 травня 2015 року за згодою відповідачки та клопотання позивача у справі призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза, проведення якої доручено Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи. Однак у призначений експертами день відповідачка з дитиною не прибула до експертної установи для проведення експертизи, а після відновлення провадження у справі не з'явилась в судове засідання та надала заяву про повне визнання позову. Зважаючи на зазначені обставини та приписи ст.. 146 ч.1 ЦПК України суд вважає встановленим факт відсутності кровного споріднення між позивачем [PERSON] та дитиною - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.. 122 ч.1, 133 СК України дитина, народжена у шлюбі, походить від подружжя, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір'ю дитини, а чоловік - її батьком. Відповідно до ст.. 136 ч.1,2 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.. 122 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність законних підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 136 ч.1,2 Сімейного кодексу України, ст. ст.. 209, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 15.05.2010 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилаючись на те, що у нього та відповідача різні погляди на подружнє життя, на нерозуміння одне одного, що привело до того, що разом не мешкають більше року, просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON], в заяві направленій до суду, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд слухати справу у його відсутність. (а.с.20) Відповідач [PERSON], в заяві направленій до суду, позовні вимоги по справі визнала в повному обсязі та просила суд слухати справу у її відсутність. (а.с.24) Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Сторони практично сумісне життя припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 16 вересня 2006 року зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилаючись на те, що у нього та відповідачки різні погляди на подружнє життя та сімейні цінності, на нерозуміння одне одного, просив шлюб розірвати. В заяві, направленій до суду позивач свою вимогу підтримав та просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідачка, в заяві направленій до суду позов визнала у повному обсязі та також просила суд слухати справу у її відсутність. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони практично сумісне життя припинили, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася повністю і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на те, що в шлюбі сторони перебували з 1973 року, мають двох повнолітніх дітей. Проте, вже тривалий час проживають окремо, не бажають відновлювати шлюбні стосунки. Крім того, позивач зазначає, що подальше збурення сім`ї зашкодить обом. Спору з приводу майна не мають. Під час розгляду справи позивач підтримав позов, категорично заявив про своє бажання розірвати шлюб негайно. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначала, що сторони прожили в шлюбі більше 40 років, мають дорослих дітей і багато чого спільного ще. Просила суд надати їм 6-мсіячний строк на примирення. Ухвалою суду від 24 квітня 2015 року розгляд справи було зупинено та надано строк сторонам для примирення 2 місяці. 30.06.2015 позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що його наміри розірвати шлюб не змінилися, примирення не відбулося. 04.09.2015 позивач вдруге подав до суду заяву із бажанням розірвати шлюб із відповідачем, розглянути справу за його відсутності. Відповідач 25.06.2015 та 04.09.2015 в судові засідання не з`явилася, кожний раз повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Зважаючи на незмінну позицію позивача у справі, за умови відсутності відповідача, яка не подала суду заяв про перенесення розгляду справи, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачаться, що 14 липня 1973 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, видане гор. Бюро ЗАГС м. Вінниці. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони, хоча і прожили тривалий час разом, народили та виховали двох дітей, на даний час відносини не підтримують. Позиція позивача у справі досить категорична. Строк, наданий судом для примирення, не надав сторонам шансу зберегти їх сім`ю. Позивач не має намір відновлювати сім`ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved