Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.08.2012 року у розмірі 11172,39 гривень та судові витрати у розмірі 2102 гривні, посилаючись на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 06.01.2012 року, згідно якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміту розмірі, що зазначений у довідці. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Своїм підписом підтвердила згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2600 грн. Однак, [PERSON] порушила умови кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2020 року цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості, передано за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ухвалою від 18.01.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 23.02.2021 року відповідачем [PERSON] на адресу суду надано пояснення відповідно до яких остання позов визнає частково, а саме боргу за тілом кредиту у розмірі 3973,85 грн. Додатково пояснила, що 03.08.2012 року вона кредитний договір з АТ КБ «Приватбанк» не укладала, його не підписувала і вважає, що такого кредитного договору не існує взагалі. 03.08.2012 року [PERSON] підписала в АТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву про приєднання до умов и Правил надання банківських послуг в Приватбанку без номера, внаслідок чого отримала кредитну картку: Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом одна тисяча гривень. Копія анкети-заяви про приєднання до умов и Правил надання банківських послуг в Приватбанку без номера додана до позову. У неї наявна кредитна карта: Кредитка «Універсальна» № [NUMBER] . Вона не заперечує, що користувалась кредитною карткою, в т.ч. періодично кредитними коштами АТ КБ «Приватбанк», які повертала та припускає, що станом на 30.07.2014 р. (останній день користування кредитною карткою) могла виникнути заборгованість перед банком за кредитними коштами в сумі 3 973,85 грн. В позовній заяві банк посилається на складову кредитного договору: Тарифи банку (розміщених на сайті банку). Однак до позову банк не додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Згідно з наданим банком розрахунком, моя заборгованість за вказаним банком кредитним договором станом на 05.10.2020 р. становить 11 172,39 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 3973,85 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит -1 389,00 грн., нарахованої пені - 5 809,54 грн. Посилаючись на вимоги ст.ст. 207, 626,628,633,638,526,1054,1055 ЦПК України зазнана чає про те, що умови договорів повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В Заяві-анкеті не зазначена процентна ставка. В наданому банком Розрахунку заборгованості застосована процентна ставка (поточна) 27,60 % щомісяця, яка була збільшена: до 32,40 % (з 01.09.2014 р.), до 42 % (з 01.04.2015 р.); процентна ставка (прострочена) 27,60 % щомісяця, яка була збільшена: до 32,40 % (з 01.09.2014р.), до 42 % (з 01.04.2015р.). Однак наданий банком витяг з Тарифів банку не містить такої процентної ставки. Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов вона розуміла та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету - заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання мною кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані їй Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та Генеральній угоді домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із нею кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. На підставі викладеного вважає, що проценти та пеня стягненню не підлягають. Однак в Розрахунку заборгованості зазначено, що [PERSON] не повернула банку кредитні кошти в сумі 3 973,85 грн. і цю обставину відповідач не заперечує. 05.04.2021 року від позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за кредитним договором № б/н від 03.08.2012 року у розмір 5362,85 грн., з яких 3973,85 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1389 грн. - заборгованість за простроченими відсотками нарахованими відповідно до ст. 625. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за о відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. [PERSON] ознайомившись із заявою про зменшення позовних вимог не заперечувала проти стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 5362,85 грн., з яких 3973,85 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1389 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.08.2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н. Було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.16) Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2600 грн. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». [PERSON] підписала заяву разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» «Тарифами», які викладені на банківському сайті. Своїм підписом підтвердила згоду, що заява разом з Пам`яткою клієнта, умовами надання банківських послуг, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.2.1 та 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.12.3 Договору, а саме поповнення карткового рахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі договору. Згідно з п. 2.1.12.6 Договору, на боргові зобов`язання за кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 1.3.2.3 Договору передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Згідно п.2.1.5.5 Договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотках за використання кредиту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.5.6 Договору передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди банку. За розрахунком банку станом на 05.10.2020 року за [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 11172,39 гривень, яка складається з: 3973,85 гривень заборгованість за кредитом; 1389 гривні заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 5809,54 - нарахована пеня. Період стягнення згідно наданого розрахунку з 01.06.2015 року по 05.10.2020 року. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зменшив розмір позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за кредитним договором № б/н від 03.08.2012 року у розмір 5362,85 грн., з яких 3973,85 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1389 грн. - заборгованість за простроченими відсотками нарахованими відповідно до ст. 625. Відповідач [PERSON] не заперечує проти зазначеної суми заборгованості по кредиту. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: approved