Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

АТ «Юнекс Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 133 717,70 грн. та судовий збір в сумі 2005,77 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 17.10.2013 року між ПАТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7.27.1013.ФО_К на придбання транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідчу було надано кредит в сумі 86 974,79 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,37% річних та кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 17.10.2020 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 7.27.1013.ФО_32 від 17.10.2013 року, відповідно до умов якого відповідач, як поручитель, зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за вказаним кредитним договором. Разом з тим, відповідач [PERSON] не виконує свої зобов`язання належним чином, не сплачує проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору та додаткової угоди. Станом на 16.12.2019 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед АТ «Юнекс Банк» по кредитному договору складає суму в розмірі 133 717,70 грн. З огляду на викладене, а також те, що відповідачем [PERSON] протягом тривалого часу не сплачуються щомісячні платежі на погашення процентів за користування кредитними коштами та не виконуються вимоги банку щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд солідарно стягнути в примусовому порядку з відповідачів, як із позичальника та поручителя, на користь позивача суму заборгованості за кредитом в сумі 133 717,70 грн. Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 24.12.2019 року, підсудність позову було визначено Дарницькому районному суду м. Києва. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, у якому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність, а також не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, при цьому, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема відповідачів було повідомлено шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Дарницького районного суду м.Києва, оскільки згідно відомостей, які містяться на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 27.03.2014 року та листа заступника начальника УДППЗ «Укрпошта» від 31.07.2014 року, прийом та доставка поштових відправлень до населених пунктів АР Крим тимчасово призупинена Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст.280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.10.2013 року між ПАТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7.27.1013.ФО_К на придбання транспортного засобу, відповідно до умов якого відповідчу було надано кредит в сумі 86 974,79 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,37% річних та кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 17.10.2020 року. Відповідно до кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язалась повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах укладеного між сторонами договору. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 7.27.1013.ФО_32 від 17.10.2013 року, відповідно до умов якого відповідач, як поручитель, зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за вказаним кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши їй грошові кошти у сумі 86 974,79 грн., що підтверджується меморіальним ордером №1407 від 17.10.2013 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 16.12.2019 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] перед АТ «Юнекс Банк» по кредитному договору складає суму в розмірі 133 717,70 грн., в тому числі: 82 825,27 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом та 50 892,43 грн. - сума заборгованості за процентами. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, стороною вдповідачів не спростований, як і не надано суду доказів на підтвердження належного виконання умов договору та сплати коштів. При вирішенні спору суд приймає до уваги те, що ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписуючи кредитний договір, відповідач [PERSON] погодилась з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. При цьому підписанням даного договору позичальник висловила свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов`язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. Крім того, згідно із ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, а також відповідно до статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обгрунтування позову, та встановлено неналежне виконання умов укладеного між сторонами кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, та відповідачами, як позичальником та поручителем, доводи позивача не спростовані, суд вважає, що позов є обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2005,77 грн.

Outcome: approved