Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовну заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] в порушення умов договору від 08.11.2011 року, укладеного між сторонами, допустив заборгованість за кредитом, яка станом на 31.05.2018 року становить 66559 грн. 30 коп. Оскільки відповідач порушує взяті на себе за вказаним договором зобов'язання й не повертає заборгованість добровільно, позивач просить стягнути з нього заборгованість за договором та судові витрати у справі на його користь. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області 02 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового звязку. Судові повістки в судові засідання на 12.10.2018 року, 23.10.2018 року, 09.11.2018 року, 21.12.2018 року, 23.01.2019 року, 27.02.2019 року, 26.03.2019 року повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Судова повістка на 15.03.2019 року відповідачу не вручена, повернута з відміткою «тимчасово не проживає». Відповідно до доповідної записки судового розпорядника Бобринецького районного суду Кіровоградської області, відповідач за адресою Кіровоградська область Бобринецький район, м. Бобринець вул. Миколаївська (Леніна), 11, кв. 30 не проживає (а.с.77). Виклик відповідача в судове засідання здійснено через поміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву не надав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, так як надані позивачем матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 08.11.2011 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання 08.11.2011 року заяви, в якій зазначено, що відповідач погодився, що дана заява разом з «Умовами кредитування» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в заяві (а.с.7 на звороті). З кредитного договору вбачається, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості (а.с.5-6) вбачається, що відповідач в порушення умов вказаного договору заборгував позивачу станом на 31.05.2018 року 66559 грн. 30 коп., яка складається з наступного: 2532 грн. 46 коп. заборгованість за кредитом; 57302 грн. 26 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3078 грн. 90 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг\~500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 3145 грн. 68 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не сплатив своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з розрахунку заборгованості проценти нараховані позивачем за період з 10.12.2011 року по 30.05.2018 року. Розмір базової відсоткової ставки в період кредитування банком змінювався, зокрема з 01.09.2014 року збільшено відсоткову ставку до 34,80 %, з 01.04.2015 року - збільшено до 43,20 %. Умовами кредитування, з якими погодилася шляхом підписання заяви відповідач, визначено фіксовану відсоткову ставку за користування кредитом 2,5% в місяць. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, збільшення відсоткової ставки банком в односторонньому порядку за відсутності на цю дію письмової згоди відповідача, є неправомірною, відтак, нараховані відсотки за збільшеною відсотковою ставкою безпідставно. Так, до 01.09.2014 року розмір заборгованості за кредитом складав 2532 грн. 46 коп., загальна заборгованість за відсотками на вказану дату складала 907 грн. 46 коп. Відсоткова ставка за кредитним договором встановлена 30% на рік з розрахунку 360 днів, тобто 0,08% в день. Встановлено, що 01.09.2014 року по 31.05.2018 року кількість прострочених днів по сплаті кредиту становить 1369. Таким чином, розмір відсотків, які підлягають нарахуванню у вказаний період становить 2773 грн. 55 коп. (2532 грн. 46 коп. заборгованості за кредитом * 1369 днів простроченої заборгованості * 0,08% денна ставка). У підсумку, розмір заборгованості за відсотками за весь період прострочення складає 3681 грн. 01 коп. (907 грн. 46 коп. до 01.09.2014 + 2773 грн. 55 коп. з 01.09.2014 року). Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 3078 грн. 90 коп. та штрафів 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 3145 грн. 68 коп. штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та № 6-1374цс17 від 01 жовтня 2017 року. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості по пені в розмірі 3078 грн. 90 коп. задоволенню не підлягають. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 08.11.2011 року в загальній сумі 9859 грн. 15 коп., яка складається з: 2532 грн. 46 коп. - заборгованість за кредитом; 3681 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3645 грн. 68 коп. - штрафи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 260 грн. 78 коп.

Outcome: partial