Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити відомості про його батьківство з актового запису №2575 від 19.10.2004 року і Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції про народження [PERSON] , оскільки, хоча [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2000 року, з лютого 2003 року вони проживали окремо. В грудні відповідач повідомила [PERSON] про свою вагітність, однак позивач заперечував своє батьківство, оскільки на той момент вони не проживали як чолові та дружина 10 місяців. Так як на момент народження [PERSON] сторони перебували у шлюбі, батьком хлопчика було записано позивача, однак останній заперечує своє батьківство, що і стало підставою для звернення до суду з відповідними позовними вимогами. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила відмовити у задоволенні позову, відзиву або письмових пояснень не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, з 19.02.2000 року по 27.10.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого народилось двоє дітей: [PERSON] - [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як стверджував позивач у судовому засіданні, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились з лютого 2003 року, а тому він не може бути біологічним батьком [PERSON] . За приписами ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як вбачається з висновку експерта №103-33-2021 від 26.05.2021 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Таким чином, оскільки проведеною судово-медичною експертизою з використанням методів молекулярно-генетичного аналізу ДНК було доведено наявність кровного споріднення між [PERSON] , котрий записаний батьком [PERSON] , та самим [PERSON] , тому суд не має підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed