Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»(надалі-АТ КБ «ПриватБанк») 11 листопада 2020 року звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 08 квітня 2008 року у сумі 46435,34 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08 квітня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із початковим кредитним лімітом у розмірі, що вказаний у довідці про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, який в подальшому було збільшено до 25000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному банківському сайті складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується особистим підписом [PERSON] у Анкеті-заяві від 08 квітня 2008 року. Того ж дня відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду». Укладення договору між сторонами повністю відповідає вимогам ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. В даному випадку таким формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на офіційному сайті позивача. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду із запропонованими умовами майбутнього договору про надання банківських послуг та засвідчив той факт, що він повністю ознайомлений із умовами кредитування, які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а також погодився на право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язався сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, Відповідач скористався кредитною лінією, проте взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків не виконував належним чином, у результаті чого станом на 22 вересня 2020 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 46435,34 грн., з яких: 37256,92 грн.- заборгованість за тілом кредита; в тому числі -20,00 грн.-заборгованість за поточним тілом кредиту; 37236,92 грн.-заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн.-заборгованість за нарахованими відсотками; 9178,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00- грн..-заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00грн.-нарахована пеня; 0,00 грн.-нараховано комісії. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором, а також 2102 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляду справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не подав. Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримав кредитну картку. Як вбачається із даної заяви, відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Того ж дня [PERSON] підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» (надалі-довідка). Згідно цієї довідки базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в році) становить 3,0 %; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді)- 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; термін внесення щомісячних платежів- до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття готівки: в банкоматах і пунктах видачі готівки ПриватБанку-3% від суми операції, в банкоматах іншихбанків України-3% +5 грн./1$, в закордонних банкоматах-3%+15грн./3$; процентна ставка(в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування-4,5%; комісія за безготівковий платіж в системі internet-banking (Приват 24)-2% від суми операції. Також до матеріалів вищевказаного позову додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, де в розділі ІІ «Правила користування платіжною карткою» визначено порядок нарахування і оплати процентів, порядок погашення боргових зобов`язань. Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що 08 квітня 2008 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн., 18 квітня 2008 року відбулось зменшення кредитного ліміту до 460,00 грн.; 06 липня 2009 року кредитний ліміт зменшено до суми 410,00 грн.; 15 лютого 2011 року кредитний ліміт збільшено до суми 510,00 грн.; з 20 січня 2016 року кредитний ліміт встановлено у розмірі 5000,00 грн.; з 22 травня 2017 року - збільшено до суми 10000,00 грн., з 06 липня 2017 року - до суми 15000,00 грн.; з 19 листопада 2017 року розмір кредитного ліміту збільшено до 13550,00 грн.; з 10 грудня 2017 року -до 15000,00 грн.; з 17 березня 2018 року - до 20000,00 грн.; з 03 жовтня 2018 року - до 25000,00 грн.; з 20 березня 2019 року - зменшено до 21380,00 грн.; з 04 травня 2020 року кредитний ліміт становить - 0,00 грн. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» б/н вбачається, що між позивачем та [PERSON] 08 квітня 2008 року був підписаний кредитний договір б/н, за яким позичальнику було надано ряд кредитних карток, остання з яких від 13 грудня 2016 року за № [NUMBER] з терміном дії до 12/20. З наданої банком виписки по кредитному рахунку [PERSON] станом на 24 вересня 2020 року вбачається, що останній користувався наданими кредитними коштами, здійснював зняття готівки та вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом. Як встановлено, [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованістьза вказаним кредитним договором, яка згідно з наданим банком розрахунком станом на 22 вересня 2020 року становить 46435,34 грн., з яких: 37256,92 грн.- заборгованість за тілом кредита; в тому числі -20,00 грн.-заборгованість за поточним тілом кредиту; 37236,92 грн.-заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн.-заборгованість за нарахованими відсотками; 9178,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00- грн..-заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00грн.-нарахована пеня; 0,00 грн.-нараховано комісії. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з не додержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Також суд зауважує, що відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути всю суму кредиту, яку він отримав від кредитора. Виходячи з умов кредитного договору, укладеного між сторонами у вигляді Анкети-заяви та Довідки від 08 квітня 2008 року, підписаних відповідачем, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем, суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості, що включає заборгованість за простроченим тілом кредиту і простроченими відсотками. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були наданні клієнту та не були поверненні у строк, передбачений договором. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. У відповідності до ч.4 ст. 12, ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приймаючи до уваги визнання відповідачем заявлених позовних вимог, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 08 квітня 2008 року у сумі 46435,34 грн., яка складається з: 37256,92 грн.- заборгованість за тілом кредита; в тому числі -20,00 грн.-заборгованість за поточним тілом кредиту; 37236,92 грн.-заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9178,42 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, а тому з [PERSON] слід стягнути в користь АТ КБ «ПриватБанк» 2102,00 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved