Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

В березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 вересня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобовязання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 28 лютого 2017 року в нього виникла заборгованість перед банком на загальну суму 24 695,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1 261,24 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 18 412,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3\~370,18 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1 152,19 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1\~600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, в силу вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належно, оскільки за зареєстрованим місцем проживання викликався у судове засідання на 03.04.2017 року та на 14.04.2017 року, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Згідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення відповідач за даною адресою не проживає. З відмітки на конверті з датою на поштовому штампі від 07.04.2017 року вбачається, що відповідач вибув, а родичі відмовилися отримувати поштове відправлення. За згодою позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки для цього наявні всі умови, передбачені ч.1 ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до слідуючих висновків. Судом встановлено, що 17 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем на підставі ч.1 ст. 634 ЦК України було укладено договір, який складається з анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17 вересня 2012 року, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», які затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті. За умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17 вересня 2012 року вбачається, що відповідач ознайомився з Умовами та правилами банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які розміщені на банківському сайті, що підтверджується його підписом. Згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 2 000,00 грн. на умовах, встановлених в договорі, однак відповідач в порушення п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг свої зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків за користування ним та інших платежів виконував неналежно. За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, з розрахунку заборгованості за договором від 17.09.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що відповідач за період з 17.09.2012 року по 28.02.2017 року не здійснював належним чином погашення наданого кредиту, останній платіж здійснив 18.06.2014 року. В результаті неналежного виконання відповідачем його зобовязань за кредитним договором від 17.09.2012 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 24 695,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1 261,24 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 18 412,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3\~370,18 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1 152,19 грн. На підставі п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою своїх боргових обовязків та інших обовязків за договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграф 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд вважає, що у позивача є обґрунтовані підстави вимагати повернення суми заборгованості за кредитним договором від 17.09.2012 року у визначеному ним розмірі. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином суд приходить до висновку, що невиконанням взятого на себе зобовязання відповідач спричинив заборгованість перед позивачем у розмірі 24 695,99 грн., а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом повного задоволення його позову. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані із сплатою судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved