Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 18 квітня 2017 року в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невірну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення у задоволеній частині незаконним, таким, що повинне бути скасованим з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON], з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] працює в системі банку з 08 жовтня 2015 року на посаді керуючого територіально відокремленого безбалансового відділення (ТВБВ)111 типу № 10003/0640 Філії - Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України». Згідно наказу № 2089-К від 29 серпня 2016 року [PERSON] як керівника звільнено у перший робочий день після закінчення терміну тимчасової непрацездатності за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно ч. 1 ст. 41 КЗпП України: видача особі довідок з недостовірною інформацією. Підставою звільнення послужило: висновок службового розслідування від 19 серпня 2016 року, пояснювальна записка та посадові інструкції [PERSON] У позовній заяві позивач просив визнати незаконним (помилково просив скасувати) наказ про звільнення, зобов*язати відповідача звільнити його за власним бажанням з 07.09.2017., а оскільки такого звільнення не відбулося, -стягнути середній заробіток за вимушений прогул з 08.09.2016. по день винесення рішення Задовольняючи позовні вимоги про визнання наказу незаконним, поновлюючи позивача на попередній посаді із одночасним стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 вересня 2016року, - райсуд вважав звільнення незаконним, недоведеним причинно-наслідковий зв*язок між неналежною організацією позивачем діловодства та появою у посольстві Британії спірних довідок, а тому вважав, що порушення не носить одноразовий та грубий характер. З висновками суду не можна погодитись, оскільки вони не відповідають наданим доказам, дійсним обставинам справи та вимогам закону. Встановлено, що 02 серпня 2016 року до Філії надійшов запит від посольства Британії щодо підтвердження інформації, наданої в двох довідках, виданих установою АТ «Ощадбанк». В сканованих кольорових копіях довідок, підписаних керуючим відділення [PERSON], засвідчених печаткою ТВБВ, які були долучені до запиту, зазначено, що Довідка від 09 червня 2016р. №640/09-06/189 надана [PERSON] [NUMBER], про те що 11 липня 2015р. їй відкрито поточний рахунок [NUMBER] та станом на 08 червня 2016 рік залишок складав 113 800,00 грн. (4 017,44 EUR). Довідка підписана керуючим ТВБВ [PERSON] без зазначення виконавця. Довідка від 19 липня 2016р. №640/19-07/323, надана [PERSON] [NUMBER], про те, що 11 липня 2015р. їй відкрито поточний рахунок [NUMBER] та станом на 18 липня 2016 залишок складав 111 600,00 грн. (4 042,69 EUR). Довідка підписана керуючим [PERSON] та скріплена печаткою ТВБВ №10003/0640 теж без зазначення виконавця. Видача особі довідок обумовлювалась виїздом її за кордон. Відповідно до службових записок начальника відділу бек-офісу [PERSON] № 34-14/1853 від 03 серпня 2016р. та № 34-14/1962 від 12 серпня 2016р. та довідки про рух коштів, сформованої станом на 05 серпня 2016 p., інформація в Довідках за рахунком, відкритим на ім'я [PERSON], є недійсною, а саме: поточний рахунок [NUMBER] відкрито в ТВБВ №10003/0640 філії AT «Ощадбанк» 08 червня 2016р., а не 11 липня 2015р., станом на 08 червня 2016р. та на 18 липня 2016р. залишок по рахунку складав 0,00 грн., а не 113 800 грн. та 111 600,00 грн. відповідно, тобто гроші на відкритий рахунок взагалі не надходили. За вказаним фактом було розпочато службове розслідування, в ході якого встановлено, що Договір №61083203 від 08 червня 2016р. між [PERSON] та AT «Державний ощадний банк України» в особі керуючого [PERSON] про відкриття поточного рахунку [NUMBER] не підписаний Банком, копія паспорту та ІПН не засвідчені працівником банку, який відкривав рахунок. Довідки на ім'я [PERSON] сформовані головним економістом, що виконує функції менеджера філії-Дніпропетровське обласне управління AT «Ощадбанк», [PERSON], який надавав їх для підпису лише керуючому відділенням. Згідно письмових пояснень [PERSON] на час перебування [PERSON] у відпустці справа з юридичного оформлення рахунку [PERSON] зберігалась в його кабінеті на столі для документів. Справу на підпис [PERSON] йому не передавав у зв'язку з її недооформленням. Контроль за відкриттям рахунків на відділенні [PERSON] не здійснював у зв'язку з великим навантаженням. Відсутність підписів працівників відділення та клієнта на документах пояснити не міг. У порушення вимог п.10.2., п.10.3. Інструкції з діловодства в центральному апараті та установах ВАТ «Ощадбанк», затвердженої постановою правління ВАТ «Ощадбанк» від 29 грудня 2007р. № 449, - на довідках, наданих [PERSON], відсутні відмітки про виконавця документа (прізвище і номер телефону). [PERSON] під час приймання від [PERSON] довідок здійснив їх реєстрування без додержання наведених вимог та п.11.3. Інструкції № 449 в частині належного складання реєстраційного номеру. Згідно письмових пояснень [PERSON] у відділенні відсутній журнал реєстрації вихідних документів. Згідно з Посадовою інструкцією [PERSON] несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх функціональних обов'язків (п.4.1.1.), за недотримання положень, інструкції та інших розпорядчих документів банку (п.4.1.3), недотримання працівниками ТВБВ вимог чинного законодавства та нормативних документів банку. Встановлені судом обставини давали підстави для висновку, що неналежне виконання посадових обов'язків керуючим ТВБВ №10003/0640 [PERSON] призвело до можливості надання довідок з недостовірною фіктивною) інформацією до установи іноземної держави. Згідно п.1 ст. 41 КЗпП України- трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Висновок райсуду про недоведеність причинно-наслідкового зв*язку між неналежною організацією позивачем діловодства та появою у посольстві Британії спірних довідок, а також про те, що сама по собі неналежна організація діловодства не є одноразовим грубим порушенням, - є невірним, протирічить встановленим дійсним обставинам справи, оскільки встановлено, що керівником відділення грубо порушено його трудові обов*язки, в той час як причин, які б змушували його до такого порушення - не малось, в результаті чого відбулося надання державною установою Банку довідок з недостовірною (фіктивною) інформацією установі іноземної держави, що негативно відобразилось як на іміджі Банку, так і на іміджі держави Україна, такі наслідки мають характер істотних, оскільки підривають імідж держави на міжнародному рівні. Одноразовість проступку вбачається в тому, що обидві довідки надавались одній і тій самій особі, з одного і того ж приводу, в результаті одного і того ж характеру встановленого порушення: невиконання чітко визначених посадовою інструкцією та нормативними актами посадових обов*язків керуючим відділенням. За таких обставин райсуд не мав підстав вважати наказ про звільнення за ч.1 п.1 ст.41 КЗпПУ незаконним. В той же час, вирішуючи питання про поновлення позивача на роботі, суд 1-ї інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки залишив без уваги, що такі вимоги взагалі не заявлялись. А вимога [PERSON] про зобов*язання Філію банку судовим рішенням звільнити його за ст.38 ч.1 КЗпПУ не грунтується на вимогах закону, оскільки трудові правовідносини це суто відносини між працівником. і роботодавцем, а тому вирішувати питання щодо звільнення працівника замість роботодавця за підставами, що не розглядались попередньо роботодавцем,- суд не може. Більш того, із встановлених в результаті наданих письмових доказів, пояснень сторін, обставин справи вбачається, що саме в період проведення службового розслідування від [PERSON] засобами електронного зв'язку, а не в оригіналі за власним підписом, надійшла заява від 08.08.2016 року про звільнення його за власним бажанням 01.09.2016 року та видачею трудової книжки через неможливість продовжувати роботу в зв'язку з переїздом на нове місце проживання.. Однак, після лікарняного до роботи 30.08.2016. він не приступив, в установі більше не з*являвся, результату вирішення питання за даною заявою, як того вимагає закон,- не дочекався. Висновки райсуду про віднесення до компетенції роботодавця, а не суду питання звільнення працівника за власним бажанням є обгрунтованими, а рішення про відмову у частині вимог про зобов*язання відповідача вчинити дії по такому звільненню - законним. Згідно тверджень сторони відповідача,- фактичного звільнення позивача за ініціативою адміністрації не відбулося, оскільки позивач не вийшов на роботу. 07 вересня 2016 року філією - Дніпропетровським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» на адресу [PERSON] направлено повідомлення про його звільнення згідно Наказу від 29 серпня 2016 року за ч. 1 ст. 41 КЗпП України та запропоновано з'явитися до Банку для ознайомлення з Наказом, отримання трудової книжки та надання підтверджуючих документів про поважні причини відсутності на роботі з 30.08.2016 року. Однак, як, зазначалось, [PERSON] надав заяву про звільнення 07 вересня 2016 року, повідомив, що не може прибути 07 вересня 2016 року за трудовою книжкою, оскільки перебуває на лікарняному, та просив надіслати трудову книжку поштою на вказану в заяві адресу. 14 вересня 2016 року філією вдруге на адресу позивача направлено листа, в якому вдруге повідомлено про його звільнення та запропоновано з'явитися до Банку для ознайомлення з Наказом, отримання трудової книжки, запропоновано надати підтверджуючі документи про поважність причин відсутності на роботі з 30.08.2016 року. Станом на 07.11.2016 року [PERSON] обліковувався у філії Ощадбанку, як працюючий, як видно із матеріалів справи, у табелях обліку робочого часу за період з 30.08.2016 року у розділі «відмітки про явку і неявку на роботу» за числами місяця ставилися «інші невідпрацьовані». В зв*язку з наведеними обставинами, в тому числі, незаконними вимогами позивача про зобов*язання звільнити за власним бажанням, прохання у позові про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.09.2016. в зв*язку із бездіяльністю відповідача та невидачею трудової книжки із записом про звільнення за власним бажанням, - є безпідставними. Таким чином, підстави для задоволення позову [PERSON] про визнання незаконним наказу та виплату за час вимушеного прогулу з 08.09.2016 року по день ухвалення рішення -були відсутні. Районний суд наведене в повній мірі не з*ясував та не врахував, не всім обставинам дав вірну правову оцінку, зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи і, в результаті цього, невірно застосував норми матеріального закону. З огляду на викладене, у відповідності до вимог ст.309 ч.1 пп.1, 3, 4 ЦПКУ - рішення в частині задоволення вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст.41 ч.1 п.1 КЗпПУ про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed