Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] відповідно до укладеного договору б/н від 23 червня 2010 року отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємицею, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачка [PERSON] . Зазначає, що вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачки, де адресою реєстрації зазначена адреса: [ADDRESS] . 21 червня 2018 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої Сумської державної нотаріальної контори. 19 жовтня 2018 року позивачем було отримано відповідь Першої Сумської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ Приватбанк. Таким чином, відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 12 вересня 2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 23 червня 2010 року становить заборгованість за кредитом в розмірі 15912,91 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 серпня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 14 грудня 2020 року об 11 год.30 хв. Також витребувано з Першої Сумської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , що помер [INFO] ; витребувано з Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» відомості щодо реєстрації місця проживання померлого [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . 14 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідачки та відсутністю відомостей про її належне сповіщення про дату та час розгляду справи, протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 09 березня 2020 року, 13 год. 00 хв. 09 березня 2020 року у зв`язку із знаходженням головуючого судді Сидоренко А.П. у відрядженні до м. Київ для участі у роботі ХVІІІ чергового з`їзду суддів України в якості делегата, підготовче засідання по справі відкладено до 19 липня 2021 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2021 року закрито підготовче провадженні у даній справі, призначено справу для розгляду по суті на 13 жовтня 2021 року о 13 год. 00 хв., визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 23 червня 2010 року та отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 39). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 11-34). Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 19 жовтня 2018 року позивач отримав від Сумської міської державної нотаріальної контори Сумської області листа, в якому повідомлялося, що вимога (претензія) ПАТ КБ «Приватбанк» була прийнята 25 червня 2018 року та приєднана до спадкової справи за № 235/2016 року (а.с.46). 05 вересня 2019 року позивачем було надіслано лист-претензію на адресу відповідачки [PERSON] з проханням сплатити заборгованість (а.с. 47). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 цього Кодексу). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Під час судового розгляду встановлено, що на момент смерті боржника [PERSON] внаслідок неналежного виконання ним зобов`язань, за кредитним договором виникла заборгованість за кредитом у розмірі 15912, 91 грн. (а.с.7-9). Статею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини того, що [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON] , також позовна заява не містить зазначення спадкоємцем за заповітом чи за законом після смерті позичальника є відповідач. Звертаючись із позовом до [PERSON] , як до спадкоємця [PERSON] позивач має довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідачка. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. За таких обставин під час розгляду справи позивачем не доведено факту того, що відповідачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] , наявності та об`єму спадкового майна, у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, а тому відсутні підстави стверджувати про набуття ним обов`язку задовольняти вимоги кредитора. За таких обставин необхідно у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог повністю відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed