Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14 лютого 2011 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання батьківських послуг, Тарифами, які діяли на момент підписання анкети-заяви та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримав кредитну картку, в подальшому кредитний ліміт збільшився до 3\~000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань, в зв`язку з чим станом на 23 вересня 2020 року має заборгованість в розмірі 11\~410,93 грн., яка складається з наступного: 3\~817,71 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1\~372,28 грн. заборгованість відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 6\~220,94 грн. нарахована пеня. Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму, а також понесені судові витрати. До початку розгляду справи по суті позивач надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] 5\~189,99 грн., з яких 3\~817,71 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1\~372,28 грн. заборгованість відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідач надав суду заперечення проти позову, зазначив, що він заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а позов подано зі спливом позовної давності. Позивачем не надано суду документів на підтвердження виникнення кредитних правовідносин між банком та [PERSON] , а також факту надання відповідачу кредитних коштів. В заяві позичальника від 14 лютого 2011 року не вказано процентну ставку. Факт підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не свідчить про безумовне ознайомлення клієнта з вказаними Умовами та Правилами. Самі Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису позичальника. Крім зазначеного, банком було пропущено строк позовної давності, визначений ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представником позивача було надано відповідь на заперечення, в якій зазначено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Наряду з листами та телеграмами можуть використовуватись і інші засоби зв`язку, наприклад, електронний. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що, підписавши цю заяву, позивач ознайомився з вказаними Умовами, приєднався і зобов`язується їх виконувати. Таким чином, заява про приєднання до Умов і Правил складає договір банківського обслуговування. Позивачем суду надано копію анкети-заяви від 14 лютого 2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Вказана інформація відповідачем заповнена особисто. З анкети-заяви також вбачається, що [PERSON] висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Унівенсальна». Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачу встановлено поточну процентну ставку в розмірі 3,6 % (43,2 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо, тобто при укладенні договору сторонами були обговорені всі істотні умови. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. [PERSON] розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічна експертиза по справі не призначалась. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення заборгованості за договором. Звернення банку до суду з даним позовом відбулось в межах строку позовної давності. Враховуючи наведене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач під час судового розгляду пояснив, що позивач повинен був надати суду докази наявності між позивачем та відповідачем фінансових відносин. Натомість, позивачем надано лише копію заяви, згідно з якою [PERSON] зазначив про бажання отримати дебеторну карту. Пояснив, що після закінчення строку дії карки відбувся її перевипуск. Вказана карта була потрібна позивачу для здійснення платежів на території України, він нею користувався, потім поїхав на деякий час з України. По поверненню він дізнався про наявність заборгованості, розмір якої склав близько 3\~000 грн. Оскільки [PERSON] знав про встановлений ліміт в розмірі 1\~000 грн., знімав з карти 1\~000 грн., саме вказану суму він і повернув, після чого послугами «ПриватБанку» не користувався. Зазначив, що у нього було дві картки з однаковим пін-кодом, і тому, коли випадково він розплачувався в магазині даною картою, він здійснював перекази на неї з іншої карти. Підтвердив той факт, що коли він був за межами України, не встигав погасити заборгованість протягом пільгових 55 днів. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву б/н від 14 лютого 2011 року. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п. 2 Статуту АТ КБ «ПриватБанк». 06 вересня 2019 року Статут погоджено з Національним банком України. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~ст. 1055 ЦК України). За змістом\~ст. 207 ЦПК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Згідно з наданим банком розрахунком відповідач за вказаним кредитом станом на 09 листопада 2020 року має заборгованість в розмірі 11\~410,93 грн., яка складається з наступного: 3\~817,71 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1\~372,28 грн. заборгованість відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви від 14 лютого 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», яка є складовою частиною кредитного договору та яку підписано позичальником, а також розрахунок заборгованості. Судом встановлено, що відповідач підписував вищевказану анкету-заяву, отримував в ПАТ КБ «ПриватБанк» картку, а також користувався нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто той факт, що він отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки за договором вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Сам позивач пояснював суду, що він користувався наданими коштами, знав про встановлення кредитного ліміту в розмірі 1\~000 грн., не завжди своєчасно здійснював повернення коштів, а саме в межах встановленого строку 55 днів пільгового періоду. Згідно вказаного розрахунку заборгованість по кредиту, який отримав відповідач від ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 3\~817,71 грн. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що заява б/н від 14 лютого 2011 року, підписана [PERSON] , не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Однак, АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання на умовах, які зазначені саме в цоьму документі, зокрема щодо розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 14 лютого 2011 року. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами, то в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом суд вважає за необхідне відмовити. Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Суд також не погоджується з твердженням відповідача про необхідність відмови в задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю позивачем наявності у [PERSON] перед банком боргу, оскільки відповідач не спростував того факту, що він користувався наданими йому позивачем грошовими коштами, під час судового розгляду зазначав, що не завжди своєчасно здійснював погашення боргу, не надав суду свого розрахунку на підтвердження відсутності у нього перед банком боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~546,21 грн.

Outcome: partial