Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

АТ «Полтаваобленерго» звернулось до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 40103,89 грн, 3% річних в сумі 627,89 грн та інфляційних втрат в сумі 2756,25 грн. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] зареєстрований в АТ «Полтаваобленерго» , як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Позивач надає послуги в повному обсязі у відповідності до якісних показників. [PERSON] , в порушення вимог законодавства, не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого допустив заборгованість, яка станом на 18.05.2018 становить 40103,89 грн. З урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції сума боргу складає 43488,03 грн. В судовому засіданні представник позивача, Бобровський С.С. , підтримав позов та просив його задовольнити. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надіслав суду відзив в якому зазначив, що із позовом не погоджується в повному обсязі. Зазначив, що на підставі договору дарування від 15.10.2004 йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В період з 15.10.2004 по 02.08.2016 в квартирі ніхто не проживав і не користувався послугами з теплопостачання. Між ним на позивачем не було укладено договору про надання послуг, а тому жодних зобов`язань між ним на позивачем не виникло. Звертав увагу на те, що в будинку є технічна можливість призупинити подачу теплоносія окремим споживачам, а тому працівники АТ «Полтаваобленерго» мали можливість відключити, опломбувати та скласти відповідний акт щодо припинення подачі теплоносія до квартири, в разі наявності судового рішення щодо заборгованості. На його пропозиції щодо відключення опалення АТ «Полтаваобленерго» не реагувало. Вважає, що до 02.08.2016 позивач з власної ініціативи опалював площу, а отже із за власний рахунок. За період з жовтня 2016 по квітень 2017 року йому призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 914,92 грн. На підставі вказаного рішення за період з жовтня 2016 по квітень 2017 року АТ «Полтаваобленерго» отримувало компенсацію в сумі 765,35 грн. Однак, позивач за вказаний період незаконно нарахував йому заборгованість в сумі 28690,96 грн та не відреагував на його звернення щодо проведення перевірки законності такого нарахування. Просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН АТ «Полтаваобленерго» є постачальником пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією довідки серії АА №734272 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Послуги з теплопостачання позивач надає, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 02.08.2016 та є власником вказаної квартири на підставі договору дарування, посвідченого 15.10.2004 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., за №8324. 30 жовтня 2016 року [PERSON] призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 914,92 грн(а.с.44) за період з жовтня 2016 року до квітня 2017 року. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу станом на 18.05.2018 за період із листопада 2007 року по квітень 2018 року становить 40103,89 грн, із них 34784,21 грн - заборгованість за послуги «централізоване опалення» та 5319,68 грн за послуги «Централізоване постачання гарячої води». Крім того, суд враховує, що положення законодавства передбачають можливість нарахування на суму боргу 3% річних та індексу інфляції за порушення грошового зобов`язання. Сума 3% річних та інфляційні втрати за період з липня 2015 року по квітень 2018 року становить 627,89 грн, 2756,25 грн, відповідно НОРМИ ПРАВА Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки останніх, регулюються ЗУ « Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»(далі - Закон, в редакції яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом(ч.1 ст.322 ЦК України) В ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. В статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст.267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом(ч.1 статті 598 ЦК України) Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. ОЦІНКА СУДУ Відповідно до вимог Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений Законом обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані положення, на переконання суду, також стосуються і власників майна, а саме те, що за відсутності договору власник повинен утримувати своє майно та відповідно сплачувати вартість комунальних послуг. У зв`язку із викладеним, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що у нього відсутній обов`язок зі сплати вартості комунальних послуг. Також, суд вважає недоведеними посилання відповідача на те, що заборгованість за оплату комунальних послуг з теплопостачання є меншою та виникла через неправомірні дії Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області. Враховуючи те, що вимоги позивача підтверджуються належними доказами, а також те, що факт існування заборгованості не був спростований відповідачем, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності. Так, суд враховує те, що в 2011 та 2012 роках позивач звертався до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, вимоги позивачем були заявлені до [PERSON] - батька відповідача та у зв`язку із його, [PERSON] , смертю судами було відмовлено у видачі судових наказів. На думку суду, вказані дії позивача не свідчать про переривання позовної давності. Також, про це не свідчить і ухвала судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 28.11.2016. Отже, враховуючи те, що зобов`язання по сплаті вартості комунальних послуг має періодичний характер(щомісячна сплата) суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в межах 3 років перед зверненням позивача із позовом, а саме 21998,52 грн - заборгованість за послуги з теплопостачання; за період з липня 2015 року по січень 2018 року(строк заявлений позивачем) 3% річних в сумі 627,89 грн та інфляційні втрати в сумі 2756,25 грн Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1028,48 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial