Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank. в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 27.12.2018 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27.12.2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив своїм підписом, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 35000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання не виконує, в результаті чого станом на 17.07.2020 утворилася заборгованість, що становить 48491,83 грн. та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 43148,44 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 5343,39 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, за адресою зареєстрованого місця проживання. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про причини\~неявки у\~судове засідання.\~У разі\~неповідомлення суду\~про причини\~неявки вважається,\~що учасники\~судового процесу\~не з`явилися\~в судове\~засідання без\~поважних причин. Відповідно до\~ч.4\~ст.\~223\~ЦПК України,\~у разі\~повторної неявки\~в судове\~засідання відповідача,\~повідомленого належним\~чином,\~суд вирішує\~справу на\~підставі наявних\~у ній\~даних чи\~доказів (постановляє\~заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Суд розглядаючи справу на підставі наявних в справі доказів в межах заявлених позивачем вимог. Стаття 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 509 ЦК України вказує на те, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор/стаття 510 ЦК України/ За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування\~/ч.\~1\~ст.\~77\~ЦПК України/. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення\~/ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України/. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування /ч. 4 ст. 77 ЦПК України/. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи /ч. 1 ст. 79 ЦПК України/. Так, у порядку ст. 82 ЦПК України обставини, на які вказано позивачем, відповідачами не визнавалися, будь-яких відповідних заяв до суду не надходило. В справі відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги. В обґрунтування позову позивач подав документи: Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 25.02.2019 року, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток (Моnоbаnк) у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин\~за додатком № 95 до Розпорядженням № 49р від 22.08.2013р., у чинній редакції затвердженій Протоколом № 51 від 19.12.2018р., що набула чинності з 22.12.2018р. розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.12.2018 року укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] станом на 17.07.2020 року. Інших належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача і мають значення для справи, в справі немає. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 17.11.2020 року судом було запропоновано позивачу у строк до 16.12.2020 року, подати до суду, у разі наявності, докази в обґрунтування позовних вимог, які не були додані до позовної заяви, зазначити чи направлялися позивачем відповідачу повідомлення-вимога про повне погашення заборгованості за кредитом. Разом з тим, позивач не скористався наданими йому правами, позивачем не було надано будь-яких доказів суду, будь-яких письмових клопотань у відповідності до вимог ЦПК України щодо забезпечення доказів, витребування доказів у передбачених ЦПК України випадках від позивача не надходило. У матеріалах справи відсутня Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 27.12.2018 року, на яку посилається позивач у позовній заяві. Позивачем не доведено наявності між сторонами договірних відносин, укладених 27.12.2018 року. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитом при відсутності в справі документально підтвердженого правочина між сторонами від 27.12.2018 року не є підставою для задоволення позовних вимог Будь-яких письмових клопотань у відповідності до вимог ЦПК України щодо забезпечення доказів, витребування доказів у передбачених ЦПК України випадках позивачем не заявлялося. Суд звертає увагу на те, що збирання доказів у цивільній справі не є обов`язком суду. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін /ч. 1 ст. 12 ЦПК України/. Надані позивачем докази не відповідають вимогам ст.ст.77-80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, з них неможливо встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. З огляду на наведене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги, і у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України

Outcome: dismissed