Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 75292,17 грн. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 17.08.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р51.13010.004227411. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 49997 грн. зі сплатою 19,5% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, в тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого, станом на 26.05.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 75292,17 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою - розрахунком заборгованості по кредиту станом на 26.05.2020 року. 04.08.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання частково визнає позовні вимоги. Зокрема, не заперечує те, що дійсно 17.08.2018 року між сторонами дійсно був укладений вказаний кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 49997,00 грн. 07.04.2020 року АТ «Ідея Банк» направило на адресу відповідача вимогу про дострокове та повне виконання кредитних зобов`язань протягом 30 календарних днів з дня направлення, тобто строк виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі є 06.05.2020 року. Таким чином, звернувшись до позичальника з вимогою про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, Банк змінив порядок, умови і строк виконання зобов`язання всієї суми кредиту з нарахованими відсотками та пенею. Зважаючи на наведене, розрахунок позивача в частині стягнення щомісячних відсотків за договором є невірним та не підлягає задоволенню, оскільки в розрахунку значно завищено суми неустойкуи (штраф, пеня), що є неприпустимим відповідно до приписів ЗУ «Про споживче кредитування». Крім того, позивач вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності до сум, які виходять за межі такої. Також, вважає, що не можна вважати письмовими доказами та документами, надані АТ «Ідея Банк» виписку за рахунком та довідку - розрахунок, складені під час формування позовної заяви, а не під час здійснення господарської операції або безпосередньо після її закінчення із зазначенням всіх реквізитів, посад та підписів осіб, відповідальних за здійснення операцій в банку та правильність їх оформлення. Вказані документи не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є касовими документами та документами первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відтак, позовні вимоги просить задоволити частково. 02.11.2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив АТ «Ідея Банк», в якій представник позивача зазначає, що з доводами відповідача не погоджується в повній мірі та наполягає на доцільності задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне. Законодавством України не встановлено обов`язкових вимог щодо формування розрахунку кредитної заборгованості, а отже будь-які претензії сторони відповідача щодо форми такого повинні залишитись поза увагою суду. Крім цього, зазначає, що розрахунок здійснено відповідно до умов Кредитного договору та з урахуванням всіх платежів, які було здійснено відповідачем по такому. При цьому, боржником не надано суду документів, які б спростовували наявність у неї кредитної заборгованості або розміру такої. Отже, виписка по рахунку боржника та детальний розрахунок заборгованості у повній мірі підтверджують наявність та розмір кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Щодо зменшення суми процентів за користування кредитом зазначає, що таке матиме своїм наслідком порушення майнового права позивача щодо отримання процентів від відповідача за користування кредитними коштами. Також вказує, що правильність нарахування неустойки підтверджується детальним розрахунком заборгованості [PERSON] відповідно до Кредитного договору. Щодо строків позовної давності, проедставник позивача вказує на те, що останній платіж по кредитному договору [PERSON] було внесено на встановлений у кредитому договорі рахунок 29.07.2019 року, а відтак, позовна заява подана в межах строків, визначених чиним в Україні законодавством та кредитним договором. Відтак, просить задоволити позов за урахуванням того, що відповідачем не наведено власних розрахунків кредитної заборгованості; не зазначено, які конкретно суми нараховано з порушенням норм законодавства та пунктів кредитного договору; не аргументовано, в чому конкретно полягає неправильність нарахування кредитної заборгованості зі сторони АТ «Ідея Банк»; не навдено конкретно норм чинного законодавства та пункти Кредитного договору, які було порушено АТ «Ідея Банк». Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак вказав у позовній заяві про те, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач не з`явилась у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, не подала до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд, вважає за можливе слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17.08.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р51.13010.004227411. Відповідно до договору кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 49997 грн. зі сплатою 19,5 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, в тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачем здійснено 29.07.2019 року. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 75292,17 грн., яка складається із: 32271,17 грн. - основний борг; 13884,61 грн. - прострочений борг; 7500,59 грн. - прострочені проценти; 219,7 грн. - строкові проценти; 1071,39 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту; 17220,23 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 3124,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення платежів. Вказаний розрахунок суд приймає до уваги. Натомість, судом не приймаються надані відповідачем посилання щодо зміни АТ «Ідея Банк» порядку, умов і строку виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками та пенею у зв`язку з наступним. Відповідно до п.5.13 Кредитного договору №Р51.13010.004227411 від 17.08.2018 року, всі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються додатковими угодами, що є невід`ємними частинами цього договору, які набирають чинності з моменту їх підписання сторонами. Відтак, зміна умов Кредитного договору можлива лише шляхом улкадення додаткової про це угоди. Разом з тим, доказів того, що між сторонами укладались будь - які додаткові угоди, відповідачем не надано. Відповідно до підпункту 4.2.3 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобов`язаний на вимогу Банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання зокрема у випадку, якщо позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш, ніж на 1 календарний місяць. Вказаний пункт договору узгоджується з нормою, викладеною в ч.2 ст.1050 ЦК України. Застосування права, передбаченого вищевказаним пунктом за своїм змістом не є способом зміни порядку, умов та строків Кредитного договору, а є первинно узгодженим під час його укладення правом банку. Вказаний пункт регламентує механізм захисту порушеного права кредитора, а його застосування пов`язане з настанням юридичного факту - невиконання або неналежного виконання [PERSON] покладених на неї обов`язків. Щодо доводів відповідача про невірність стягнення щомісячних відсотків за договором кредиту, суд зазначає, що наданий АТ «Ідея Банк» розрахунок здійснений відповідно до умов Кредитного договору та з урахуванням платежів, які було здійснено відповідачем по такому. Крім того, відсутні підстави для визнання неналежним доказом виписки по рахунку Банку, оскільки відповідно до п.62 Постанови Національного банку України від 04.07.2018 року №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердження виконаних за день операцій. Як вбачається з наданої АТ «Ідея Банк» виписки по рахунку, останній платіж [PERSON] було здійснено 29.07.2019 року. Відсутність у виписці інформації про наступні платежі є достатньою підставою для висновків про наявність у неї кредитної заборговансті та обгрунтованість позовних вимог. Відтак, надана виписка по рахунку Боржника та детальний розрахунок заборгованості в повній мірі підтверджують наявність та розмір кредитної заборгованості відповідача за кредитним договором. Щодо покликань [PERSON] на незаконність стягнення процентів за користування кредитним договором та неустойки, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З наведених норм вбачається, що повернення суми кредиту та сплата процентів за користування такими є складовими основного зобов`язання у кредитних відносинах та здійснюються на користь кредитора в обов`язковому порядку та в повному обсязі. При цьому, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів та суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Зі змісту п.4.2.3 Кредитного договору вбачається, що у випадках, передбачених у цьому пункті, банк має право вимагати дострокового повернення в тому числі, але не виключно, процентів за кредитом. Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, у разі вимоги банку про дострокове виконання кредиту: термін повернення кредиту вважається таким, що настав; Банк вправі, але не зобов`язаний нараховувати проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного погашення кредиту; позичальник зобов`язаний повернути заборгованысть за Договором, сплатити неустойку (штрафи, пені) та відшкодувати завдані Банку збитки. У пункті 5.1 серед іншого зазначено, що позичальник заявляє та гарнтує, що він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними, умови данного договору він вважає справедливими та такими, що відповідють його інтересам. Відтак, проценти повинні стягуватись в повному обсязі, натомість, зменшення суми процентів за користування кредитом матиме наслідком порушення майнового права позивача щодо отримання від відповідача процентів за користування кредитними коштами. Крім того, відповідно до п.3.3.1 Кредитного договору, за невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, банк має право нараховувати пеню за кожен день прострочки на прострочену суму в розмірі: 0,15 - в період прострочення оплати від 1 до 60 клаендарних днів та 0,65 % - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та до повного погашення заборгованості за цим Договором, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, що діяла в період прострочення. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі Договору, не може перевищувати половини суми, одерджуваної споживачем за таким договором та не може бути збільшена за домовленістю. Таким чином, правовідносини щодо правил та порядку нарахування сум неустойки відповідно до Кредитного договру в точній відповідності до норм чинного в Україні законодавства, що регулює вказані правовідносини, в тому числі ст.21 ЗУ «Про споживчий кредит». Правильність нарахування нейстойки підтверджується детальним розрахунком заборгованості [PERSON] відповідно до Кредитного договору. Водночас, суд не приймає до уваги покликання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки, згідно п.5.5 Кредитного договору, сторони домовились, що строк позовної давності за цим Договором, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється сторонами тривалістю у 3 роки. Позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними, щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Останній платіж відповідачем внесено на встановлений у кредитному договорі рахунок 29.07.2019 року, що підтверджується випискою по рахунку. Відтак, позовна заява подана в межах строків, визначених чинним в Україні законодавством та Кредитним договором. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у [PERSON] наявна заборгованість по договору №Р51.13010.004227411 від 17.08.2018 року. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ «Ідея Банк» підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 1921 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2100,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved