Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

АТ «Запорізький завод феросплавів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач у справі є власником квартири [ADDRESS] . Багатоквартирний будинок [ADDRESS] перебуває на балансі позивача. АТ «ЗФЗ», як правонаступник ВАТ «ЗФЗ» починаючи з 30.05.1995 року є балансоутримувачем вищезазначеного житлового будинку і відповідно забезпечує утримання житлового будинку та збереження майна. Щомісяця з 01.05.2016 по 31.01.2019 АТ «ЗФЗ» нараховував відповідачу плату за надані послуги, оскільки відповідач не здійснювала плату за надані житлово-комунальні послуги, виникла заборгованість у розмірі 2119 грн. 62 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у розмірі 2\~270 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила суд провести розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, але причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору дарування від 15.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Білою Т.С., зареєстровано в реєстрі за №1955. Згідно відомостей з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11.08.2021 №04-47/5053, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 24.02.2004 по теперішній час. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] не увійшов до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів» у процесі приватизації, але перебуває на балансі АТ «Запорізький завод феросплавів», і перебуває в оперативному управлінні - є державним майном до моменту передачі його у комунальну власність. АТ «ЗФЗ» починаючи з 30.05.1995 року є балансоутримувачем вищезазначеного житлового будинку. AT «Запорізький завод феросплавів» надає житлово-комунальні послуги відповідачу на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529, Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та інших нормативних актів. Починаючи з травня 2016 відповідачу надавались житлово-комунальні послуги, у тому числі на підставі договору від 27.12.2019 № 225 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який було направлено відповідачу з метою підписання та повернення одного примірника позивачу. Відповідно до п.1 зазначеного договору виконавець забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Як зазначено у позовній заяві, від підписання вищезазначеного типового договору відповідач відмовився. При цьому, відповідач фактично отримує житлово-комунальні послуги за затвердженими типовим договором, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відповідно до п. 1 договору, виконавець забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-бдинкових приміщень та прибудинкових територій у житловому будинку, а споживач забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 5 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. За п.п. 1 п. 11 договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений договором строк. Щомісяця з 01.05.2016 по 31.01.2019, АТ «ЗФЗ» нараховував відповідачу плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до діючих тарифів. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги були затверджені органами місцевого самоврядування, а саме: -лист Запорізької міської ради за вих. №01921/06-19 від 23.04.2009 з додатками встановлені тарифи у період з 23.04.2009 по 30.04.2018. -рішенням №125 від 23.03.2018 Запорізької міської ради з додатком встановлені тарифи з 01.05.2018. Відповідно до п. 3 Договору розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення договору становить 202 грн. 35 коп. Відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 10.10.2012 № 6-110цс12, укладання договору на\~надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача,\~якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України, cт. cт. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За період з траня 2016 року по лютий 2019 року включно позивачем нараховано відповідачеві плату за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів, що затверджені органами місцевого самоврядування. Однак відповідач оплату за надані послуги здійснювала не в повній мірі, у зв`язку з чим, виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 2119 грн. 62 коп., що підтверджується витягом з особистого рахунку № [NUMBER] . Згідно п.п. 5 п.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пункт 1 ст. 9 зазначеного закону передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Частина 1 ст. 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, до яких зокрема відносяться договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. За ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки порядку, що встановлені договором. Як вбачається з п.п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частина 1 ст. 9 цього Закону передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову АТ «ЗФЗ», та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 2060 грн. 30 коп. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надала суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.00 коп.

Outcome: approved