Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вимогами до [PERSON] про стягнення з останнього суми заборгованості за кредитним договором №08-665/009-303 від 20 лютого 2008 року, що утворилась станом на 07.08.2014 року та становить 464394,80 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на положення укладеного між сторонами кредитного договору, та обставини порушення відповідачем його обов'язків з повернення кредитних коштів, та з такого, вказуючи на передбачені законодавством норми, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач - [PERSON], про час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судових ухвал та повісток на адресу, що вказана у позовній заяві та підтверджена відповідною довідкою ВАДР ДМС України в Одеській області, у судові засідання не з'явився, не повідомив суд про поважні причини такої неявки. Відповідно до ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини. 20.02.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №08665/009-303 згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 236300,00 грн. При цьому розмір відсотків за користування кредитними коштами було встановлено на рівні 14,5 відсотків річних, а його кінцевий термін повернення - у строк до 19 лютого 2012 року. (п.1.1 договору). Погашення кредиту та сплата нарахованих відсотків за користування кредитом, відповідно до п. 1.1.1. договору мала відбуватися ануїтентними платежами, по 6539,60 грн., щомісяця, не пізніше 20 числа, починаючи з березня 2008 року. Разом з тим договором передбачено сплату позичальником на користь банку комісії, згідно Тарифів на послуги по наданню кредитів, що є додатком до договору. При цьому договором, за порушення позичальником його обов'язку з своєчасного погашення кредиту передбачена відповідальність, так п. 4.1. Кредитного договору передбачає, що у разі порушення позичальником такого обов'язку, такий позичальник додатково сплачує на користь кредитора пеню у подвійному розмірі облікової ставки НБУ України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідач своєчасно взяті на себе зобов'язання не виконував та прострочив грошове зобов'язання, за наслідком чого позивачем була нарахована пеня. Одночасно, через невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань, позивач зазнав й збитків від інфляції, що відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦПК України за вимогою кредитора підлягають компенсації за рахунок боржника. Так з наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе обов'язки, в наслідок чого станом на 07.08.2014 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 464394,80 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 197753,56 грн., сума заборгованості по відсотками - 130518,12 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 30624,34 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 17971,82 грн., сума заборгованості за комісіями - 45534,67 грн., Розмір інфляційних витрат за кредитом - 26103,47 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 15888,82 грн. Виходячи з наведених фактичних обставин, суд зазначає, що відносини між сторонами врегульовано нормами цивільного законодавства: Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та у випадку, коли боржник прострочи виконання такого зобов'язання, він, на вимогу кредитора, зобов'язаний додатково сплатити понесені кредитором втрати від інфляції за весь період прострочення. Та з такого суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позову у повному обсязі. Виходячи з наведених висновків суду та відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved