Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.02.2011 в розмірі 23674,24 грн., в тому числі 19275,47 грн. заборгованість за тілом кредиту (простроченим) та 4398,77 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Також просив стягнути з відповідача судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до банку та підписав анкету-заяву № б/н від 14.01.2011. При цьому відповідач ознайомився із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «ПРИВАТБАНК», які були йому надані для ознайомлення, отже підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. При цьому, відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 20000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд». Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак своєчасно не виконав зобов`язання за вказаним договором, внаслідок чого станом на 18.01.2021 утворилася заборгованість в розмірі 23674,24 грн., в тому числі 19275,47 грн. заборгованість за тілом кредиту (простроченим) та 4398,77 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою від 25.02.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав клопотання у якому справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. 14.02.2011 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій містяться персональні дані [PERSON] , однак будь-яких інших відомостей, в тому числі щодо умов видачі кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки тощо, анкета-заява не містить (а.с. 16). Крім того позивачем подано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який, однак, не підписаний відповідачем (а.с. 17). Згідно з довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за яким йому надано кредитні картки з терміном дії до 08/17, 04/18, 07/20, 03/22 (а.с. 15). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] , 12.12.2013 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт 1000,00 грн., який з 16.10.2016 збільшувався до 20000,00 грн. 26.09.2017, з 06.08.2020 зменшився до 0,00 грн. (а.с. 14). З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається рух коштів з 12.12.2013 (а.с. 50-57). На підтвердження суми боргу позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.02.2011, згідно якого станом на 18.01.2021 утворилася заборгованість у розмірі 23674,24 грн., в тому числі 19275,47 грн. заборгованість за тілом кредиту (простроченим) та 4398,77 грн. заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 12-13). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, обґрунтовує їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості, а також довідки про умови кредитування, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку суду не надано. Правила ч. 1 ст. 634 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14.02.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.02.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч. 2 - 4 статті 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути фактично отриману ним суму кредитних коштів. За змістом ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 23674,24 грн., в тому числі 19275,47 грн. заборгованість за тілом кредиту (простроченим) та 4398,77 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Однак, як вбачається із наданих розрахунків заборгованості, за період з 12.12.2013 по 18.01.2021, не зважаючи на відсутність погодження між сторонами істотних умов договору щодо відсотків за користування кредитом банк нараховував 36 % річних, та в подальшому у збільшеному розмірі 43,2 % з 01.06.2015, 42 % з 14.12.2016, 40,8 % з 01.08.2020. Крім того, як свідчить надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунки заборгованості, з 01.12.2016 по 01.05.2020 банк щомісячно проводив нарахування та погашення відсотків за рахунок тіла кредиту на загальну суму 27643,94 грн. (четверта колонка розрахунку заборгованості). За таких обставин суд вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту підлягає зменшенню на суму безпідставно нарахованих та погашених за рахунок тіла кредиту відсотків. Оскільки сума погашених за рахунок кредиту відсотків перевищує розмір простроченого тіла кредиту, суд приходить до висновку, що станом на 18.01.2021 заборгованість [PERSON] перед банком за простроченим тілом кредиту відсутня (19275,47 грн. 27643,94 грн. = - 8368,47 грн.). Доказів того, що сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) перевищує суму фактично сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по простроченому тілу кредиту за період з 14.02.2011 по 18.01.2021, позивачем, надано не було, а отже не доведено належними і допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 19275,47 грн. З огляду на викладене вище, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 23674,24 грн., в тому числі 19275,47 грн. заборгованість за тілом кредиту (простроченим) та 4398,77 грн. заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed