Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, стягнення заборгованості за договором банківського рахунку, в обґрунтування якого зазначив, що 24.07.2012 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №001-04507-240712 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти та обслуговування дебетної платіжної картки. На зазначену картку перераховувалась пенсія позивача. З 02.02.2015 року по 27.02.2015 року поточний залишок на рахунку становить 10748,18грн. На звернення [PERSON] повернути його кошти письмову відповідь з банку не отримав. У відділенні банку посилаються на відсутність в касі готівкових коштів. На підставі викладеного позивач був вимушений звернутись до суду та просить стягнути з ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором банківського рахунку у розмірі 10748,18грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Як встановлено ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Судом встановлено, що 24.07.2012 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №001-04507-240712 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної карти та обслуговування дебетної платіжної картки. Таким чином сума на вказаному вище депозитному рахунку складає 24 000 грн. Відповідно до виписки по картковому рахунку [NUMBER] з 02.02.2015 року по 27.02.2015 року доступний залишок на кінець періоду складає 10748,18грн. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності з вимогами ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів за даними договорами задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, витрати на правову допомогу, понесені позивачем складають 500,00грн. Позивач має право на відшкодування судових витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Виходячи з наведеного, суд вважає вимоги щодо відшкодування судових витрат суму в розмірі 500,00грн. обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено статтею 79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Оскільки позов [PERSON] задоволено та позивача було звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви майнового характеру, судовий збір стягується з відповідача на користь держави в сумі 243,60грн.

Outcome: approved