Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В березні 2015р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Гіпек», третя особа: ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» (далі по тексту - третя особа 1), ГУЮ у м. Києві (далі по тексту - третя особа 2), в якому просила суд: визнати майнові права позивачки на двокімнатну квартиру №46 на 7 поверсі у житлово-громадському комплексі по [ADDRESS] (І черга будівництва, 4 секційний будинок) та на машиномісце [NUMBER] у підземному паркінгу у цьому житлово-громадському комплексі. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 05 грудня 2002р. між нею та третьою особою 1 було укладено договір №2161/322-10(р) про спільну діяльність з дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку на [ADDRESS] (далі по тексту - договір). За умовами договору, після закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку на [ADDRESS] позивачці мала бути виділена в натурі «Частка пайовика» у вигляді 2-кімнатної квартири на 7 поверсі, під будівельним №43, загальною проектною площею 82,0 кв.м., позивачка же зобов'язувалась внести грошові кошти (пай); запланований строк будівництва - 4 квартал 2004р. Додатковою угодою №1 від 05 червня 2003р. до договору передбачався обов'язок позивачки додатково внеси грошовий внесок, а третьої особи 1 - передати позивачці додатково одне місце паркінгу №45. При цьому, додатковою угодою №3 від 26 вересня 2013р. до договору сторони погодили зміну назви багатоквартирного житлового будинку на житлово-громадський комплекс по [ADDRESS] (І черга будівництва, 4-селексійний будинок), а також номеру спірної квартири - на №46, загальної площі - на 81,4 кв.м., назви «місце паркінгу» - на назву «машиномісце у підземному паркінгу», номеру машиномісця - на 54 та строку передачі спірної нерухомості - на 4 квартал 2013р. Позивачка умови договору виконала в повному обсязі, однак відповідач, враховуючи умови договору спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу [ADDRESS], укладеного між відповідачем та третьою особою 1, від 24 жовтня 2001р. за №0991/241-252, не визнає майнових прав позивачки на спірне приміщення, не подав до Реєстраційної служби оригінали документів, необхідні для реєстрації права власності позивачки на спірні приміщення, у зв'язку із чим позивачка вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав. До судового засідання представником позивача була подана до суду заява, в якій представник просив суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Сторона відповідача клопотала перед судом про розгляд справи за відсутності їх представника, при цьому до судового засідання на адресу суду було подано письмові заперечення, в яких зазначено, що відповідач не визнає майнових прав позивачки на спірні приміщення у зв'язку із тим, що третя особа 1 не виконала в повній мірі свої зобов'язання у будівництві, зокрема, не змонтована система протипожежної безпеки, не споруджена трансформаторна підстанція тощо. При цьому, суду було повідомлено, що на майно, яке зазначено в позові, не існує жодних прав будь - яких осіб, крім прав позивачки, які виникли в неї на підставі договору про участь у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку. Третя особа 1, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судове засідання уповноваженого представника направлено не було, про поважність причин неявки суду не повідомлено, клопотань про розгляд справи за відсутності третьої особи 1 не було, заперечення проти позову не подавалися. Третя особа 2, до судового засідання направила до суду клопотання про розгляд зазначеної справи за відсутності свого представника, при цьому, при вирішенні питання покладалась на розсуд суду. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, 24 жовтня 2001р. між відповідачем та третьою особою 1 було укладено договір спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу [ADDRESS] за №0991/241-252. При цьому, сторона відповідача на підставі п. 27 рішення КМР від 10 липня 2003р. за №638/798 уклала з КМР договір оренди земельної ділянки на [ADDRESS] для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-громадського комплексу з підземним паркінгом. Відповідно до п. 4.3.2 укладеного договору між відповідачем та третьою особою 1, остання отримала право залучати кошти юридичних і фізичних осіб для інвестування будівництва. 05 грудня 2002р. між позивачкою та третьою особою 1 було укладено договір, відповідно до п. 3.2. якого після закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку на [ADDRESS], третя особа 1 зобов'язувалась передати позивачці в натурі двокімнатну квартиру на 7 поверсі, під будівельним № 43, загальною проектною площею 82,0 кв. м. Відповідно до п. 3.1. договору позивачка зобов'язувалась внести грошові кошти (пай) у розмірі еквівалентному 82000,0 дол. США у гривнях за курсом НБУ на момент сплати поетапно. За умови виконання позивачкою зобов'язань зазначених у п. 3.1. договору, остання повністю придбаває право на пайову (дольову) участь у будівництві, а третя особа 1 втрачає право розпоряджатись часткою пайовика, інакше, як в інтересах і за згодою позивачки (п. 3.7 договору). Достатніми підставами для підтвердження права на пайову участь позивачки є: цей договір і документи, що підтверджують внесення паю у повному обсязі (п. 3.8 договору). За умовами п. 3.4. договору запланований строк закінчення будівництва і здавання об'єкта - 4 квартал 2004р. Додатковою угодою №1 від 05 червня 2003р. до договору позивачка зобов'язувалась додатково внеси грошовий внесок у розмірі 15000,0 дол. США, а третя особа 1 - передати позивачці додатково одне місце паркінгу №45. При цьому, додатковою угодою №3 від 26 вересня 2013р. до договору сторони погодили зміну назви багатоквартирного житлового будинку на «житлово-громадський комплекс по [ADDRESS] (І черга будівництва, 4-селексійний будинок)», а також номеру спірної квартири - на «№46», загальної площі - на «81,4 кв.м.», назви «місце паркінгу» - на назву «машиномісце у підземному паркінгу», номеру машиномісця - на «54» та строку передачі спірної нерухомості - на «4 квартал 2013р.». Судом встановлено, що свої зобов'язання за договором позивачка виконала в повному обсязі, шляхом внесення грошових коштів відповідно до п. 3.1. договору, що визнається третьою особою 1 та не заперечується відповідачем, а також підтверджується відповідною довідкою від 20 лютого 2014р. про проведення позивачкою повної оплати паю в розмірі 97000,0 дол. США, що становить 513139,29 грн.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно з ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права визнаються речовими правами. За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно з п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011р., прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Згідно матеріалів справи, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 03 грудня 2013р. видано Сертифікат серії ІУ №165133371049 відповідності закінченого будівництвом об'єкта: «Будівництво житлово-громадського комплексу на [ADDRESS] (І черга будівництва, 4- секційний будинок)», згідно якого замовником об'єкта є відповідач. Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 грудня 2014р. № 630 новозбудованому житлово-громадському комплексу (1 черга будівництва, 4 секційний будинок) у Шевченківському районі м. Києва присвоєна поштова адреса: [ADDRESS]. Частина 3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Відповідно до п.п. 7 і 8 п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17 жовтня 2013р. № 868, у разі коли завершення будівництвом об'єкта містобудування та державна реєстрація прав на такий об'єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013р., особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на такий об'єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася); затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об'єкта будівництва. Документи, подані особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), після виготовлення електронних копій шляхом сканування та розміщення у Державному реєстрі прав, повертаються такій особі. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Верховний Суд України у своєму рішенні від 02 жовтня 2013р. у справі № 6-98цс13 висловив таку правову позицію - виконання грошових зобов'язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об'єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Враховуючи, що стороною відповідача не подано оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, при цьому, дані документи відсутні у сторони відповідача у зв'язку із відсутністю будь-яких відносин між відповідачем та третьою особою 1, а невизнання майнових прав позивачки з підстав невиконання в повному обсязі третьою особою 1 своїх зобов'язань перед відповідачем за договором спільної діяльності з будівництва житлово-громадського комплексу [ADDRESS], не ґрунтується на жодних правових підставах та суттєво порушує законні права позивачки, суд приходить до висновку, що діями відповідача порушені майнові права позивачки на своєчасне отримання у власність нерухомого майна, за яке нею повністю сплачені кошти. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та виходячи з того, що позивачка позбавлена права отримати необхідні документи для реєстрації права власності, а тому з метою захисту прав позивачки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір розмірі 3654,0 грн.

Outcome: approved