overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер [PERSON], який заповів йому ([PERSON]) належну земельну ділянку площею 1,2848 га, що розташована на території Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області. Оскільки про заповіт йому не було відомо, він вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Тому просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач - Луб'янська сільська рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без участі її представника, проти позову не заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який 05 вересня 2012 року оформив заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, заповіту (а.с.8, 9). З копії інформаційного листа приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини (а.с.10). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, відповідач проти позову не заперечував, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14 лютого 2014 року. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача до суду надіслала заяву, в якій просила справу розглянути у відсутності позивача, на розлученні наполягала, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають (а.с. 3). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Також, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачва підлягають стягненню понесені нею при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 квітня 2007 року від якого мають сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача, місцем проживання дитини визначити з нею. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, на розлученні наполягала, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2007 року (а.с. 6), від якого мають сина, [PERSON], [INFO] (а.с.7). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та дитині, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання дитини, [PERSON], визначити за місцем проживання матері. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, що на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 червня 2016 року від якого мають сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача, місцем проживання дитини визначити з нею. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, на розлученні наполягала, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2016 року (а.с. 4), від якого мають сина, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та дитині, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання дитини, [PERSON], визначити за місцем проживання матері. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, що на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку Вікторію, [INFO], яка утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 1500 грн. із заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підтримала та просить стягувати аліменти в розмірі 1 500 грн. щомісяця на утримання дитини, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що він є працюючим, проте в даний час офіційно не працює, хоча на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Проти заявленого розміру аліментів в сумі 1 500 грн. не заперечує. Заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15 вересня 2012 року, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 24 листопада 2016 року. Від цього шлюбу вони мають доньку Вікторію, [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина утримується матірю, ці обставини визнаються відповідачем. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобовязаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1 500 грн. але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із заробітку (доходу) відповідача щомісяця. При визначенні такого розміру аліментів суд виходить із того, що відповідач є працюючою особою, як пояснив у судовому засіданні фінансово спроможний забезпечувати виплату аліментів на утримання дитини. [PERSON] має за законом обовязок утримувати малолітню доньку Вікторію, [INFO]. Відповідно до вимог закону розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначений законом і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, з врахуванням віку дитини наявності хронічної хвороби, суд приходить до висновку, що розмір аліментів має становити 1 500 грн. щомісяця на утримання дитини. При цьому суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулась із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 29 червня 2002 року. 08 травня 2008 року шлюб між ними було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який утримується нею, відповідач має мінливий, нестабільний дохід, сплачує аліменти на дитину від іншого шлюбу, є інвалідом ІІ групи, матеріальну допомогу на утримання дитини надає періодично, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати за її відсутністю, заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечує, та визнає, що аліменти на утримання дитини мають бути не меншими, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця і не заперечує про їх стягнення. Заслухавши доводи позивача, викладені в позовній заяві та представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2002 року по 08 травня 2008 року, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08 травня 2008 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає з матір'ю та утримується нею, чого не заперечує відповідач та підтверджується довідкою № 774-04 від 03 .03.2018 року відділу реєстрації місця проживання. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 300 грн. але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначений законом і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При призначенні аліментів у такому розмірі суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач є інвалідом ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 08.10.1993 року, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Від позивача надійшла заява про те, що вона підтримує заявлені вимоги з підстав, вказаних в позові, просить розглянути справу у її відсутність. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач і відповідач вступили до шлюбу 08.10.1993 року (актовий запис № 926). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає, що\~\~позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що їй та членам її сім'ї - її чоловіку - [PERSON], двом синам - [PERSON] та [PERSON] було видано ордер на право зайняття квартири [ADDRESS]. З серпня 2014 року [PERSON] виїхав з квартири, забрав свої речі. Посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, позивач просила задовольнити позов. Позивач надала заяву, згідно якої підтримала заявлені вимоги, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи надали заяви про розгляд справи без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є основним наймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані вона та її сини - [PERSON], [PERSON], що підтверджено довідкою КЖЕП № 24 № 1150 від 12.03.2018 року. Відповідно до акту від 15.03.2018 року про непроживання та вибуття відповідач [PERSON] з 2003 року не проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом також встановлено, що підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України, немає, його особистих речей в спірному житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг за квартиру відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

В березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.04.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 468. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають несумісні характери, різні погляди на життя, сімейні відносини, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння, які призвели до охолодження в стосунках. Вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позові, просила розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні, шлюб розірвати, судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 01.04.2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 468 (а.с.4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають несумісні характери, різні погляди на життя, сімейні відносини, внаслідок чого постійно виникають непорозуміння, які призвели до охолодження в стосунках. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, сторони примиритися не погодилися, тому шлюб необхідно розірвати. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

В березні 2018 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 листопада 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 645. Від шлюбу мають спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З листопада 2017 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірвання з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 24 листопада 2012 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 645. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в листопаді 2017 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved