Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 12 серпня 2009 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] . Однак відповідач припинив приймати участь в утриманні дитини. [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з ним, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, відновити її дошлюбне прізвище, визначити місце проживання сина [PERSON] разом з нею, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 12 серпня 2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАЦС Бориспільського МРУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис за №327. Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 серпня 2009 року (а.с.10). [INFO] у них народився син [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 9 липня 2010 року (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Згідно з ст.113 цього Кодексу особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати та відновити дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на отримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дитини з позивачем. Ця обставина свідчить про те, що сторони дійшли згоди з приводу місця проживання їх сина [PERSON] . Водночас, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] приймає участь в утриманні дитини. Відповідач не подав жодного доказу на підтвердження того, що він має поганий стан здоров`я або тяжке матеріальне становище, а також на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні батьки. З огляду на це суд вважає, що місце проживання сина [PERSON] належить визначити з позивачем та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved