Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось з позовом до [PERSON] , вказавши, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття картрахунку від 22.10.2018 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 40260 гривень. з яких 40000 гривень на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на рахунок відповідача, а 260 гривень на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Оскільки відповідач не виконує зобов?язання за договором, не повертає кредит та не сплачує відсотки за його користування, позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором № 9485513000 від 22.10.2018 року в сумі 58303,95 гривень, а також судові витрати. Ухвалою суду від 19.09.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвала суду разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримана відповідачем 09.10.2019 року, про що в матеріалах справи є підтвердження отримання. 18.10.2019 року відповідач направив до суду заяву з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.12.2019 року у задоволенні такої заяви судом було відмовлено. Відповідач у визначений судом строк та станом на день розгляду справи відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 22.10.2018 року між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір № 94855153000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого банк (АТ «УкрСиббанк») зобов?язався надати позичальнику ( [PERSON] ) кредит в сумі 40260 гривень строком до 22.10.2020 року, а позичальник зобов?язався повернути кредит та сплати відсотки за користування ним шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів в сумі 3086 гривень до 22 числа кожного місяця. З тексту договору та заяви-приєднання до договору від 22.10.2018 року вбачається, що позичальник погодився також і з Правилами споживчого кредитування позичальників, пунктом 4.1 яких передбачено оплата неустойки за порушення позичальником термінів погашення грошових зобов?язань за договором. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 08.07.2019 року виникла заборгованість в загальній сумі 58303,95 гривень, з яких 39334,62 гривень заборгованість за кредитом, 14246,67 гривень проценти за користування кредитом, 1247,61 гривень проценти за користування кредитом понад встановлений договором термін, 1750 гривень комісія, 1725,05 гривень пеня. 15.05.2019 року позивачем відповідачеві було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту. При вирішенні спору суд виходить з такого. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Зважаючи на викладене, враховуючи, що відповідачем не надано відзиву на позовну заяву та не висловлено заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Посилання відповідача на те, що він звертався до банку з повідомленням про те, що не може виконувати зобов?язання за договором, суд не приймає, до уваги, адже доказів того відповідачем не надано, а змін до договору сторонами не внесена. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved