Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором спадкодавця. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 30.11.2011 року було відкрито кредитний рахунок відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н та встановлено кредитний ліміт у розмірі 6000гривень [PERSON] , котрий [INFO] помер; АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало особі можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту; померлий [PERSON] за життя не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, таке не припиняється у зв`язку із смертю боржника, а переходить до спадкоємців, в даному випадку до [PERSON] , [PERSON] , відповідачів по справі, які прийняла спадщину після смерті позичальника, так як постійно проживали із померлим. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на дату смерті боржника перед банківською установою відповідачі, як правонаступники, мають заборгованість 7993,20грн.; банк просить стягнути із [PERSON] , [PERSON] вказану суму та сплачений судовий збір. Відзиву на позов від відповідачів до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, - і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. Тому, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 30.11.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 6000грн. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.11.2011 року вбачається, що [PERSON] станом на день смерті заборгував позивачу 7993,2грн., з яких 5440грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2553,20грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; за ч. 1 ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Виходячи із зазначеної норми встановленню та доведенню у такому спорі підлягають обставини щодо спадкоємництва відповідача після смерті позичальника, наявності спадкового майна та прийняття спадкоємцями спадщини. Позивач як на підставу заявлених вимог покликається на те, що відповідачі є спадкоємцями боржника, оскільки такі постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де адреса реєстрації місця проживання зазначена с. Михайлевичі Самбірського району Львівської області. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як відомо із листа Самбірської державної нотаріальної контори №802/01-16 від 06.05.2021 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №64584658 від 05.05.2021р. спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за №241/2016, свідоцтва про право на спадщину видані 02.10.2019 року на ім`я [PERSON] , а [PERSON] не зазначена спадкоємцем майна померлого. Ураховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] як єдиний спадкоємець, прийнявши спадщину, зобов`язаний у межах вартості спадкового майна задовольнити вимоги кредитора відповідно до зазначених норм Цивільного Закону, а тому з нього слід стягнути суму боргу спадкодавця в розмірі 7993,20грн.; одночасно суд констатує відсутність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] спірного боргу за кредитним договором від 30.11.2011р. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: partial