Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В березні 2012 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання визнання права власності на предмет іпотеки. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 27 лютого 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу товарно - матеріальних цінностей на суму 430 000 (чотириста тридцять тисяч) грн. В цей же день, з метою забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань, визначених у статті 2 цього договору, між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки зобов'язання, забезпечене іпотекою, вважається виконаним, якщо наявне погашення іпотекодавцем боргу в сумі 430 000 грн., на момент фактичного задоволення. Іпотекодержатель набуває права стягнення боргу за рахунок предмета іпотеки у разі, якщо зобов'язання за договором купівлі - продажу не буде виконано в обумовлений строк, виконано частково, при цьому прострочення становить більш ніж 30 діб. Відповідач [PERSON] не виконав умови договору купівлі - продажу від 27.02.2008 року та порушив п. 2.2. та п.2.3 вказаного договору, а саме не сплатив на її користь грошові кошти. У зв'язку з цим просила визнати за нею право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS]. Під час судового розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та просила суд звернути стягнення за договором купівлі - продажу товарно- матеріальних цінностей на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки, укладеного між [PERSON] та [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS] та виселити і позбавити права користування квартирою мешканців цієї квартири. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Належно повідомлений позивач в судове засідання не з'явилася, її інтереси в суді представляв [PERSON], який позовні вимоги підтримав, після перерви в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтереси за довіреністю представляла [PERSON], яка в судовому засідання заявлені позовні вимоги не визнала, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. В обґрунтування своїх заперечень суду зазначила, що позивач [PERSON] в своєму позові посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконав умов договору купівлі - продажу від 27.02.2008 року, а саме не сплатив їй у встановлений п. 2.2 зазначеного договору строк в 50 місяців грошові кошти у сумі 430000 грн. в якості оплати за придбаний товар, у зв'язку з чим вона має право звернути стягнення на предмет іпотеки. При цьому, позивач [PERSON] в доведеність своїх вимог не надала суду жодних доказів невиконання відповідачем [PERSON] своїх обов'язків за договором купівлі - продажу від 27.02.2008 року, як-то письмових вимог [PERSON] про повернення грошових коштів, адресованих відповідачу [PERSON] із поштовим повідомленням про їх отримання, листів [PERSON] адресованих позивачу [PERSON] із визнанням факту наявності заборгованості тощо, та відомостей про зарахування або навпаки не перерахування відповідачем [PERSON] коштів на розрахунковий рахунок продавця, тобто позивача [PERSON], до цього часу не надала. Наряду з цим, звернула увагу суду на те, що шлюб між відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] розірвано 16.11.2011 року, востаннє вони бачились лише в вересні 2010 року. У зв'язку з цим, відповідач [PERSON] не впевнена в тому, що за цей час відповідач [PERSON] дійсно не виконав зобов'язання за договором купівлі - продажу, укладеним 27.02.2008 року з [PERSON] Вважає, що без особистої участі у розгляді даної справи відповідача [PERSON] повне, всебічне та об'єктивне встановлення судом усіх обставин справи не вбачається можливим. Просила суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Належно повідомлений відповідач через оголошення у пресі [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору купівлі - продажу та договору іпотеки, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до договору купівлі - продажу товарно - матеріальних цінностей від 27.02.2008 року (надалі договір купівлі - продажу від 27.02.2008 року) позивач за первісним позовом [PERSON] передала у власність відповідача [PERSON] товарно - матеріальні цінності, найменування, ціна за одиницю, кількість та загальна вартість яких визначена в цьому договорі (а.с. 5-17). Відповідно до п. 1. п.п. 1.1. договору купівлі - продажу від 27.02.2008 року продавець передає товарно - матеріальні цінності у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар у порядку і на умовах, визначених даним договором. Наряду з цим судом встановлено, що з метою забезпечення повернення грошового зобов'язання за вищевказаним договором купівлі - продажу, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 27.02.2008 року, предметом якого є трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). Зазначене нерухоме майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 05.07.2003 року, за реєстром № д-478, зареєстрованого у КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 29.07.2003 року. Відповідно до п. 2 п.п. 2.2. договору іпотеки (а.с. 18) іпотекодержатель набуває права стягнення боргу за рахунок предмета іпотеки, у разі, якщо зобов'язання за договором купівлі - продажу не буде виконано в обумовлені строки, виконано частково, при цьому прострочення становить більш ніж 30 діб. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] свої зобов'язання за договором купівлі - продажу від 27.02.2008 року виконала, відповідно до акту прийому - передачі від 27.02.2008 року (а.с. 20-31) передала відповідачу [PERSON] товарно - матеріальні цінності в кількості 1188 одиниць товару на загальну суму 430 000 грн. В той же час відповідач [PERSON], як зазначила позивач в своїй позовній заяві свої зобов'язання не виконав та обумовлену договором купівлі -продажу суму за товар не сплатив. У зв'язку з цим суд зазначає наступне. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно стаття 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, пунктом 2 п.п. 2.2, 2.3 договору купівлі - продажу від 27.02.2008 року визначено, що розрахунок за товар здійснюється покупцем у національній валюті України безготівковим перерахунком коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом п'ятдесяти місяців. У разі здійснення розрахунку кількома платежами сторони після здійснення кожного платежу протягом 5-ти робочих днів зобов'язуються підписати акт звірення розрахунків, в якому Сторони визначають відповідність перерахованої суми до ціни у ЄВРО по курсу, встановленому НБУ на день проведення розрахунку. Виходячи з цього, [PERSON] та [PERSON] при укладені договору купівлі продажу визначили саме такий спосіб виконання умов даного договору, як безготівковий перерахунок останнім коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом п'ятдесяти місяців, який є дійсним на час вирішення справи в суді. При чому суд звертає увагу, що в представленому договорі купівлі - продажу від 27.02.2008 року не визначено, на який саме розрахунковий рахунок продавця відповідач [PERSON] повинен був перерахувати кошти в сумі 430000 грн. Однак, ні позивач, ні представник позивача не надали суду жодного доказу на підтвердження факту не виконання відповідачем [PERSON] умов договору в частині не проведення розрахунку за товар. Адже встановлення і доведення в суді цієї обставини має вирішальне значення. При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] не обізнана щодо дійсного виконання або невиконання відповідачем [PERSON] умов договору купівлі - продажу від 27.02.2008 року в частині повернення коштів в сумі 430 000 грн., оскільки шлюб між зазначеними особами було розірвано 16.11.2011 року. З того часу, вони не спілкуються, відповідач [PERSON] не має гадки, де на теперішній час знаходиться її колишній чоловік і чи дійсно він виконав зобов'язання за договором купівлі - продажу від 27.02.2008 року. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] не довела суду про існування свого порушеного права внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов договору купівлі - продажу, не надавши жодного доказу на обґрунтування доводів в цій частині, суд приходить до висновку, що в задоволенні її позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно відмовити. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або роботи інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: dismissed