overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, просив встановити факт, який має юридичне значення - факт належності йому трудової книжки, оформленої 15.06.1982 року на ім'я - «[PERSON]» (російською), [INFO], Новомосковським ППСР. На підтвердження вимог вказав, що 1982 році вперше оформився на роботу електриком в Новомосковський племенптицесовхоз - ППСР Дніпропетровської області, на його ім'я у відділі кадрів була заведена трудова книжка. При оформленні трудової книжки працівниками відділу кадрів була допущена помилка в написанні прізвища, а саме: замість прізвища «[PERSON]» було зазначено «[PERSON]». В судове засідання заявник [PERSON] надав заяву, згідно якої заяву підтримує та просить задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві. Заінтересована особа - УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.1982 року [PERSON] оформився на роботу електриком в Новомосковський племенптицесовхоз - ППСР Дніпропетровської області. У відділі кадрів йому оформлено трудову книжку, в якій вказано прізвище - «[PERSON]» (а.с.7). Згідно паспортних даних прізвище заявника - [PERSON] (а.с.4) Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 26.12.1963 року прізвище заявника - [PERSON] (а.с. 6). Згідно вкладишу до трудової книжки від 17.09.2007 року, він оформлений на ім'я [PERSON] (російською) (а.с.7). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що розбіжності написання прізвища заявника в трудовій книжці від 15.06.1982 року - «[PERSON]» та «[PERSON]» виникло у зв'язку з різним його перекладом з російською на українську мову, факт належності правовстановлюючого документу - трудової книжки знайшов підтвердження в досліджених доказах, факт підлягає встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до суду і просив визнати за ним право власності на ? частки спадкового майна після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року та його брата [PERSON], який помер [INFO] року. Також позивач просив провести поділ цього спадкового майна між ним та відповідачкою, визнавши за ним право власності на спадкове майно -земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,95 га, іншу земельну ділянку, що входить до спадкового майна, площею 1,95 гектара, передати у власність відповідачці. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що він та відповідачка є спадкоємцями за законом після смерті матері та брата. Позивач та відповідачка прийняли спадкове майно у встановленому законом порядку та звернулись із заявою про прийняття спадщини до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці не звертались із заявами про прийняття спадщини. Переоформити спадщину на свою частину спадкового майна позивач не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які знаходяться у відповідачки. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала, надала Державні акти ЯГ №135088 від 10.04.2007 року та ЯГ №135089 від 10 квітня 2007 року. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року померла мати сторін [PERSON], а [INFO] року, помер їх брат [PERSON] До спадкового майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,95 га, що належить матері [PERSON] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,95 гектара , що належить брату [PERSON], які розташовані на території Великомацевицької сільської ради. Також до спадкового майна входить житловий будинок по [ADDRESS] що підтверджується копіями Державних актів на право власності на земельні ділянки та технічним паспортом. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом і прийняли спадщину. Проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки ним не було надано оригінал правовстановлюючого документу. Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1225, 1268 ч.3 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1278 ЦК України частка кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки після смерті [PERSON] та [PERSON] позивач прийняв спадщину, тому він має право на ? частку спадкового майна. Щодо позовної вимоги про поділ спадкового майна між ним сторонами, то вона не підлягає задоволенню, оскільки спадкоємці спадкують спадкове майно у рівних частках.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) Відповідача і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08 серпня 2008 року, виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 2). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 19 лютого 2010 року (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні. Встановлено, що донька проживає разом з позивачкою, але її доходів на утримання доньки не вистачає. Інших платежів аліментного характеру Відповідач не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 15 червня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання мають одну дитину; сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя між ними склалося не вдало, подружні стосунки з відповідачем не підтримують, в сім'ї немає взаєморозуміння, а тому подальше збереження сім'ї вважає не можливим. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, примирення між ними не можливе, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видано Самчиківською сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Оскільки між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. При цьому суд також враховує, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та їхній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між подружжям припинені, на даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала та просила справу слухати у її відсутності. Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав та просив справу слухати у його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо. На підставі ст. ст. 104, 105 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 07 червня 1998 року, вказавши, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, ображає її і дітей, між ними немає взаєморозуміння. А тому, вона вирішила шлюб розірвати. Дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], просить залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу - залишити їй прізвище [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримала, підтвердила обставини, що вказані в позовній заяві. Примирення не бажає. Відповідач в судовому засіданні спочатку позов не визнав, вказавши, що вважає за можливе збереження сім'ї. Після закінчення наданого судом строку на примирення відповідач позов визнав. Суд вважає, що визнання відповідачем позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, і відповідає інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 20 вересня 1997 року, вказавши, що їхнє життя в шлюбі не складається, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, ображає її, через що вони подовгу не спілкуються і не підтримують подружніх відносин. А тому, вирішила шлюб розірвати, оскільки подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає неможливим. При цьому, вказала, що відповідач ухиляється від розірвання шлюбу шляхом подання спільної заяви до органів РАЦС. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує, погоджується на заочний розгляд справи, просить залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином в порядку, передбаченому чинним ЦПК України, був повідомлений про дату і час розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Так, судом встановлено, що 20 вересня 1997 року між сторонами в справі зареєстровано шлюб. (а.с. 6) З тверджень позивача, викладених в позовній заяві, встановлено, спільне життя сторін в шлюбі не складається, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, ображає позивача, через що вони подовгу не спілкуються і не підтримують подружніх відносин. Цих обставин відповідач не спростував. Саме через ці обставини позивач подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає неможливим. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу шляхом подання спільної заяви до органів РАЦС. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя є неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. А тому, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей, вказавши, відповідач не приймає участі в утриманні дітей, хоча згідно законодавства зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей. В судове засідання позивач не з'явилась. Надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дітей, вказавши, відповідач, який є батьком дітей, не приймає участі в утриманні дітей, хоча згідно законодавства зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей. В судове засідання позивач не з'явилась. Надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, вказавши, що спільне проживання вони з відповідачем припинили, дочка проживає з нею і виключно нею утримується, оскільки відповідач, який є батьком дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним і зобов'язаний утримувати дитину до повноліття. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 180,182, 183 СК України. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання її- [PERSON]. в розмірі 500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільного сина - [PERSON], [INFO], не надає. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з викладених у позові підстав. Відповідач в суді заперечив проти позову, вважає його безпідставним та необґрунтованим, на думку відповідача, позивач не має права на утримання з його- [PERSON] боку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], які перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо та мають намір розірвати шлюб. Син сторін проживає з позивачем та перебуває на утриманні останньої. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь [PERSON] з 28 березня 2014 року на її утримання в розмірі 150 грн. щомісячно до досягнення сином- [PERSON], [INFO], трирічного віку. Задовольняючи вимоги позивача частково та встановлюючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 150 грн. щомісячно, суд виходить з того, що позивачем не надано та судом не здобуто доказів на підтвердження того, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, який суд вважає завищеним. На підставі ст. 84 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 150000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 01 серпня 2013 року позичила відповідачу грошові кошти в сумі 150000 грн., які той зобов'язався повернути до 15 січня 2014 року. На підтвердження факту отримання коштів [PERSON] написав їй письмову розписку. Зазначає, що вона неодноразово вимагала від відповідача повернення коштів, однак в добровільному порядку останній гроші їй не повертає. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, натомість подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що [PERSON] дійсно позичив у позивачки 150000 грн., які мав повернути до 15 січня 2014 року, однак в зв»язку із кризою в державі своєчасно не може повернути ці кошти. Заслухавши представника відповідача, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 01 серпня 2013 року [PERSON] позичила [PERSON] 150000 грн., які останній зобов'язався повернути до 15 січня 2014 року, проте гроші не повернув. Ці обставини визнані в судовому засіданні представником відповідача та підтверджуються оригіналом розписки, написаної 01 серпня 2013 року відповідачем, яка зберігалась у позивачки та надана суду. Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав належним чином зобов'язання з повернення позики, а тому з нього слід стягнути на користь позивачки грошові кошти в сумі 150000 грн. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути також понесений нею судовий збір в сумі 1500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, В своїй позовній заяві вказувала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.06.1999року. Від шлюбу сторони не мають дітей. Шлюбно-сімейні відносини між нею та чоловіком були припинені в червні 2007 року, в зв'язку з тим, що відповідач був заарештований 30.01.2008 року за постановою СО 1-Ялтинського ГУ ГУ УМВД України АРК в скоєнні злочину передбаченого ст.. 189 ч. 3 КК України. А тому позивач просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засідання не прибула, вдо суду надала заяву про розгляд позовної заяви в її відсутність, позовні вимоги підтримує, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату,час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, вивчивши письмові пояснення позивача давши аналіз та оцінку наданим доказам, вбачає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони 19.06.1999 року зареєстрували шлюб, котрий для сторін є першим. Що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами були припинені в червні 2007 року в зв'язку з тим, що відповідач був заарештований 30.01.2008 року за постановою СО 1-Ялтинського ГУ ГУ УМВД України АРК в скоєнні злочину передбаченого ст.. 189 ч. 3 КК України. А тому позивач просила суд шлюб розірвати. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі. Суд з врахуванням матеріалів справи в їх сукупності та фактичних обставин даної справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами за згодою позивача встановити [PERSON] прізвище - [PERSON].

Outcome: approved