Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

АТ «Кредобанк»\~ звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 29 листопада 2019 року між ними та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-243126 за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 31208 грн. на строк до 28 листопада 2024 року під 65 % річних. [PERSON] зобов`язувався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами. У разі порушення строків повернення кредиту та сплати процентів [PERSON] мав сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, але не більше 15% від суми цього зобов`язання. [PERSON] не виконав своїх обов`язків за кредитним договором, унаслідок чого станом на 09 вересня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 59598 грн 78 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30798,54 грн., заборгованості за відстоками в розмірі 28800,24 грн. Оскільки [PERSON] уклав кредитний договір в інтересах сім`ї, то відповідачі як подружжя повинні нести солідарну відповідальність перед банком із сплати заборгованості. У зв`язку з вищевикладеним, просять стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на свою користь 59598 грн 78 коп. заборгованості за кредитним договором. Позивач АТ «КредоБанк» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі/а.с.56/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності/а.с.57/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 24 квітня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. 29 листопада 2019 року між АТ «Кредобанк» і [PERSON] \~\~укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит на поточні потреби у розмірі 31208 грн на строк до 28 листопада 2024 року під 65% річних (п.п. 2.1, 2.3, 2.4, 4.1 кредитного договору). [PERSON] зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами у розмірі 1787 грн, при цьому він мав вносити платежі згідно графіка до 29 числа кожного місяця починаючи з грудня 2019 року (п.п. 6.1, 6.2, 6.3, додаток №1 кредитного договору). Пунктом 7.1 кредитного договору визначено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник зобов`язався сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості. В будь-якому разі розмір пені не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. За змістом п. 6.9 кредитного договору у випадку прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць банк вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно п. 6.10 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні, протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку. Станом на 09 вересня 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 59598 грн 78 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30798,54 грн., заборгованості за відстоками в розмірі 28800,24 грн. 16 червня 2021 року АТ «Кредобанк» направило [PERSON] письмову вимогу про сплату зазначеної заборгованості у тридцятиденний строк з часу отримання цієї вимоги в порядку, передбаченому п. 6 кредитного договору/а.с.15/. Статтею 11\~ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. За змістом ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч. 1 ст.\~546\~ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В силу ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. При укладенні будь-якого договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, кредитор вправі вимагати дострокового повернення кредиту з підстав, передбачених у договорі, зокрема внаслідок прострочення боржником періодичних платежів. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Виконання зобов`язання може бути забезпечено неустойкою (пенею). Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Зібрані докази вказують на те, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим АТ «Кредобанк» мало право змінити строк кредитування та вимагати від нього дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів і пені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» слід стягнути 59598,78 грн заборгованості за кредитним договором. Що ж стосується позовним вимог до [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Статтею 21\~СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~36\~СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. За змістом ст.\~60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення містяться у ч. 3 ст. 368 ЦК України. Згідно ч. 3 ст.\~61\~СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Із положень ч. 4 ст.\~65\~СК України слідує, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Як передбачено ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї і за таким договором подружжя набуває спільні цивільні права, то за цим договором в обох із подружжя виникають і цивільні обов`язки. Наразі, зазначені обставини мають бути підтверджені відповідними засобами доказування. Матеріали справи не містять об`єктивних і достатніх даних про те, що [PERSON] уклав кредитний договір і використав отриманий кредит в інтересах сім`ї, тому на [PERSON] не може бути покладений обов`язок із повернення кредиту, сплати процентів і неустойки, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5959,87 грн., суд зауважує наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. У матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» і Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС і ПРАВО», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000531 від 30 листопада 2018 року та ордер серії КС № 573217 від 16.06.2020 року/а.с.35,36,37/. Проте стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час на прибуття адвоката до місця розгляду справи) і вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); витрати, що понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (участь у судових засіданнях, час, витрачений на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність), також до матеріалів справи стороною позивача не надано підписаного акту прийнятих робіт АТ «Кредобанк», підтвердження оплати ним послуг адвоката. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу. Частиною 1 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial