Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним наказу від 11 лютого 2015 року № 9, яким відповідач притягнув його до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни - прогул 26 січня 2015 року, якого він не мав, у виді догани з позбавленням 100% премії за лютий 2015 року, чим порушив його трудові права та завдав моральної шкоди, на відшкодування якої просив стягнути5000 гривень, а також зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити премію, якої був незаконно позбавлений на підставі наказу. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що з березня 2005 року працює водієм тролейбусу за графіком - 3 дні робочі, 3 дні - вихідні, з 24 грудня 2014 року є членом виборного органу первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників КП «МТТУ», яка створена на підприємстві в вересні 2013 року, про що відомо відповідачу; 21,22,23 січня 2005 року були його робочими днями, а тому 24,25,26 січня - вихідними, 27,28,29 січня - робочими. Графік змінності, погоджений з виборним органом профспілкової організації, на підприємстві відсутній, в чорновому варіанті графіку змінності відповідач постійно корегує дні праці та відпочинку для всіх працівників, і його вихідні дні без попередження іноді стають робочими, з чим він не згоден. Вважаючи 26 січня 2015 своїм вихідним днем, він дійсно не працював, незважаючи на виписаний додатковий індивідуальний наряд на роботу 26 січня 2015 року, оскільки наказу на залучення до роботи у вихідний день відповідач не приймав. Крім того, виборний орган профспілкової організації, членом якого він є, не дав згоду на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що є обов'язковим відповідно до вимог ст.. 252 КЗпП України. Неправомірними діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яка полягає в переживаннях, стражданнях, втраті нормальний життєвих зв'язків, що потребує додаткових зусиль для організації життя. В судове засідання позивач не прибув, надав заяви, в яких позов підтримав повністю, просив задовольнити, справу розглянути без його участі за участю його представника, від дачі суду будь-яких пояснень відмовився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити. Суду пояснила, що вважає наказ відповідача незаконним, оскільки не доведено, що позивач не вийшов на роботу 26 січня 2015 року у свій робочий, а не вихідний день, зважаючи на неузгодженість графіку змінності на цей період адміністрацією підприємства з виборним органом профспілки, членом якої є позивач, внесення до нього змін менше, ніж за 7 днів до періоду, на який він розроблений, відсутність наказу про роботу позивача у його вихідний день 26 січня 2015 року; а також відсутність згоди виборного органу ППО ВПС «Захист справедливості» працівників КП «МТТУ» на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з огляду на те, що позивач є членом виборного органу цієї первинної профспілкової організації, про що будо достеменно відомо відповідачу. Представники відповідача Ляшенко С.С., Матусова І.А., Темір І.К. в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених в письмових запереченнях. За письмовими запереченнями, позивач був завчасно ознайомлений з графіком роботи водіїв тролейбусу на період з 26 січня по 25 лютого 2015 року, який був узгоджений з діючою на підприємстві профспілкою КП «МТТУ», яка є стороною колективного договору, затверджений начальником депо №4, та за 7 днів до початку дії вивішений на дошці оголошень. Крім того, позивачу під особистий підпис 23 січня 2015 року виданий індивідуальний наряд на місяць, в якому зазначені вихідні та робочі дні згідно з цим графіком. Однак 26 січня 2015 року позивач не вийшов на роботу без поважних причин, чим зірвав випуск транспорту на лінію та порушив вимоги п. п.2.5.1 посадової інструкції водія тролейбусу, оскільки його письмові пояснення про те, що він особисто вважав 26 січня своїм вихідним днем, що суперечить графіку його роботи, не є поважною причиною невиходу на роботу. Виборний орган ППО ВПС «Захист справедливості» працівників КП «МТТУ», членом якого є позивач, дійсно не дав згоду на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак адміністрація вважає, що відмова є немотивованою, а тому мали право притягнути до дисциплінарної відповідальності і без згоди профкому. Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими з огляду на недоведеність самого факту спричинення моральної шкоди. В позові просили відмовити. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що графік змінності складає на підприємстві з урахуванням нормо часів, саме тому спочатку виставляє робочі зміни водіїв, а потім доставляє додаткові робочі дні в інші зміни, однак в повному варіанті графік затверджує начальник депо, узгоджує з профспілкою підприємства, і за тиждень вивішують для ознайомлення водіям. Місяць тому їй стало відомо, що на підприємстві діє 2 профспілки. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що звітнім місяцем, на який розроблялись графіки роботи водіїв тролейбусу, був місяць з 26 по 25 число наступного місяця, затверджений та узгоджений з профкомом графік з 26 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року був вивішений на дошці оголошень 18 січня, а 23 січня позивачу під розпис вручено індивідуальний наряд згідно цього графіку. 26 січня 2015 у нього був робочий день не за своїм маршрутом в 1 зміну, однак він на роботу не вийшов, на телефон не відповідав, про що вона довела до відома керівництво. На підприємстві дійсно діє 2 профспілкові організації, графік був узгоджений лише з однією з них, членом якої не є позивач. Завжди позивач ставиться до роботи відповідально, і чому не вийшов на роботу за графіком, не маючи поважних причин, їй не відомо. Зазначила, що як до 26 січня 2015 року, так і після цього дня, позивач завжди виходив на роботу за графіками та індивідуальними нарядами, виданими на підставі графіків. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно наказу № 40 к від 07.03.1995 року позивач прийнятий на роботу водієм тролейбусу 1 класу в Депо №4 Маріупольського трамвайно-тролейбусного управління, яке за рішенням міськради № 5/25-4679 від 04.11.2008 перейменоване в Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», де працює й по теперішній час. На підприємстві з вересня 2013 року створена та діє первинна профспілкова організація ВПС «Захист справедливості» працівників КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», про що відомо відповідачу з 12.09.13, членом цієї профспілки є позивач з 10 грудня 2014 року; з 23 грудня 2014 року він є членом виборчого органу (профспілкового комітету) цієї первинної профспілкової організації, про що достеменно відомо відповідачу з 29 січня 2015 року. Наказом відповідача № 9 від 11 лютого 2015 року «Про порушення трудової і виробничої дисципліни» за порушення трудової дисципліни - відсутність на робочому місці без поважної причини 26 січня 2015 року водію тролейбусу [PERSON] оголошено догану та позбавлений 100 % премії за лютий 2015 року. Підставою для видачі наказу стали: доповідна начальника депо №4 Литвинова, рапорт начальника відділу експлуатації [PERSON], рапорт диспетчера [PERSON], рапорт нарядчика [PERSON], пояснювальна позивача, акт відсутності на робочому місця від 26.01.15, листи підприємства та голови ППО ВПС «Захист справедливості» працівників КП «МТТУ». Та обставина, що в тексті наказу не зазначена посада позивача згідно з записами в трудовій книжці (водій тролейбусу 1 класу депо №4) не спростовує встановленого судом факту притягнення до дисциплінарної відповідальності саме позивача, що визнають сторони, і є несуттєвою. Загальний порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності передбачений ст.. 147-149 КЗпП України. Крім того, ст.. 252 ч.3 КЗпП України передбачено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника, який є членом виборного профспілкового органу, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членом якого він є. Сторонами визнаний факт ознайомлення позивача з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, зі своєю посадовою інструкцією, за якими водій зобов'язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, якісно і в строк, прибувати в призначений час до диспетчера з випуску; у разі неможливості з'явитись на зміну за нарядом зобов'язаний повідомити про це диспетчеру депо завчасно( п. 2.5.1 Інструкції ). Згідно Положення про робочий час і час відпочинку водіїв трамваю, тролейбусу, автобусу, кондукторів громадського транспорту, яке діяло на підприємстві станом на час виникнення спірних правовідносин, за звітній період тривалістю один місяць встановлений підсумований облік робочого часу, що відповідає вимогам ст.. 61 КЗпП України. Згідно наказу начальника КП «МТТУ» від 31.12.2010 № 427 облік робочого часу водіїв встановлений з 26 числа поточного місяця по 25 число наступного. Згідно п. 6.6. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв трамваю і тролейбусу, затв. Наказом Міністерства інфраструктури України від 15.09.2014 № 444 графік роботи на звітній період доводиться до відома кожного водія не пізніше, ніж за тиждень до введення його в дію. Сторонами визнано, що графіки роботи водіїв депо 4 розміщуються на інформаційній дошці. За свідченнями свідків, графік роботи на січень-лютий 2015 року розміщений на дошці оголошень 19 січня 2015 року, що позивачем та його представником не спростовано. Крім того, кожному водію доводиться до відома графік його роботи на наступний місяць шляхом вручення під розписку витягу з графіку роботи у виді індивідуального наряду. Відповідачем показаннями свідків та записами в журналі реєстрації видачі індивідуальних нарядів водіям депо №4, яка оглянута судом, доведено, а позивачем не спростовано факт отримання ним індивідуального наряду на 26 січня -25 лютого 2015 року 23 січня 2015 року. Пояснення представника позивача стосовно не зазначення в індивідуальному наряді робочої зміни позивача 26 січня 2015 року не знайшли свого підтвердження в суді з огляду на ненадання суду будь-яких доказів стосовно цього та непредставлення суду отриманого позивачем індивідуального наряду. Разом з тим, графік роботи, представлений суду відповідачем, містить відомості про робочий день позивача 26 січня 2015 року в 1 зміну за 15 маршрутом та вихідний в його основну зміну - третю, сумарний облік робочого часу 186 годин, що в межах норми. Дійсно, цей графік не узгоджений з профкомом ППО ВПС «Захист справедливості» працівників КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», як того вимагає ст..ст.61, 69, 247 КЗпП України, однак це не звільняє працівника від обов'язку, передбаченого, серед іншого, і ст. 139 КЗпП України, додержуватись трудової дисципліни, що включає в себе і вихід на роботу за графіком змінності. Таким чином, дослідженими доказами встановлено, що 26 січня 2015 року позивач повинен був стати до роботи за затвердженим графіком в 1 зміну за 15 маршрутом. Фактично 26 січня 2015 року позивач на роботу не вийшов за графіком та індивідуальним нарядом, про що складено відповідний акт та рапорти начальника відділу експлуатації [PERSON], диспетчера з випуску [PERSON], нарядчика [PERSON]. Відповідач отримав від позивача пояснення з приводу неявки останнього на роботу 26 січня 2015 року, в яких позивач посилається не невизначеність, на його думку, його робочого час та часу відпочинку, на звітній період з 26 січня 2015 року по 25 лютого 2015 року включно. Разом з тим, доводи позивача в цій частині не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки він після отримання індивідуального наряду не звертався до адміністрації підприємства за будь-якими роз'ясненнями. Отже, суд вважає встановленим, що 26 січня 2015 року позивач не став до роботи без поважних причин, тобто, допустив прогул. Однак для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідно до ст.. 252 ч.3 КЗпП України роботодавець повинен був отримати згоду виборного профспілкового органу, членом якого був і є позивач - профкому ППО ВПС «Захист справедливості» працівників КП «МТТУ». Як вбачається зі звернень адміністрації КП «МТТУ» та відповідей на них профкому ППО ВПС «Захист справедливості» працівників КП «МТТУ», згода на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за прогул 26.01.15 станом на час видання оскаржуваного наказу не була надана. При цьому профком достатньо мотивував своє рішення, посилаючись на ненадання беззаперечних доказів того, що позивач був належним чином обізнаний з графіком своє роботи та неузгодженість графіку з профспілкою підприємства. Зважаючи на те, що ані КЗпП України, ані будь-якими іншими нормативними актами не передбачена можливість притягнення працівника, який є членом виборного профспілкового органу, до дисциплінарної відповідальності без отриманої попередньої згоди цього виборного профспілкового органу, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ є незаконним, а тому вимоги позивача про визнання його незаконним підлягають задоволенню. Оскільки позбавлення позивача премії було наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності за оскаржуваним наказом, який визнається незаконним за судовим рішенням, вимоги позивача про зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити йому премію, якої він був позбавлений за цим наказом, є передчасними. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, завданої неправомірними діями відповідача, задоволенню не підлягають як безпідставні, оскільки ані позивачем, ані його представником не доведено, що діями відповідача порушені законні права позивача, і ці порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для відшкодування моральної шкоди згідно ст.. 237-1 КЗпП України. У зв'язку з частковим задоволенням вимог підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витраті в розмірі 121,80грн. Відповідно до ст.. 61,69, 139, 237-1, 247, 252 ч.3 КЗпП України,

Outcome: partial