Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

В березні 2018 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати безвісно відсутньою особою, його батька [PERSON], [INFO], уродженця с.Количівка Чернігівського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] В обґрунтування поданої заяви, заявник посилається на те, що його батько, [PERSON], 20.12.2016 року виїхав по справах в с.Старе Село Рокитнівського району Рівненської області і з цього часу його місце знаходження не відомо. Мати заявника - [PERSON], зацікавлена особа у справі останній раз спілкувалась зі своїм чоловіком, [PERSON] 20.12.2016 року. 21.12.2016 року на її телефони дзвінки він вже не відповідав. З метою встановлення місцезнаходження [PERSON], мати заявника - [PERSON], звернулась до Рокитнівського ВП ГУ НП в Рівненській області з офіційною заявою про його розшук. Відповідно довідки за № 1519/116/03/14-2018 від 05.03.2018 року т.в.о. начальника Національної поліції України ГУ НП в Рівненській області громадянин [PERSON], [INFO] з 23.12.2016 року перебуває у розшуку, як безвісти зникла особа. Розшук проводиться Рокитнівським відділенням поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Станом на 05.03.2018 року розшук [PERSON] є активним, розшукова справа від 01.01.2017 року № 3, його місцезнаходження невідоме. За фактом зникнення [PERSON] розпочато кримінальне провадження від 22.12.2016 року № 1216180190000615 за ч.1 ст.115 КК України. З метою отримання пенсії з втратою годувальника заявник [PERSON] вимушений звернутись до суду із зазначеною заявою. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Представник заявника [PERSON] - адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримав заяву [PERSON], просив її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в заяві. Зацікавлена особа [PERSON], в судовому засіданні підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області у судове засідання не з'явився, надали суду клопотання про розгляд даної заяви за відсутності представника УПФУ у м.Славутичі, просили прийняти рішення згідно чинного законодавства. Вислухавши представника заявника, зацікавлену особу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, копію розшукової справи з Рокитнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Як вбачається з довідки № 1519/116/03/14-2018 від 05.03.2018 року громадянин [PERSON], [INFO] з 23.12.2016 року перебуває у розшуку, як безвісти зникла особа (а.с.8). Відповідно до змісту ст.ст. 305-308 ЦПК України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Відповідно до ст. 306 ЦПК України визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Згідно довідки № 608 від 30.01.2018 року [PERSON] є студентом 3 курсу денної форми навчання факультету економіки та бізнес-адміністрування Національного авіаційного університету IV рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Згідно п.2 ч.2 цієї правової норми непрацездатними членами сім'ї вважаються діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Як зазначено в п.7 ч.3 вищезазначеного закону положення цього Закону, що стосуються сім'ї померлого, відповідно поширюються і на сім'ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику для отримання пенсії у зв»язку з втратою годувальника, як дитині, яка навчається за денною формою навчання у вищому навчальному закладі. З грудня 2016 року місцезнаходження [PERSON], який зареєстрований за адресою [ADDRESS], а фактично проживав у [ADDRESS] невідомо, тривають розшукові заходи. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність [PERSON], в місці його постійного проживання більше року, невідомість місця перебування не можна усунути за допомогою заходів, вжитих заінтересованими особами і державними органами. При цьому, суд звертає увагу, що сама тривала відсутність фізичної особи, породжує невизначеність у правах і обов'язках цієї особи та інших осіб, а отже, інтереси держави вимагають забезпечення стійкості правовідносин, у зв'язку із чим законодавством встановлена можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньої в судовому порядку. Тому, суд вважає доведеним факт, що відсутні відомості про місце перебування [PERSON] з грудня 2016 року, що дає підстави суду визнати його безвісно відсутнім. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику вимоги ч.1 ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved