Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку №4-а по провул. Гоголя в м. Бориспіль Київської області. Крім нього в даному будинку зареєстрована також відповідач [PERSON] Після реєстрації у вказаному будинку 22 грудня 2009 року відповідач через декілька місяців залишила будинок та з того часу не проживає в ньому, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житловому будинку позбавляє позивача права в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. В добровільному порядку [PERSON] не бажає знятись з реєстрації. Тому [PERSON] просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: Київська область, м. Бориспіль, провул. Гоголя, буд.4-а. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими конвертами, що повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26,29). Таким чином, вручити відповідачу судову повістку не вдалось, оскільки вона відсутня за зареєстрованим місцем проживання. На підставі ч.2 ст.77 ЦПК України [PERSON] вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Тому згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №4-а по провул. Гоголя в м. Бориспіль Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 березня 1982 року, виданого Бориспільською державною нотаріальною конторою (а.с.6). 28 квітня 2009 року між сторонами по справі було укладено договір найму житлового приміщення №98 (а.с.8). За умовами якого [PERSON] надав [PERSON] та членам її сімї у тимчасове користування житлове приміщення, яке складається з трьох кімнат площею 56,8 кв.м., розташоване у житловому будинку за адресою: м. Бориспіль, провул. Гоголя, буд.4-а. При цьому, умовами даного договору було визначено, що приміщення та майно здаються в найм строком на пять років з 28 жовтня 2009 року по 28 жовтня 2014 року. На підставі вказаного договору [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 21 березня 2016 року (а.с.20). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що дійсно відповідач [PERSON] була зареєстрована в будинку за адресою: Київська область, м. Бориспіль, провул. Гоголя, 4-а, що належить на праві приватної власності [PERSON] На протязі останніх двох років вони жодного разу не бачили [PERSON] за вказаною адресою, оскільки вона виїхала на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим. У відповідності до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з ч.1 та ч.3-4 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. З пояснень позивача та показів допитаних в судовому засіданні свідків встановлено, що відповідач проживала у вказаному будинку, проте близько двох років вже не проживає, оскільки вибула на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим. У відповідності зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, інакше як у випадках і в порядку передбаченому законодавством. Зважаючи на це, суд вважає, що оскільки [PERSON] тривалий час, без поважних причин не проживає в належному позивачу на праві власності будинку, вона втратила право користування вказаним житловим будинком №4-а по провул. Гоголя в м. Бориспіль Київської області. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанцій від 19 листопада 2015 року та від 01 березня 2016 року (а.с.1,2) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок. Предявлений ним позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved