Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «МІСЬКОГО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ» про повернення йому коштів за договором банківського вкладу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 31 жовтня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/02/137916 «Ваш святковий», згідно якого банк отримав від нього грошові кошти в сумі 10000 доларів США строком на 212 днів зі сплатою 9,5 % річних. Після закінчення строку дії договору 31 травня 2014 року позивачу вкладу не повернуто. Позивач просить зобов'язати відповідача виконати умови вищевказаного договору та стягнути кошти в сумі 169014 грн. 59 коп. та моральну шкоду в сумі 25000 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, проте надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили, надали заяви в яких вимоги позову визнали повністю. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 31 жовтня 2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу №2630/02/137916 «Ваш святковий», згідно якого банк отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 доларів США строком на 212 днів зі сплатою 9,5 % річних. 26 та 27 травня 2014 року позивач звернувся до банку з заявою, в якій просить повернути їй суму вкладу, однак їй повідомили, що у банку існують тимчасові внутрішні труднощі та запропонували перерахувати його кошти на рахунок з обліку вкладів на вимогу. Позивач вказала, що дана пропозиція є для неї неприйнятною, оскільки має гостру необхідність у поверненні коштів, та звернулася до суду. У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права не можуть бути обмежені. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено положеннями статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника а рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. В ст. 1060 зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, досліджені докази вказують на те, що строк дії договору банківського вкладу №2630/02/137916 «Ваш святковий» закінчився 31 травня 2014 року, а тому банк зобов'язаний був повернути позивачці вкладені грошові кошти, проценти за користуванням депозитом та три відсотки річних. Позивачем не надано достатніх доказів утворення заборгованості на суму 169014,59 грн., оскільки відповідно до розрахунку (а.с. 35) заборгованість позивача перед відповідачем становить 10981,66 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01 вересня 2014 року становить 144014 грн. 59 коп., а тому з ПАТ «МІСЬКОГО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ» на користь [PERSON] необхідно стягнути вкладені відповідно до договору банківського вкладу №622289 «Мій вибір» від 31 жовтня 2013 року грошові кошти з врахуванням, процентів за користуванням депозитом інфляційних та трьох відсотків річних в сумі 144014 грн. 59 коп. Крім того в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 25000 гривень слід відмовити, оскільки позивачем не надано достатніх доказів про заподіяння йому моральної шкоди.

Outcome: partial