Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Богданов Є.В. в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» /далі Страхова компанія/ 27 грудня 2019 року звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на наступне. 12 лютого 2018 року між Страховою компанією та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу OPEL VEKTRA номерний знак [NUMBER] , оформлений полісом № АМ/ 2644782, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 100 000 грн. з розміром франшизи у 500 грн. з встановленням останньому як пенсіонеру знижки розміру страхового платежу у 50 %. 18 березня 2018 року водій цього транспортного засобу [PERSON] /за паспортом [PERSON] / на автодорозі Кремінна-Рубіжне Луганської області скоїв дорожньо-транспортну пригоду з пошкодженням транспортного засобу TOYOTA, який належить ПП Агрофірма «Гончарівська». За заявою власника пошкодженого транспортного засобу останньому за вирахуванням розміру франшизи у 500 грн. виплачено страхове відшкодування у розмірі 99 500 грн. Шкода автомобілю приватного підприємства причинена не діями страхувальника, а відповідачем, який не мав пільги щодо знижки страхового платежу. Тому з нього відповідно до вимог ст.ст.3.5,6,13.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» необхідно стягнути 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 750 грн. та судовий збір у розмірі 1 762 грн. Представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що страхувальнику як пенсіонеру відповідно до п.13.2 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надано пільга сплачення страхового платежу за умови особистого керування транспортним засобом без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Третя особа, яка на законній підставі керувала транспортним засобом свого батька і скоїла ДТП умови договору та закону не порушила. Крім того, відповідно п.38.1 цього Закону позивач не має права на регресну вимогу до відповідача. Також позивачем не надані допустимі докази щодо характеру та розміру пошкодженого автомобіля. Звіт дослідження спеціаліста-автотоварознавця не є таким доказом, оскільки виконаний не експертом, без виклику учасників ДТП і попередження його про кримінальну відповідальність. Наразі цей звіт є предметом оскарження в іншому цивільному провадженні, яке призначено до розгляду на 01 жовтня 2019 року у Сєвєродонецькому міському судді, тому просить зупинити провадження у справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства. Представник третьої особи [PERSON] у поясненні на позовну заяву також позовні вимоги не визнав, з посиланням на аналогічне вищевказане обґрунтування. Представник позивача Богданов Є.В. надав відповідь на відзив, відповідно до якої відносини, які склалися між сторонами договору обов`язкового страхування, повинні регулюватися ст.38-1 вищевказаного Закону щодо відповідальності за порушення умов страхування, а не регресними відносинами. Відповідач, який керував автомобілем батька і скоїв ДТП не входить відповідно до п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до кола осіб, які мають право на зменшення розміру страхового платежу, отже відповідач порушив умови страхування і на підставі вимог ст.38-1 цього Закону зобов`язаний повернути позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. У судове засідання представник позивача Богданов Є.В. не з`явився, в заяві на ім`я суду просить справу розглянути за його відсутності. Клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі не підтримує, оскільки справа, яка розглядається у іншому судді, не стосується цієї справи і докази щодо характеру та розміру шкоди є наявними і у цій справі не спростованні. У судовому засіданні представник відповідача та третьої особи [PERSON] свої доводи підтримав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши показання представника відповідача та третьої особи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до полісу № АМ/ 2644782 від 11 лютого 2018 року (а.с.6) ПрАТ «СК АСКО ДС» та [PERSON] строком на один рік уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Сторони визначилися, що умовами цього договору є страховий випадок, тобто подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка станеться за участю забезпеченого транспортного засобу OPEL VEKTRA номерний знак [NUMBER] і внаслідок якої буде наставати цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором /полісом/, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 100 000 грн., з розміром франшизи у 500 грн. При цьому сторони також вказали, що ці умови визначені виключно для страхувальника, яким є пенсіонер зі сплатою останнім страхового платежу зі знижкою 50 відсотків у розмірі 297 грн. Постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2018 року (а.с.7), звіт дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 150 номерний знак [NUMBER] , власником якого є ПП АФ «Гончарівська» (а.с.9-36), страховий акт №202/18 від 11 квітня 2018 року (а.с.37), платіжне доручення від 13 квітня 2018 року (а.с.38), свідоцтво про зміну імені (а.с.42) свідчать про те, що водій транспортного засобу OPEL VEKTRA номерний знак [NUMBER] [PERSON] 18 березня 2018 року о 18 год. 20 хв. у м. Сєвєродонецьку Луганської області на автодорозі Р66 143 км. + 876 м. зіткнувся з автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 150 номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП останній отримав механічні пошкодження, вартість ремонту складає 225 499 грн. ПрАТ «СК АСКО ДС» власнику пошкодженого транспортного засобу було виплачене страхове відшкодування у розмірі 99 500 грн. /100 000 грн.-500 грн./. Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України заподіяння шкоди, у тому числі внаслідок ДТП, зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду. Статтею 27 ЗУ «Про страхування» від 07 березня 1996 року зі змінами та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України від 01 липня 2004 року зі змінами «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /далі Закон № 1961-4/ у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначеного договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п.13.2 ст.13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Згідно п. 13.2 ст. 13 вказаного Закону розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - в тому числі пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм до 2 500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезенням пасажирів або вантажу. Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону № 1961-4 забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Принцип пропорційності, який зазначений у ст. 2 ЦПК України, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: який є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість цей принцип є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. У практиці ЄСПЛ застосовується принцип пропорційності як невід`ємна складова та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Тобто аналіз вказаних правових норм дає суду підстави вважати, що на відповідача, який є винуватцем ДТП і на якого не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, необхідно покласти обов`язки компенсувати позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 750 грн. /50 відсотків від 99 550 грн./, що є сумою, пропорційною щодо його скоєних дій. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача та третьої особи щодо відсутності у справі належних доказів розміру шкоди, характеру пошкодження транспортного засобу та зупинення проводження по справі з необхідності спростувати звіт дослідження спеціалістом-автотоварознавцем пошкодженого транспортного засобу в іншому цивільному провадженні з наступних підстав. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 77 цього Кодексу належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірним доказом, відповідно до ст.79 цього Кодексу, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Звіт спеціаліста щодо обставин, на які посилається [PERSON] , виконаний за замовленням страхової компанії і вона погодилася з висновками фахівця, у зв`язку з чим було сплачено страхове відшкодування, тому суд вважає, що цей доказ є належним, допустимим та достовірним. В цьому провадженні відповідного клопотання про призначення експертизи щодо розміру та характеру пошкодженого автомобіля не заявлялося, висновки звіту належними доказами не спростовані. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в тому числі в порядку цивільного судочинства. Разом з тим, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду. Докази, надані позивачем, дають можливість суду прийняти рішення у справі, тому підстав для зупинення провадження у цій справі не має. Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 762 грн. відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved