Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В березні 2015 р. публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» (надалі - ПАТ «ВБР», Банк або позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (відповідача або позичальника) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 73817,05 грн. В обґрунтування вимог позивач послався на такі обставини. 11 квітня 2013 р. між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено кредитний договір № ІКСАSHSG.121438.001, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 36000 грн. з процентною ставкою 0,001% річних та зі сплатою щомісячної комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 3% від суми кредиту на строк до 10 квітня 2016 р. Відповідач [PERSON] порушив свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісії, у зв'язку з чим відповідно до п. 6.1, 6.3, 3.1.9, 3.1.11, кредитного договору Банк має право нараховувати відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення та вимагати дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків та виконання інших зобов'язань за договором. В лютому 2015 р. відповідачу направлялась вимога про дострокове повернення кредиту, яка виконана не була. Відтак станом на 13 лютого 2015 р. загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 73817,05 грн., що включає поточну заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13986,28 грн., прострочену заборгованість по тілу кредиту в розмірі 16000,01 грн., прострочену заборгованість за процентами в розмірі 3692,31 грн., заборгованість за комісією в розмірі 17280 грн. та пеню в розмірі 22858,44 грн. Від представника позивача Дяденко Н.В. надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, письмові заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 11 квітня 2013 р. між ПАТ «ВБР» (Банком) та [PERSON] (позичальником) укладено кредитний договір № ІКСАSHSG.121438.001 (а.с. 4-7). Відповідно до умов вказаного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит на споживчі потреби в розмірі 36000 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредит в строк до 10 квітня 2016 р., сплативши за користування кредитними коштами проценти в розмірі 0,001% річних, комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми кредиту в день укладення договору та щомісячну комісію в розмірі 3% від суми кредиту. Сторони договору погодили, що погашення кредиту, сплата процентів за користування ним та комісії буде здійснюватися позичальником щомісячно - з 1 до 10 числа кожного місяця, шляхом сплати внеску в розмірі 2080,02 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 36000 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 169256 від 11 квітня 2013 р. (а.с. 22). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка на підставі положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що з травня 2013 р. [PERSON] порушував графік погашення кредиту, а з листопада 2013 р. будь-які сплати за кредитним договором він взагалі припинив, у зв'язку з чим Банк відповідно до п. 6.1., 6.3. кредитного договору вправі нараховувати відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення та пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. З огляду на порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором банк згідно п. 3.1.9., 3.1.11. договору має право достроково стягнути кредит, проценти і комісії. Умова договору про дострокове повернення кредиту не суперечить положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України. ПАТ «ВБР» скористався наданим йому договором та законом правом вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, сплати процентів і комісій, та 11 лютого 2015 р. направив позичальнику [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту не пізніше 30 календарних днів з дати одержання вимоги (а.с. 16, 18). Вимогу Банку [PERSON] не виконав і станом на 13 лютого 2015 р. загальний розмір його заборгованості за кредитним договором становить 73817,05 грн., що включає поточну заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13986,28 грн., прострочену заборгованість по тілу кредиту в розмірі 16000,01 грн., прострочену заборгованість за процентами в розмірі 3692,31 грн., заборгованість за комісією в розмірі 17280 грн. та пеню в розмірі 22858,44 грн. (а.с. 8 - 15). За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконує зобов'язань за кредитним договором, порушені права кредитодавця ПАТ «ВБР» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач за законом звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved