Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2011 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає скаргу обґрунтованою, а оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивачкою було переобладнано мансарду, що фактично належала їй на праві спільної часткової власності з іншими власниками квартир будинку по вул. ХХІІ Партзїзду, 50, та створено із неї житлове приміщення квартиру. 25 травня 2010 року Державним вищим навчальним закладом Придніпровською державною академією будівництва та архітектури було виконано обслідування та складено висновок технічної експертизи вищезазначеної квартири, згідно якого можливе використання вказаної квартири за функціональним призначенням. Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 29 серпня 2003 року, належать на праві власності домоволодіння\~ №№ 52, 54 по вул. ХХІІ Партзїзду у м. Дніпропетровську, а також земельна ділянка розміром 0,0896га, розташована в м. Дніпропетровську по вул. ХХІІ Партз'їзду, 52. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2004 року, апелянту на праві приватної власності належить також земельна ділянка розміром 0,0185га, розташована в м. Дніпропетровську по вул. ХХІІ Партзїзду,54. Розпорядженням міського голови від 14.02.2007 року житловому комплексу по\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ вул. XXII Партзїзду було присвоєно адресу - вул. XXII Партзїзду, 50. 26 січня 2005 року між [PERSON] та ПП «Центр міста» укладено договір про надання земельних ділянок в користування під забудову (встановлення суперфіцію), за умовами якого [PERSON] передав, а ПП «Центр міста» прийняв у безстрокове платне володіння та користування земельні ділянки №52 і №54 з метою будівництва та подальшої експлуатації житлового комплексу згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №50/18 від 14 липня 2004 року. У вигляді плати за користування земельними ділянками ПП «Центр міста» зобовязаний був передати апелянту частину житлового комплексу, для будівництва якого надаються земельні ділянки загальною площею 300 кв.м на третьому поверсі, однак своє зобовязання\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ПП «Центр міста» не виконало. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з експертним та технічним висновками спірна надбудова з терасою готова до експлуатації, додаткових актів введення в експлуатацію не потребує, а тому з урахуванням того, що права позивачки порушено, вважав за можливе визнати за останньою право власності на вказану надбудову з терасою без\~ акта введення в експлуатацію. Проте, такі висновки суду не відповідають вимогам закону. Частиною 2 ст.331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на обєкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого обєкта. Статтею 2 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.3 Закону державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про\~\~ права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.5 Закону обовязковій державній реєстрації у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх\~\~ обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище положень закону, майнові (речові) права на обєкти нерухомого майна виникають з передбачених законом підстав та підлягають державній реєстрації. А новостворене нерухоме майно підлягає прийняттю в експлуатацію. При вирішенні спору зазначені обставини судом не були дотримані, справу розглянуто без залучення до участі у ній власника земельних ділянок\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON], Дніпропетровської міської ради, як компетентного органу, який відповідає за введення новоствореного нерухомого майна в експлуатацію,\~ судом не були застосовані норми закону, які підлягали застосуванню, в звязку з чим\~ апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не було, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed