Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований і постійно проживає. Разом з позивачем у вказаній квартирі зареєстрована його донька [PERSON] і її донька [PERSON], [INFO], які за даною адресою фактично не проживають на протязі п'яти років. Донька позивача та онука, забравши свої речі, виїхали на постійне місце проживання до чоловіка доньки за межі України. Точної адреси позивач не знає. Відповідачка повинна здійснювати оплату комунальних послуг щомісячно, але цього не робить, тому додаткові матеріальні витрати змушений нести позивач. На підставі чого просить суд визнати [PERSON] та її доньку [PERSON] зареєстрованих [ADDRESS] такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та її доньку [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення про виклик до суду у газеті «Вісті Придніпров'я» від 01.12.2016 року № 92 (1791), причин неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.11.1993 року. За вказаною адресою також зареєстровані донька позивача [PERSON], [INFO], та онука позивача [PERSON], [INFO]. З довідки головного інженера КП «Жилсервіс-2» [PERSON] від 14.04.2015 року вбачається, що [PERSON] і [PERSON] не проживають за вказаною вище адресою з 2012 року. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Однак встановлені обставини справи дають змогу прийти до висновку, що жоден з вказаних винятків в даному спорі не може бути застосований. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач та її донька не проживають на спірній житловій площі п'ять років без поважних причин, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи наведене, та,

Outcome: approved