Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 27 червня 2017 року між сторонами було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначив, що відповідач зобов'язання за вказаним договором виконував не належним чином і станом на 16 вересня 2018 року у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість у сумі 500 грн. Позивач просить стягнути на його користь вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позовній заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, відзив не подав. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в т.ч. сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 червня 2017 року між сторонами було укладено договір без номеру, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір між сторонами був укладений у виді заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», «Тарифів банку». Відповідач дав свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами банку» складає між сторонами договір, що підтверджується його підписом у заяві. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором виконував не належним чином, а тому станом на 16 вересня 2018 року перед позивачем виникла заборгованість у сумі 500 грн., з яких 500 грн. - штраф (фіксована частина). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2017 року в розмірі 500 грн. Судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1762 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved