Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

В березні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , треті особи - виконком Покровської районної у місті Кривому Розі ради, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] . У належній їй квартирі зареєстрована її донька [PERSON] з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] , який є колишнім чоловіком її доньки та з лютого 2016 року не проживає у спірній квартирі, зв`язку не підтримує, у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає. 27 квітня 2016 року заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу шлюб між її донькою та відповідачем [PERSON] був розірваний. Відповідач не виконує обов`язки члена сім`ї власника квартири, передбачені ст.ст.156,162 ЖК України, пов`язані з оплатою комунальних послуг. З лютого 2016 року відповідач комунальні платежі не оплачує, тому позивачка змушена оплачувати їх за свій кошт, що ставить її у тяжке матеріальне становище. Позивачка являється пенсіонеркою, отримує пенсію в розмірі 1549 грн., якої не достатньо для оплати усіх комунальних послуг та витрат на харчування, тому знаходиться у важкому матеріальному стані і не в змозі сплачувати комунальні платежі не тільки за себе, а ще й за відповідача ,та не може оформити житлову субсидію. Відповідачу ніяких перешкод в проживанні та користуванні житловою площею вона не чинить, замки на вхідних дверях не міняла. Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Позивачка вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі Ради в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечень не мала, пояснила, що відповідача є її колишнім чоловіком, уродженцем Грузії, на час їх шлюбу він мав посвідку на постійне проживання і був зареєстрований у квартирі її матері, де вони мешкали разом. В 2016 році після розірвання шлюбу відповідач забрав свої речі та залишив її з донькою, до квартири більше не повертався, зв`язок з ними не підтримує, місце його перебування не відоме. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою, а відповідач є колишнім зятем позивачки і у спірній квартирі не проживає вже біля двох років, останній раз вона бачила як відповідач з великими дорожніми сумками сідав у таксі, з того часу більше вона його не бачила. Де він знаходиться їй не відомо, позивачка перешкод у проживанні відповідачу ніколи не чинила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки, мешкає з нею на одному поверсі. Відповідача [PERSON] у квартирі бачив два роки назад останній раз, повертатись відповідач не намагався, позивачка перешкод йому ніколи не чинила, колишня дружина також, де він знаходиться на теперішній час не відомо. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 27.10.2003 року (а.с.8), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 27.10.2003 року (а.с. 9). Відповідно до довідки виданої головою правління ОК «ЖК «Рудничний-2» Зайцевой М.В. , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно акту від мешканців будинку [ADDRESS] та посвідченого головою правління ОК «ЖК «Рудничний-2» Зайцевой М.В. , [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з лютого 2016 року (а.с. 10). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний (а.с.12). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст.328ЦК України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири та правомірно набула право власності на неї. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником квартири, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] який не проживає за адресою: [ADDRESS] більше трьох років, в зв`язку з чим позовні вимоги в підлягають задоволенню. Відповідно ст.141ЦПК України стягненню з відповідача на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved