Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов договору б/н від 01.04.2015 року відповідач отримав кредит в сумі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складають між ним та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача під заявою. Посилаючись на статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивач зазначає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов'язання належним чином не виконувала, тому станом на 18.11.2018 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 14003 гривні 67 копійок, яка складається з наступного: - 4052 гривні 22 копійки - тіло кредиту; - 1703 гривні 40копійок - нараховані відсотків за користуванням кредитом; - 7105гривен 02 копійки - нараховано пені. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: -500.00 гривен - штраф (фіксована частина) - 643 гривен 03 копійки - штраф ( процентна складова). На підставі ст.1054 ЦК України позивач просить стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідачки на підставі наданих суду доказів. Відповідач в судове засідання з'явився. Позовні вимоги визнала частково, просить зменшити розмір неустойки (штрафу), в зв'язку з тим, що штраф значно перевищує суму грошей, які відповідач отримала в кредит від банку, просить також врахувати її майновий стан, на даний час вона офіційно не працевлаштована, має проблем зі здоров'ям , та проходить що підтверджується наданими нею медичними довідками, та відмовити у позові в частині стягнення штрафу, оскільки позивач застосував до неї два однакових стягнення за одне й теж саме порушення умов договору, що суперечить ст. 61 Конституції України. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Існування договірних зобов`язань між сторонами підтверджується Заявою від 01.04.2015 року, згідно з якою позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач умов договору та вимог закону не дотримувався, внаслідок чого згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 18.11.2018 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 14003 гривні 67 копійок, яка складається з наступного: - 4052 гривні 22 копійки - тіло кредиту; - 1703 гривні 40копійок - нараховані відсотків за користуванням кредитом; - 7105гривен 02 копійки - нараховано пені. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: -500.00 гривен - штраф (фіксована частина) - 643 гривен 03 копійки - штраф ( процентна складова). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. В якості складової боргу відповідачки позивач вказав заборгованість за пенею 7105,02 гривні - , не навівши розрахунку окремо пені і окремо комісії, які за своєю правовою природою не пов'язані між собою: пеня є засобом забезпечення виконання зобов'язання, а комісія є платою за послугу. Позивач не обґрунтував у позові, на підставі яких норм законодавства або умов кредитного договору між сторонами він нарахував комісію за користування кредитом, не розкрив механізм нарахування її відповідачу в зазначеному у позову розмірі. В частині першій статті 901 ЦК України вказано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Позивач не зазначив у позові, які його дії носили характер послуг для відповідачки, яким пунктом кредитного договору встановлено розмір, строки та порядок їх оплати, не надав суду розрахунок суми комісії, яка підлягає стягненню з відповідачки. На думку суду, в даному випадку відкриття позичкового рахунку, його ведення, видача кредиту - це не послуги, надані позичальнику, а прямий обов'язок банку, пов'язаний з урахуванням операцій з кредитування відповідно до нормативних актів Національного банку України. Тому суд дійшов висновку, що в частині позовної вимоги про стягнення пені за користування кредитом в розмірі 7105 гривні 02 копійки слід відмовити. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Цивільно-правова відповідальність-це самостійний вид юридичної відповідальності, який полягає у застосуванні державного примусу до правопорушника шляхом позбавлення особи певних благ чи покладення обов'язків майнового характеру. До правопорушника застосовуються санкції майнового характеру, які спрямовані на відновлення порушених прав та полягають у відшкодуванні збитків, стягненні неустойки чи пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. У наданому розрахунку позивач зазначив, що згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по судовим штрафам 1143,03грн., що складається з 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) грн., 643.03 - штраф (процентна складова) (а.с.8-9). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Що стосується стягнення пені, то позивач не надав суду розрахунок суми пені, яка підлягає стягненню з відповідачки. Крім того, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд бере до уваги, що розмір нарахованих штрафів значно перевищує розмір боргу за тілом кредиту, відповідач частково позов визнає , на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, не відмовляється сплачувати заборгованість, визнає що дійсно укладав кредит з позивачем по справі. Враховуючи, що позивач не визначився з розміром пені в наданому розрахунку, не надав її окремий розрахунок, а в позові зазначив, в якому розмірі просить її стягнути з відповідача, в цій частині позовних вимог теж слід відмовити. Разом з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та комісії є необґрунтованими, з наступних підстав. Так відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею)є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Проте стягнення суми в якій об'єднанні пеня та комісія в даному випадку не може бути застосовано, оскільки за кожний із цих вимог нараховуються окремо відповідні суми. Проте позивач свої позовні вимоги під час розгляду справи в суді першої інстанції не уточнював та не надав відповідного розрахунку по цим вимогам, у зв'язку з чим в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити. На підставі аналізу належних і допустимих доказів у їх сукупності та норм матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в сумі, заборгованість за кредитним договором в розмірі 5755гривен 62 копійки - 4052 гривні 22 копійок - тіло кредиту; - 1703 гривні 40 копійки - відсотки за користування кредитом; в іншій частині позовних вимог позивачу відмовити. Аналогічна позиція зазначена в постанові Дніпровського апеляційного суду від 05.12.2018 року по справі( Провадження № 22-ц/803/2663/18 Справа № 188/1485/17) Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України відповідачка повинна відшкодувати на користь позивача підтверджені платіжним дорученням № PROM3ВUSAQ від 23 листопада 2018 року судові витрати на сплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1037грн.58 коп., решту сплаченого судового збору в розмірі 722 гривна 42 копійок слід залишити на позивачеві. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial