Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву від 16.08.2018 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2070 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображається в розрахунку заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав позивача. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 25.12.2019 року має заборгованість 11 750 грн 61 коп, яка складається з: 8008, 02 грн - заборгованості за тілом кредиту, така ж сума зазначена в позовній заяві як заборгованість за простроченим тілом кредиту - 8008,02 грн, 1693, 20 грн - заборгованості за простроченими відсотками, 1013, 65 грн - заборгованості за відсот ками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - фіксована частина, 535, 74 грн - процентна складова. Отже, загальна сума заборгованості за даним договором становить 11 750 грн. 61 коп, яку позивач просить суд стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 11 березня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 27 березня 2020 року. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] у встановлений судом термін не подала заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, нею було отримано судову повістку разом з копіями документів 11.03.2020 року згідно поштової розписки, що міститься в матеріалах справи. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановленому законом порядку не подала, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні 1.08.2018 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с. 10). Аналізуючи зазначений доказ, суд приходить до висновку, що з нього неможливо зробити висновок про суму кредиту, яка була отримана відповідачем, поскільки копія анкети - заяви, що долучена позивачем до позовної заяви, не містить такої інформації, із заяви не вбачається взагалі, з якою метою [PERSON] зверталась до При ват Банку, щодної інформації про її бажання отримати кредит та про те, що вона взагалі отримала будь-яку суму кредиту зазначена заява не містить. Поскільки зазначений доказ не містить інформації щодо предмета доказування, а саме - отримання відповідачем будь-якої суми кредиту, тому у відповідності до ст. 77 ЦПК України суд відкидає зазначений доказ як неналежний, поданий позивачем на підтвердження позовних вимог. Крім того, в анкеті-заяві відсутня відмітка про те, що [PERSON] отримала пам`ятку клієнта, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування та ознайомилась з їх змістом під підпис, як про це зазначено в позовній заяві. На підтвердження позовних вимог позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11-12), хоча відомостей про те, що відповідачем от римувалась кредитна карта анкета-заява не містить. Що стосується витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг, долучених позивачем на підтвердження позовних вимог, то вони також не містять підпису позивальника [PERSON] про ознайомлення з його умовами (а.с.13-30). Також суд вважає за необхідне заначити, що у позовній заяві не вказано, який розмір відсотків за користування кредитом погоджена сторонами при укладенні договору (а.с.2), не зазначено такий розмір і в анкеті-заяві, хоча в розрахунку заборгованості нарахована заборгованість по відсотках з посилання на ст. 625 УЦК України, але чому саме така сума нарахована, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено. Крім того, у розрахунку заборгованості позивачем зазначена однакова сума тіла кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту - 8008 грн. 02 коп., але що це за суми, чим вони передбачені, позивачем не обґрунтовано. На підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості позивачем надано декілька розрахунків заборгованості за договором, від 16.08.2018 року, зокрема і станом на 25.12.2019 року, на який посилається позивач при поданні позову, згідно даного розрахунку [PERSON] має заборгованості за договором року на суму 11 750 грн 61 коп, яка складається з: 8008, 02 грн - заборгованості за тілом кредиту, 8008, 02грн - простроченим тілом кредиту, 1693, 20 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 1013, 65 грн - заборгованості за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625, 1035, 74 грн - заборгованості по судовим штрафам (а.с. 9 -9зв). Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд вважає за необхідне врахувати правову позицію, яка була викладена 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду, коли було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом по справі №342/180/17. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду відповідних доказів, що підтверджують факт отримання відповідачем такої картки, не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, тип картки, дату вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Також позивачем не було надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості. Розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, оскільки нічим іншим не підтверджується. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначив банк. Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодилася з умовами та правилами, однак з цієї анкети-заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц. Зокрема, згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №221/5089/16-ц, - у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки. АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів, пені та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, підстави для задоволення позову - відсутні, оскільки під час судового розгляду не було встановлена та обставина, що відповідач [PERSON] взагалі отримувала будь-яку кредитні кошти від позивача, в анкеті-заяві не зазначено, яка сума кредиту фактично отримана відповідачем, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджені позовні вимоги, оскільки відповідачем фактично кредит не отримувався, його сума сторонами не обумовлена згідно доказів, поданих позивачем, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості. Суд прийшов до даного висновку на підставі аналізу поданих позивачем доказів, згідно яких відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що позивачем взагалі фактично отримувався будь-який кредит, який вона в добровільному порядку не повернула АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і яка зазначена позивачем в розрахунку заборгованості. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, які не підтверджені належними і допустимими доказами. На основі викладеного,

Outcome: dismissed