Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 27.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-202/016/2008, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 34400 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-202/016/2008 від 27.02.2008 року. Предметом іпотеки є квартира яка розташована за адресою [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON]. При укладанні договору іпотеки до реєстру заборони відчудження об'єктів нерухомого майна внесено запис № 4975314 від. 27.02.2008 року. Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 26.11.2010 року правонаступником кредитора є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № ML-202/016/2008 та договором іпотеки № PML-202/016/2008 від 27.02.2008 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». Позивачу стало відомо що 10.09.2010 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Запорізького МУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 1138/3, відповідно до якої на все майно [PERSON] накладено арешт. Посилаючись на те, що існуючий арешт унеможливлює реалізації Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» своїх законних прав як іпотекодержателя щодо арештованого майна, просить суд звільнити з під арешту майно [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-202/016/2008, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 34400 доларів США. Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 27.02.2008 року для забезпечення виконання зобов'язань позичальника між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-202/016/2008 від 27.02.2008 року. Предметом іпотеки є квартира яка розташована за адресою [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON]. При укладанні договору іпотеки до реєстру заборони відчудження об'єктів нерухомого майна внесено запис № 4975314 від. 27.02.2008 року. В силу ст..3 Закону України «Про іпотеку», У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. 10.09.2010 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Запорізького МУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 1138/3, відповідно до якої на все майно [PERSON] накладено арешт. Ст..33 цього ж Закону передбачено, що У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов»язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжував з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як передбачено ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець повідомляє заставодержателя про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз»яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Судом встановлено, що позивач, як заставодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог щодо погашення заборгованості за кредитним договором в рахунок реалізації предмета застави перед іншими кредиторами. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлений позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, підтверджений документально.

Outcome: approved