Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500, 00 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою і до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала з відповідачем спільно однією сім'єю, без реєстрації шлюбу в період часу з 2008 року по 2017 рік. [INFO] року у них народилась донька [PERSON], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач не в повній мірі забезпечує спільну доньку; матеріальна допомога надається періодично; щомісячної, сталої допомоги не має. Суд, заслухав пояснення позивачки та її представника, які наполягали на задоволенні позову в повному обсязі, відповідача, який проти задоволення позовної заяви не заперечував, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони не заперечували проти постановлення рішення у справі під час проведення підготовчого засідання. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.1, 5 ст.183 СК України). Судом достовірно встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яку дитина потребує. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання малолітньої доньки, передбачених законом, судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів в позасудовому порядку не досягнуто. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст.191 СК України). Дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, при визначенні розміру аліментів, суд, вважає за необхідне стягнути аліменти саме в частці від заробітку відповідача, так як, [PERSON] встановлена 3-тя група інвалідності з дитинства; він працює за основною формою працевлаштування на посаді двірника ДНЗ №809 м. Києва з 02 червня 2009 року по теперішній час; має постійний та регулярний заробіток. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання спільної дитини, визначивши розмір аліментів, як того вимагає положення ст.183 СК України у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 березня 2018 року. Крім того, позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. Суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (п.1) ч.1 ст.430 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352, 40 грн.

Outcome: partial