Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В березні 2017 року ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №13-05/13-ФЛИ від 13 травня 2013 року. Позивач зазначав, що ухвалою Господарського суду Київської області від 14 липня 2016 року порушено провадження в справі №911/1904/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоІнтернешнл Метрополіс», яке постановою Господарського суду Київської області від 18 жовтня 2016 року було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» призначено [PERSON]. Здійснюючи надані законодавством повноваження, ліквідатором було отримано виписку по поточному рахунку ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» №26002007383001, відкритого в АТ «Альтбанк», МФО 320940. Було виявлено, що банкрут ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» здійснило перерахування коштів на користь [PERSON] у загальній сумі 1\~000\~000 грн. (один окремий платіж 1 млн.грн. 13.05.2013р.), у графі «призначення платежу» вказано, що кошти сплачені згідно договору позики №13-05/13-ФЛИ від 13 травня 2013 року. Даний договір відсутній у справах Ліквідатора та не передавався останньому попереднім керівництвом ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс». Відповідно до ч.1 ст.38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав. Отже, з дня винесення Господарським судом Київської області постанови від 18 жовтня 2016 року, настають передбачені законодавством правові наслідки, а саме: строк виконання всіх грошових зобовязань ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» вважається таким, що настав. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON], як позичальник за договором позики №13-05/13-ФЛИ від 13 травня 2013 року, зобовязаний повернути ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» надану йому позику у повному розмірі, починаючи з 18 жовтня 2016 року. В порушення вищезазначених норм законодавства, [PERSON] надану позику не повернув та станом на 10 лютого 2016 року загальна сума заборгованості відповідача по договору позики, що підлягає поверненню становить 1\~000\~000,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» заборгованість за договором позики №13-05/13-ФЛИ від 13 травня 2013 року в розмірі 1\~000\~000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивача є безпідставними так як відповідач [PERSON] погасив свої зобовязання перед ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» за договором поворотної фінансової допомоги №13-05/13-ФЛИ від 13 травня 2013 року. Судом встановлено, що 13 травня 2013 року між ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» та [PERSON] було укладено договір поворотної фінансової допомоги №13-05/13-ФЛИ, відповідно до умов якого 13 травня 2013 року позивачем було здійснено перерахування суми коштів на рахунок відповідача в розмірі 1\~000\~000 грн. Таким чином суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1046-1049 ЦК України. Так, відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до банківської виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] №2620.3.12.32257.01, відкритого в АТ «Альтбанк», 02 липня 2013 року відповідачем [PERSON] було здійснено перерахування на рахунок позивача ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» суми коштів в розмірі 1\~000\~000,00 грн. з призначенням платежу повернення поворотної фінансової допомоги, наданої на підставі договору поворотної фінансової допомоги №13-05/13-ФЛИ від 13 травня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки у відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики №13-05/13-ФЛИ від 13 травня 2013 року перед ТОВ «АвтоІнтернешнл Метрополіс» відсутня, а тому і предмет спору не існує. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed