Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Алєксєєва [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що з 2008 р. по 20.08.2010 р. сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.08.2010 року по справі №2-5434/10 стягнено аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. зі всіх видів його заробітку доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.07.2010 року і до досягнення сином повноліття. Дитина проживає разом із матірю, розмір аліментів, що виплачується відповідачем на її утримання є дуже малим та не забезпечує сину його мінімальних потреб, що стало причиною звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, заяв та повідомлень про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. З 2008 р. по 20.08.2010 р. сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.08.2010 року по справі №2-5434/10 стягнено аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. зі всіх видів його заробітку доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2010 року і до досягнення сином повноліття. Дитина проживає разом із матірю, розмір аліментів, що виплачується відповідачем на її утримання є дуже малим та не забезпечує сину його мінімальних потреб Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є обовязком батьків. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17.05.2017 року. Положення ч. 2 ст. 182 СК України викладено в новій редакції, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.08.2010 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі, меншому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є порушенням прав та законних інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 17 цієї ж Постанови зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. \~ \~ \~ \~В постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. в справі №6-143цс13 висловлено правову позицію : «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). \~ \~ \~ \~При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». \~ \~ \~ \~Проте, враховуючи зміни в законодавстві, а також те, що розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позов про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved