Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 18 липня 2016 року, згідно якої відповідачу були видані кредитні кошти в розмірі 11882,36 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 24,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 31 липня 2018 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, тому, станом на 29 травня 2019 року за нею існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 31405,71 грн. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 10927,73 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 5993,64 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 13113,00 грн., а також штрафу відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди, в розмірі 1371,34 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 31405,71 грн. та судовий збір по справі в сумі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сторінці Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Офіційного веб-порталу «Судова влада України». Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. Статтею 509 ЦК України передбачено, що в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] отримала кредит, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 18 липня 2016 року, в розмірі 11882,36 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 31 липня 2018 року. Відповідач [PERSON] зобов`язання по кредитному договору № б/н від 18 липня 2016 року не виконала. Борг станом на 29 травня 2019 року складає 31405,71 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № б/н від 18 липня 2016 року, наданого позивачем. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 10927,73 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 5993,64 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 13113,34 грн., а також штрафу відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1371,34 грн. Враховуючи те, що у [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд приходить до висновку про її стягнення з відповідача. Вирішуючи питання про визначення складових заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 10927,73 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 5993,64 грн. та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 1371,34 грн. Крім того, суд критично ставиться до стягнення заборгованості по пені сумарно з комісією з [PERSON] , оскільки виходячи з природи комісії як складової частини основного зобов`язання, що входить до сукупної вартості кредиту, а пені як штрафної санкції за порушення виконання зобов`язань, вони не можуть нараховуватись разом, що суперечить їх правовій сутності та меті застосування в рамках кредитно-зобов`язальних правовідносин, тому суд вважає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості сумарно «комісії та пені» не ґрунтується на умовах кредитного договору та вимогах Закону і свідчить про існування неузгодженості між їх умовами та пред`явленими позивачем вимогами. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене та те, що в розрахунку заборгованості в графі «Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)» розмір заборгованості визначено 13113,00 грн., натомість в частині розрахунку у визначенні загальних сум вона вказана виключно як заборгованість по комісії, що не узгоджується між собою та викликає у суду сумнів в достовірності та належності наданого позивачем розрахунку в цій частині як доказу в обґрунтування цих вимог, в матеріалах справи відсутні Тарифи банку, а також будь-які інші докази на підтвердження розрахунку пені та комісії саме в зазначеному розмірі, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог за подання до суду позовної вимоги майнового характеру юридичною особою з ціною позову 31405,71 грн. у розмірі 1118 грн. 92 коп. (18292,71 грн. : 31405,71 грн. х 1921). У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Outcome: approved