overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02 травня 1998 року у Попільнянській сільській раді Попільнянського району Житомирської області,актовий запис №4. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 травня 1998 року у Попільнянській сільській раді Попільнянського району Житомирської області , актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія І-ТП №045037 від 02.05.1998 року. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02 жовтня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1104. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулась до суду з клопотанням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявивсь, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1104, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-БК №275870 від 02.10.2004 року. Від спільного проживання сторони дітей мають двох синів [PERSON],[INFO] та [PERSON]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 вересня 2016 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1186. Позивач в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 вересня 2016 Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1186, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 27 вересня 2016 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 09.10.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що позивач приховала, що він не являється біологічним батьком дитини, а навпаки стверджувала, що батьком її майбутньої дитини являється він і це було приводом для реєстрації шлюбу, вважає збереження шлюбу неможливим, просив шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій нею заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 09.10.2015 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1603, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Від спільного життя подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Згідно копії експертного висновку про біологічне батьківство № МGT 454, біологічне батьківство [PERSON] по відношенню дитини [PERSON] виключається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 17.10.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні погляди щодо виховання дітей, з приводу чого між ними виникали сварки, тому позивач був змушений залишити сім`ю, просив шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій нею заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.10.2007 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1700, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Від спільного життя подружжя має сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 грудня 2015 року він (позивач) надав відповідачу [PERSON] у користування миючий пилосос марки «Kearcher» і усно вони домовились, що за день користування відповідач сплатить йому 150 грн. Відповідач мав повернути пилосос через день, однак, не повернув його, посилаючись на те, що пилосос у нього викрали. На неодноразові звернення позивача повернути йому пилосос або сплатити кошти на придбання аналогічного пилососу [PERSON] відповів відмовою. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь вартість вказаного пилососу в розмірі 10 000 грн. та несплачені кошти за користування пилососом в розмірі 66600 грн. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 19 грудня 2015 року відповідач [PERSON] взяв у користування належний позивачу миючий пилосос марки «Kearcher» і до цього часу його не повернув, що підтверджується матеріалами справи (а.с.7) та показами свідка [PERSON] Як вбачається з копії розписки від 11 липня 2016 року, позивач придбав аналогічний пилосос «Kearcher» за ціною 10 000 грн. (а.с.9). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідач в добровільному порядку ухиляється від повернення пилососа позивачу, ухилився від участі у розгляді справи та жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування вартості пилососа 10 000 грн., сплачених позивачем за новий пилосос. В частині вимог щодо стягнення з відповідача несплачених коштів за користування пилососом суд визнає за необхідне в позові відмовити, оскільки суду не надано жодних доказів укладення між сторонами оплатного договору оренди цього майна. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 640 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 26 серпня 2014 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частин його /позивача/ заробітку /доходу/, щомісячно, починаючи з 28 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час його (позивача) матеріальний та сімейний стан змінились, він одружився і має на утриманні ще одну дитину [PERSON], [INFO], є безробітним. Тому просив змінити розмір стягуваних з нього на користь відповідачки аліментів з ? частини заробітку (доходу) до твердої грошової суми у розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав і викладене підтвердив. Відповідачка в судове засідання не зявилась, просила справу розглядати без її участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що за рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 26 серпня 2014 року з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 28 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.29-31). Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2014 року позивач зареєстрував шлюб з Лихоліт (після шлюбу [PERSON]) М.С., від якого 11 жовтня 2014 року у них народився син [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оскільки після винесення судом рішення щодо стягнення з позивача аліментів його сімейний стан змінився, у нього народився син [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], згідно рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26 серпня 2014 року, та стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Так як жодних доказів, які б підтверджували нерегулярність, мінливість доходу позивача, що потребує встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, суду не надано, то в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 04 серпня 2007 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просив розірвати шлюб. Позивач та відповідачка надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідачка визнала позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідачка вступили до шлюбу 04.08.2007 року (актовий запис № 814). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 07 травня 2010 року, від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просив розірвати шлюб. Позивач та відповідачка надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачк підтримав заявлені вимоги, відповідачка визнала позов. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 07.05.2010 року (актовий запис № 168). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем 03.06.2014 року був укладений договір, відповідно до умов якого позивач надавав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання Банк виконав ціликом в обговорений у договорі термін, але відповідач зобовязання в обговорений термін не виконав і не виконує на даний час допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 42605.51 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився. Заперечень на позов не надав. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 03.06.2014 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку який складався з Заяви (анкети) позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою (с.с. 5-29). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, заборгованість за [PERSON] станом на 28.02.2017 р. складає 42605.51 ( с.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виповнятися належним чином і в встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач будучи зобовязаним щомісячно вносити платежі по договору , припинив виконувати взяті на себе зобовязання допускаючи прострочення платежів . На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved