Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

ВАТ «Райффазен банк Аваль» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 15 травня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідачем з умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 181569 грн. 38 коп.. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився направивши до суду заяву про слухання справи в відсутності їх представника, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними розписками. Крім того надіслав до суду заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 14 травня 2008 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений кредитний договір , згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 32000 доларів США (а.с. 5-8). Відповідач всупереч умовам договору не сплатив в повному обсязі платежі, передбачені договором, і допустив виникнення заборгованості, яка складається з залишку несплаченого кредиту ,заборгованості по процентам за користуванням кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, пені за несвоєчасні виконання за договором в розмірі 181569 грн. 38 коп., що підтверджується вказаним договором та розрахунком заборгованості (а.с. 18-19). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 1055 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих стронами доказів, суд вважає, що заперечення відповідача проти позову не грунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не довів своїх заперень проти позову, тому достатніх правових і фактичних підстав для для відмови в задоволені позову в зв'язку з спливом позовної давності суд не вбачає. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1700 грн. 00 коп. судового збору та судових витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн., які були сплачені позивачем , суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов'язання по договору і пов'язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved