Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

В березні 2012 року Южненська міська рада Одеської області звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», [PERSON], яка діє у своїх інтересах [PERSON], [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Южненської міської ради, про визнання ордера недійсним. [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву до Южненської міської ради Одеської області, Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», про визнання права на проживання та користування квартирою. Ухвалою Южного міського суду від 07.02.2013р. зустрічну позовну заяву було обєднано в одне провадження з первісним позовом Южненської міської ради Одеської області. 08.12.2012р. зустрічну позовну заяву було уточнено. Заявою від 25.04.2014р. Южненською міською радою Одеської області було збільшено розмір позовних вимог, а саме добавлено позовну вимогу про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири № 29б, яка знаходиться в гуртожитку, розташованому за адресою: Одеська область, місто Южне, пр.-т Леніна, 21, без надання іншого жилого приміщення. Ухвалою Южного міського суду від 01.12.2014р. зустрічний позов [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON] до Южненської міської ради Одеської області, Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», про визнання права на проживання та користування квартирою було залишено без розгляду. Рішенням Южного міського суду від 01.12.2014р. позов Южненської міської ради Одеської області до Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод», [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Южненської міської ради, про визнання ордера недійсним та виселення без надання іншого жилого приміщення задоволено частково. Постановлено виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири № 29б, яка знаходиться в гуртожитку, розташованому за адресою: Одеська область, місто Южне, пр.-т Леніна, 21, без надання іншого жилого приміщення. Зазначено, що рішення суду є підставою для зняття зазначених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В іншій частині відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.12.2015р. апеляційну скаргу [PERSON], яка діяла у своїх інтересах та в інтересах [PERSON] відхилено. Рішення Южного міського суду Одеської області від 01 грудня 2014 року\~залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.11.2016р. касаційну скаргу [PERSON], яка діяла у своїх інтересах та в інтересах [PERSON] задоволено. Рішення Южного міського суду Одеської області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21.12.2015р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою скасування рішень суду першої та апеляційної інстанції зазначено наступне. Відмовляючи у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним ордера від 14.04.2009р. № 107, виданого [PERSON] ВАТ «Одеський припортовий завод», суди у порушення ст.ст.212-214, 303 ЦПК України не звернули уваги на приписи п.69, 70, 72, 73 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів Української РСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470 (редакції, чинній на час видачі спірного ордеру), мотивуючи своє рішення тим, що оспорюваний позивачем ордер не давав [PERSON] та її доньками юридичних підстав для вселення на житлову площу за місцем реєстрації, оскільки він був дійсним 30 днів, протягом яких відповідач до наданого жилого приміщення не вселилась. При цьому не звернув уваги, що обґрунтовуючи свої вимоги, позивач також посилався на те, що ВАТ «Одеський припортовий завод» при видачі оспорюваного ордеру було порушено порядок і умови надання жилих приміщень, оскільки надане відповідачем житлове приміщення квартира № 29 за адресою: просп.Леніна, 21 в м.Южне Одеської області, на момент видачі ордера було зайняте іншими квартиронаймачами, про що в своїй зустрічній позовній заяві також зазначала і [PERSON] Вказаних обставин суд не перевірив, не дав їм належної правової оцінки, безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст.116 ЖК Української РСР як підставу для виселення відповідачів. 21.06.2017р. [PERSON] подала заяву про застосування позовної давності на підставі ст.262 ЦК України, згідно з якою заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тому вважає, що строк позовної давності почався для позивача 14.05.2009р. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.12.2017р. справу було прийнято до провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.03.2018р. до участі у справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Службу у справах дітей Южненської міської ради Одеської області. Позов Южненської міської ради Одеської області, з урахуванням збільшення позовних вимог, було обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Южненської міської ради Одеської області від 14.04.2011р. № 91-УІ «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності Южненської міської територіальної громади гуртожитків, які у процесі приватизації ВАТ «Одеський припортовий завод» не увійшли до його статутного фонду, та затвердження Програми передачі гуртожитків у власність Южненської міської територіальної громади та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2011-2014р.р.», 15.05.2011р. був переданий до комунальної власності гуртожиток за адресою: м.Южне, пр.-т Леніна, 21. Акт прийому-передачі затверджено рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради від 19.07.2012р. № 703. 01.08.2012р. на адресу Южненського міського голови надійшло звернення ПАТ «Одеський припортовий завод» із зазначенням обставин відносно не вселення [PERSON] та членів її сімї у кв.29б даного гуртожитку, та добровільного не зняття із реєстрації місця проживання у ньому. На імя [PERSON] ВАТ «Одеський припортовий завод» був виданий ордер № 107 від 14.05.2009р. на квартиру 29б по пр.-ту Леніна, 21 у м.Южне. Позивач вважає цей ордер таким, що не відповідає закону, оскільки він був виданий не з метою вселення [PERSON] та членів її сімї, а з метою тимчасової реєстрації без права проживання. [PERSON] на черзі для отримання жилої площі у відомчому гуртожитку не перебувала, тому не мала права на отримання і квартири у гуртожитку. Квартира не була вільною. 10.04.2003р. рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради [PERSON] було видано дозвіл на відчуження належній неповнолітній [PERSON] частини квартири в [ADDRESS], та укладення договору купівлі-продажу трикімнатної квартири. На порушення цього рішення [PERSON] не оформила на доньку [PERSON] право власності на квартиру. Оскільки [PERSON] здійснювала протягом 2000-2003р.р. купівлю-продаж квартир, вона мала змогу здійснити реєстрацію свого місця проживання у них. 22.08.2013р. було виявлено факт вселення [PERSON] з двома доньками в квартиру 29б по пр.-ту Леніна, 21 у м.Южне. Позивач вважає це вселення самоправним та просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. За таких обставин позивач вважає, що ВАТ «Одеький припортовий завод» не дотримано порядок видачі ордера № 107 від 14.05.2009р., тому він не відповідає закону, і просить суд визнати ордер недійсним. Також позивач просить суд вказати, що рішення суду про визнання ордеру недійсним є підставою для зняття з реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою, та виселити їх з квартири. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах [PERSON], відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечували з підстав, що 14.05.2009р. [PERSON] отримала ордер № 107, яким їй та членам її сімї [PERSON] та [PERSON] було надано житлову площу - квартиру 29б по пр.-ту Леніна, 21 у м.Южне. Вселитися туди вона не змогла, оскільки квартира була зайнята. Цю причину [PERSON] вважає поважною. Із заробітної плати [PERSON] бухгалтерією ВАТ «Одеський припортовий завод» проводилось щомісячне утримання коштів за службове житло. На «Одеському припортовому заводі» [PERSON] пропрацювала більше 15 років. За таких обставин вона вважає, що не може бути виселена без надання іншого жилого приміщення. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову заперечували з вище викладених підстав. Представник відповідача ПАТ «Одеський припортовий завод» позов визнав та надав письмові пояснення від 20.11.2012р. про наступне. [PERSON] працює на заводі з 19.08.1991р. У 1996р. завод надав їй на сімю (чоловік [PERSON], дочка [PERSON]В.) трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Квартира була приватизована. У 2000р. квартира була продана. Також [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по 1/3 частки квартири [ADDRESS], яка у 2003р. була продана. У грудні 2004р. [PERSON] звернулась до заводу з проханням зареєструвати її та двох доньок у відомчому гуртожитку заводу тимчасово, без права проживання, у звязку із відсутністю прописки. Рішенням адміністрації ВАТ «Одеський припортовий завод» від 16.03.2005р. № 61 надано дозвіл зареєструвати [PERSON] із складом сімї три особи без права мешкання, тимчасово терміном на два роки з 27.05.2005р. по 26.05.2007р., у квартирі № 39, зайнятій іншими мешканцями, будинку № 21 відомчого гуртожитку по пр.Леніна в м.Южне. На підставі цього рішення [PERSON] для реєстрації було видано посвідчення № 83 від 07.04.2005р. Згідно рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одеський припортовий завод» від 12.07.2007р. № 26 термін реєстрації [PERSON] із складом сімї три особи без права проживання був продовжений ще на один рік з 01.08.2007р. по 27.08.2008р. та видано посвідчення № 97 від 23.07.2007р. Згідно рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одеський припортовий завод» від 08.07.2008р. № 36 термін реєстрації [PERSON] із складом сімї три особи без права проживання був продовжений ще на один рік з 27.08.2008р. по 15.06.2009р. та видано посвідчення № 99 від 14.07.2008р. Згідно рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одеський припортовий завод» від 26.03.2009р. № 44, [PERSON] з 15.06.2009р. до 31.12.2009р. була перереєстрована із складом сімї три особи без права проживання у квартиру 29б. На підставі цього рішення був виданий ордер № 107 від 14.05.2009р. [PERSON] до моменту передачі гуртожитка до територіальної громади у нього не вселялася, на черзі для отримання жилої площі за місцем роботи не перебувала. Ордер № 107 від 14.05.2009р. не давав юридичних підстав для вселення. Рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одеський припортовий завод» від 27.05.2010р. [PERSON] та члени її сімї були вдруге поставлені на квартирну чергу на отримання житла. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Одеський припортовий завод» позов визнав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Южненської міської ради Одеської області висловив думку, що ордер № 107 від 14.05.2009р. не надає юридичне право [PERSON], [PERSON], [PERSON] на вселення та проживання за адресою: [INFO] з підстав, зазначених у позові, проте при розгляді справи просив врахувати інтереси неповнолітньої [PERSON] У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Южненської міської ради Одеської області свою думку підтримав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, а також витребувані документи, розглядаючи спір у межах заявлених вимог, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «Одеський припортовий завод» належить відмовити за наступних підстав. Рішенням Южненської міської ради № 9-УІ від 14.04.2011р. надано згоду на прийняття до комунальної власності Южненської міської територіальної громади гуртожитків, розташованих за адресою: м.Южне, вул.Ново-Білярська, 26 та пр.Леніна, 21, які у процесі приватизації не увійшли до статутного фонду Одеського припортового заводу та знаходяться на балансі ВАТ «Одеський припортовий завод». Затверджено Програму передачі гуртожитків у власність Южненської міської територіальної громади та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2011-2014р.р., до якої включено, зокрема, гуртожиток, розташований за адресою: м. Южне, пр.Леніна, 21. Рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради від 19.07.2012р. № 703 було затверджено Акт прийому-передачі гуртожитку, що розташований за адресою: м.Южне, пр. Леніна, 21. Листом № 3646 від 01.08.2012р. ПАТ «Одеський припортовий завод» повідомив міського голову м.Южне «Одеський припортовий завод» про реєстрацію [PERSON] та членів її сімї в гуртожитку та наявність спору щодо зняття її з реєстрації. Згідно ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.1,3 ст.261 ЦК України, перебіг\~ позовної\~давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже судом встановлено, що про реєстрацію [PERSON] та членів її сімї в гуртожитку та наявність спору щодо зняття її з реєстрації позивачу стало відомо 01.08.2012р., тобто, строк позовної давності ним не пропущено. До правовідносин, що виникли, ст.262 ЦК не застосовується, оскільки при прийнятті до комунальної власності Южненської міської територіальної громади гуртожитків, які у процесі приватизації ВАТ «Одеський припортовий завод» не увійшли до його статутного фонду, заміна сторони в зобовязанні не відбувалась, оскільки жодного правочину, передбаченого ст.ст.512, 520 ЦК України, не укладалось. Згідно з довідкою ВАТ «Одеський припортовий завод» № 1912 від 03.05.2012р., [PERSON] працює на заводі з 19.08.1991р. і на черзі для отримання жилої площі у відомчому гуртожитку за місцем роботи не перебувала та не перебуває. Згідно з випискою з протоколу № 61 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Одеського припортового заводу від 16.03.2005р., на підставі заяви [PERSON] постановлено прописати тимчасово, без права проживання строком на 2 роки [PERSON] за адресою: Южний, [ADDRESS]. 07.04.2005р. [PERSON] видано Посвідчення № 83 на право отримання жилого приміщення у малосімейному відомчому гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з припискою «без права проживання на два роки». Заявою від 04.05.2007р. на адресу ВАТ «Одеський припортовий завод» [PERSON] просила продовжити тимчасову прописку за адресою: [ADDRESS]. Заявою від 11.07.2007р. на адресу ВАТ «Одеський припортовий завод» [PERSON] просила продовжити прописку, яка необхідна для постановки на квартирний облік. Згідно з випискою з протоколу № 26 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Одеського припортового заводу від 12.07.2007р., на підставі заяви [PERSON] постановлено продовжити тимчасову прописку без права проживання строком на 1 рік [PERSON] за адресою: Южний, [ADDRESS]. 23.07.2007р. [PERSON] видано Посвідчення № 97 на право отримання з членам її сімї [PERSON] та [PERSON] жилого приміщення у малосімейному відомчому гуртожитку за адресою: вул.Леніна, 21, з припискою «без права проживання». Заявою від 12.05.2008р. на адресу ВАТ «Одеський припортовий завод» [PERSON] просила вважати її проживання в м.Южному постійним, де вона проживає з 1995р., працює на ОПЗ, діти навчаються в школі № 3. Перерва в реєстрації була повязана із відсутністю житла та відповідно прописки. Заявою від 01.07.2008р. на адресу ВАТ «Одеський припортовий завод» [PERSON] просила продовжити прописку за адресою: [ADDRESS]. Згідно з випискою з протоколу № 36 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Одеського припортового заводу від 08.07.2008р., на підставі заяви [PERSON] постановлено продовжити тимчасову прописку без права проживання строком на 1 рік [PERSON] за адресою: Южний, [ADDRESS]. 14.07.2008р. [PERSON] видано Посвідчення № 99 на право отримання з членам її сімї [PERSON] та [PERSON] жилого приміщення у малосімейному відомчому гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з припискою «без права проживання». Згідно з випискою з протоколу № 44 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Одеського припортового заводу від 26.03.2009р., на підставі заяви [PERSON] постановлено продовжити тимчасову прописку без права проживання до 31.12.2009р. [PERSON] за адресою: Южний, [ADDRESS]. 14.05.2009р. [PERSON] видано ордер № 107 на право отримання з членам її сімї [PERSON] та [PERSON] жилого приміщення у малосімейному відомчому гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з припискою на корінці ордеру «до 31.12.09 без права проживання». Згідно з Постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 19.11.2012р. прокуратури м.Южне, як пояснила інспектор по житлу ОПЗ [PERSON], на корінці ордера № 107 від 14.0.2009р. вона зробила помітки від руки простим олівцем із зазначенням строку реєстрації [PERSON] у гуртожитку відповідно до прийнятого рішення адміністрації та профспілкового комітету заводу з метою контролю про закінчення строку реєстрації в гуртожитку. В документах, наданих до суду СГІРФО Южненського МВ ГУМВС України в Одеській області від 05.12.2011р. № 74/7337 на виконання ухвали суду про витребування доказів, наявна копія ордеру № 107 від 14.0.2009р. на право отримання жилого приміщення у малосімейному відомчому гуртожитку, виданого [PERSON] з членами сімї [PERSON], [PERSON] на підставі протоколу засідання адміністрації та профкому ОПЗ від 26.03.3009р. № 44 без будь-яких додаткових поміток. У відповідності до п.69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470, чинних на дату видачі спірного ордеру (надалі Правила), на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Згідно з п.70 Правил, ордер вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред'являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім'ї, включених до ордера. Відповідно до п.72 Правил, при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Згідно з п.9 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 , чинного на дату видачі спірного ордеру (надалі Примірне положення), жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Відповідно до п.10 Примірного положення, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. При одержанні ордера пред'являються паспорти всіх членів сім'ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Згідно з п.11 Примірного положення, жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом і комітетом комсомолу. Згідно ст.129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. В справі наявні наступні документи, яким позивач обґрунтовує, що квартира, за спірним ордером надана [PERSON], не була вільною. Це лист директора ГО БК «Хімік» № 104 від 28.05.2015р., відповідно до якого в квартирі [ADDRESS], згідно умов договорів № 23 від 09.01.2007р. та № 3 від 01.02.2011р. про надання послуг Одеським припортовим заводом по обслуговуванню житла мешканців баскетбольного клубу «Хімік», в період з 2008 по 2012р.р. мешкали іноземні спортсмени ГО БК «Хімік» (без реєстрації). У відповідності до договору № 23 від 29.01.2007р., укладеного між Одеським припортовим заводом та ГО БК «Хімік», ОПЗ надає Хіміку у своєму гуртожитку житло для тимчасового проживання спортсменів клубу за умови своєчасної оплати комунальних та інших послуг (п.1.1 Договору), зокрема, квартиру за адресою: [ADDRESS] (п.1.2 Договору). У відповідності до договору № 3 від 01.02.2011р., укладеного між ТОВ «Одеський припортовий завод» та ГО БК «Хімік», ОПЗ надає Хіміку у своєму гуртожитку житло для тимчасового проживання спортсменів клубу за умови своєчасної оплати комунальних та інших послуг (п.1.1 Договору), зокрема, квартиру за адресою: [ADDRESS] (п.1.2 Договору). Проте ордер № 107 від 14.05.2009р. видано на право отримання [PERSON] з членам її сімї [PERSON] та [PERSON] квартири 29б у малосімейному відомчому гуртожитку за адресою: вул.Леніна, 21, а не квартири 29, про яку йдеться у документах ГО БК «Хімік». Крім того, вказане надання житла мешканцям баскетбольного клубу «Хімік» суперечить Правилам та Примірному положенню. Відповідно до листів КП «Южненське міське БТІ» № 02-03-568 від 01.11.2006р. та № 01-09-538 від 16.08.2012р., в КП «ЮМБТІ» за [PERSON], [PERSON], [PERSON] нерухомості на праві приватної власності не зареєстровано. Раніше за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано по 1/3 частини квартири № 209 за адресою: м.Южний, пр.Леніна, 7, на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 1068 від 31.10.1997р., виданого ОПЗ, квартира в подальшому була продана на підставі Договору купівлі-продажу № 1785 від 26.06.2000р. Також за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано по 1/3 частини квартири № 304 за адресою: м.Южний, вул.Хіміків, 14, на підставі Договору купівлі-продажу № 2935 від 18.11.1999р., квартира в подальшому була продана на підставі Договору купівлі-продажу № 1334 від 30.04.2003р. Згідно Розпорядження органу приватизації (дублікат) від 31.10.1997р. № 1068, за заявою уповноваженого наймача [PERSON] передано в спільну часткову власність йому (як основному квартиронаймачу), [PERSON], [PERSON] квартиру в [ADDRESS], про що в подальшому видано Свідоцтво про право власності на житло 31.10.1997р. Рішенням виконавчого комітету Южненської міської ради від 10.04.2003р. № 519 було дозволено [PERSON] укласти договір купівлі трикімнатної квартири, 1/3 частина якої буде належати її неповнолітній доньці [PERSON] Дозволено [PERSON] укласти договір продажу квартири за адресою: [ADDRESS], частина якої належить її неповнолітній доньці [PERSON] при умові оформлення на неповнолітню не меншу частину придбаної квартири. Проте порушення [PERSON] вказаної умови не позбавляє її права на отримання житла. Довідкою КП «ГЖКЦ» від 06.10.2011р. підтверджується, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно з поясненнями до суду [PERSON] від 06.03.2012р., він не заперечує проти проживання колишньої дружини [PERSON] (з якою вони перебували у фактичних шлюбних відносинах) з дітьми за адресою: [ADDRESS]. Проте судом встановлено, що власниками цієї квартири [PERSON] та її дочки не являються та законного права користування нею не мають. Отже, на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що станом на дату видачі спірного ордеру та по теперішній час за [PERSON], [PERSON], [PERSON] нерухомості на праві приватної власності не зареєстровано. Таким чином, судом встановлено, що ордер № 107 від 14.05.2009р. було видано [PERSON] за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету на вільну жилу площу, іншого житла вона не має, а отже, у відповідності до Правил та Примірного положення. Ст.59 ЖК України, пунктом 73 Правил передбачено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Підстав, встановлених ст.59 ЖК України, п.73 Правил, при розгляді справи судом не встановлено. Таким чином, передбачені законом підстави для визнання недійсним ордеру № 107 від 14.05.2009р. відсутні. Згідно ст.58,129 ЖК України та вищенаведених Правил, ордер є підставою для вселення в жиле приміщення. Відповідно до листа ПАТ «Одеський припортовий завод» № 196/021 від 17.01.2013р., [PERSON], у період з червня 2005р. по серпень 2011р. із її заробітної плати проводилось утримання коштів з причини реєстрації у відомчому гуртожитку за адресою: вул.Леніна, 21, м.Южне. Листом від 07.02.2013р. № 7/1/1-386-12 прокуратура Одеської області надала відповідь на звернення [PERSON] щодо незаконного утримання службовими особами ПАТ «Одеський припортовий завод» коштів із заробітної плати, де зазначено наступне. Встановлено, що кошти за вартість койко-місця в гуртожитку за адресою: вул.Леніна, 21, м.Южне, утримувались з [PERSON] згідно її заяви від 21.04.2005р. Відповідно до письмового звернення [PERSON] від 12.09.2011р. головним бухгалтером ПАТ «Одеський припортовий завод» утримання грошових коштів припинено у звязку із наміром проводити оплату самостійно. Згідно довідки ПАТ «Одеський припортовий завод» № 752/1021 від 26.02.2013р., із заробітної плати [PERSON] проводилось утримання за реєстрацію в гуртожитку з квітня 2005р. по серпень 2011р., в тому числі з травня 2009р. по липень 2011р. утримувалось по 684,00 грн. щомісяця. Відповідно до розпоряджень ВАТ «Одеський припортовий завод» від 30.03.2009р. № 26/6 та від 10.06.2010р. № 44/6, встановлено розмір оплати за проживання постійно на койко-місці в гуртожитку ОПЗ у розмірі 228,00 грн. на місяць з врахуванням ПДВ. Таким чином, фактично із заробітної плати [PERSON] вираховувалась сума оплати саме за койко-місце в гуртожитку за трьох осіб. Наведене спростовує посилання позивача на те, що спірний ордер був наданий [PERSON] тільки для реєстрації, проте не для проживання. 12.09.2011р. [PERSON] письмово звернулась до ВАТ «Одеський припортовий завод» з проханням надати їй з дітьми можливість вселення в квартиру за адресою: Южний, [ADDRESS] на підставі ордеру № 107 від 14.05.2009р., оскільки там мешкає інша сімя, або надати іншу жилплощу. В позовній заяві Южненської міської ради, поясненнях ПАТ «Одеський припортовий завод» визнається, що квартира за адресою: Южний, [ADDRESS], на момент видачі спірного ордеру не була вільною, тобто [PERSON] не могла вселитися у надане житло. Проте листом ВАТ «Одеський припортовий завод» № 3824 від 29.09.2011р. [PERSON] на її звернення було повідомлено, що ордер № 107 від 14.05.2009р. не дає юридичних підстав на вселення на житлову площу за місцем реєстрації, оскільки він був дійсний протягом 30 днів з моменту його видачі, та запропоновано знятися з реєстрації без права проживання, строк якої сплинув 31.12.2009р. Згідно довідки ОПЗ від 22.11.2011р. № 103, [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: Южний, [ADDRESS]. Відповідно до повідомлення СГІРФО Южненського МВ ГУМВС України в Одеській області від 05.12.2011р. № 74/7337 на запит суду повідомлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані [INFO]. Листом № 0-11-1380 від 30.11.2013р. КП «Міський житлово-комунальний центр» повідомило міського голову м.Южне, що станом на 19.07.2012р. в квартирі № 29б ніхто не проживав. Згідно службової записки коменданта гуртожитку від 22.08.2013р., був виявлений факт проживання [PERSON] з двома дітьми, що підтверджується відповідним актом. КП «Міський житлово-комунальний центр» [PERSON] було видано рахунок від 15.10.2013р. на оплату послуг по гуртожитку за період з листопада 2012р. по вересень 2013р. 09.09.2013р. [PERSON] уклала договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. 16.09.2013р. [PERSON] уклала договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів). 06.07.2012р. [PERSON] уклала договір про надання населенню послуг з газопостачання. Таким чином, [PERSON] зареєстрована та мешкає в квартирі № 29б по пр.Леніна, 21 в м. Южне. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовні вимоги щодо виселення обґрунтовані самоправним зайняттям [PERSON] та членами її сімї квартири № 29б по пр. Леніна, 21 в м.Южне та заявлені згідно ст.116 ЖК України Проте, факт самоправного (без належного на те права) зайняття [PERSON] та членами її сімї квартири № 29б по пр. Леніна, 21 в м. Южне судом не встановлено. Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на житло. Право на житло є одним з найважливіших соціально-економічних прав громадян. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Статтею 125 ЖК України передбачено, що без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про виселення належить відмовити. У відповідності до листа Южненського МС ГУ ДМС України в Одеській області від 20.02.2015р. № 46/331, було виявлено розбіжності в персональних даних, які зазначені в рішенні Южного міського суду Одеської області від 01.12.2014р., а саме, що за адресою: [ADDRESS] значиться за даними картотеки не [PERSON], а [PERSON]. Відповідно до копії актового запису про шлюб № 73 від 07.06.2014р., складеного ВДРАЦС реєстраційної служби Южненського міського управління в Одеській області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON].

Outcome: dismissed