Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 15383 грн. 99 коп.. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 лютого 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань станом на 25 березня 2019 року заборгованість складає 15383 грн. 99 коп., яка складається з: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 691,20 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 10534,02 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2950,00 нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 708,76 грн. штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також представником позивача було надано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву отримав 25.06.2019р.. Станом на день розгляду справи 21 липня 2019 року відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 лютого 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань станом на 25 березня 2019 року заборгованість складає 15383 грн. 99 коп., яка складається з: 0,00 грн. заборгованість за тілом кредита; 691,20 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 10534,02 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2950,00 нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 708,76 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст. 550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved