Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг в розмірі 27254,91 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 25 квітня 2007 року, згідно якої підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в AT КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну з кредитування та обслуговування кредитної картки, та відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 27000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3,2, п. 3.3 договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти, у зв`язку з чим станом на 27 жовтня 2020 року має заборгованість - 27254,91 грн., яка складається з 27254,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і добровільно заборгованість не погашає, тому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 27254,91 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає, просить суд справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг відповідно до умов заяви № б/н, згідно якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Трифами», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Сторони також погодили, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг). Таким чином, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір на умовах, запропонованих банком, у відповідності до якого відповідач одержав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який був збільшений до кредитної картки. Пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг сторони погодили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Судом не встановлено, а відповідачем не надано жодних доказів, які б стверджували про припинення кредитного договору від 25 квітня 2007 року. Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 25 квітня 2007 року станом на 27 жовтня 2020 року становить 27254,91 грн., яка складається із: 27254,91 грн. - заборгованості за кредитом. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У силу ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явився, а однак згідно поданої заяви позов визнав. Отже, у результаті невиконання відповідачем взятих на себе згідно кредитного договору зобов`язань, у нього виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 27254,91 грн. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що у даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 квітня 2007 року в сумі 27254,91 грн., що виникла станом на 27 жовтня 2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved