Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

АТ комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю № 367-К-Н-О від 31.01.2019 року [PERSON] звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг по кредитному договору б/н від 13.11.2008 року в сумі 43\~126,04 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] 13 листопада 2008 року отримала у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 22 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та позивачем договір, про що свідчить її підпис у заяві. У відповідності до пунктів 2.1.1.2.5 та 2.1.1.2.6 Договору, відповідачка надала свою згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміна встановлюється за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до договору, відповідачка повинна була надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, пені та інших витратах згідно умов договору. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала, у встановлений договором строк обов`язкові платежі не вносила і станом на 22.01.2020 року її борг по кредитному договору б/н від 13.11.2008 року становить 43\~126,04 грн., з них: 30\~034,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3\~658,68 грн. заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 7\~141,02 грн. нарахована пеня, а також штрафи: 250,00 грн. фіксована частина та 2\~041,72 грн. процентна складова. Такі дії свідчать про відмову відповідачки від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 367-К-Н-О від 31.01.2019 року [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов задоволити повністю, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи була належно повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошенням про виклик до суду від 08.05.2020 року, розміщеним на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області. За таких обставин суд 25.05.2020 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із встановленою ставкою 36 % річних, що підтверджується підписаною [PERSON] заявою від 13.11.2008 року (а.с. 12) та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 13), в якій визначено розмір базової відсоткової ставки за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату заборгованості та штрафів. Згідно з виданою позивачем довідкою (а.с. 71), в період з 13.11.2008 року відповідачці було видано 6 кредитних карток остання 15.12.2017 року з терміном дії до 09 місяця 2021 року. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором б/н 13.11.2020 року (а.с. 5-11) вбачається, що станом на 22.01.2020 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 43 126,04 грн., з них: 30 034,62 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 658,68 грн. заборгованість за\~нарахованими відсотками\~на прострочений\~кредит згідно\~ст.\~625\~ЦК України,7 141,02 грн. нарахована пеня, а також штрафи: 250,00 грн. фіксована частина та 2 041,72 грн. процентна складова Ці же розрахунки підтверджують, що відповідачка [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 13.11.2008 року, сплати на погашення заборгованості за кредитом здійснювала нерегулярно та не в повному обсязі, останній платіж внесла 14.06.2019 року та станом на час подання позову позичені кошти не повернула. Як вбачається з вказаних розрахунків, заборгованість по штрафах відповідачці нараховано після нарахування пені, що свідчить про те, що штраф в даному випадку є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за порушення строків виконання кредитних зобов`язань, що є неправомірним, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачки штрафу в загальному розмірі 2291,72 грн. є безпідставною, а тому в її задоволенні слід відмовити. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка [PERSON] істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашала та не повернула позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з неї на користь позивача слід стягнути 40\~834,32 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 13.11.2008 року, з яких: 30 034,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 658,68 грн. заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений\~кредит згідно\~ст.\~625\~ЦК Українита 7 141,02 грн. нарахована пеня. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (94,7%), то сума відшкодування спалченого судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1\~975,88 грн. (94,7 % від 2 102,00 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 207,526,549,625,626,628,633,634,638,1048-1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved