Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування пред`явлених позовних позивач посилається на те, що відповідно до укладеної [PERSON] . Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.10.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 9326,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови укладеного договору, в зв`язку з чим станом на 19.12.2019 року виникла заборгованість у розмірі 22449,06 грн., а саме: 7848,28 грн. заборгованість за кредитом; 4079,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 заборгованість за комісією; 10045,76 грн. заборгованість за пенею; 475,43 штраф за п. 2.2 генеральної угоди, що підтверджено розрахунком. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 19.10.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 9326,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця у сумі 493,08 грн. Дата останнього погашення заборгованості не повинна бути пізніше 31.10.2018 року. До Генеральної угоди позивач додав також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання, за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Генеральною угодою. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 19.12.2019 року виникла заборгованість у розмірі 22449,06 грн., а саме: 7848,28 грн. заборгованість за кредитом; 4079,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 заборгованість за комісією; 10045,76 грн. заборгованість за пенею; 475,43 штраф за п. 2.2 генеральної угоди, що підтверджено розрахунком. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов`язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки тощо. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з позовною заявою до відповідача просив суд стягнути заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф в розмірі 475,43 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п. 2.2. угоди [PERSON] при порушенні строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою та відповідач сплачує штраф у розмірі 950,43 грн. У той самий час, згідно п. 2.8. при порушенні відповідачем зобов`язань по погашенню кредиту, він сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах за кожний день прострочення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення штрафу у розмірі 475,43 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial