Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 12 лютого 2011 року сторони уклали шлюб. 16 вересня 2011 року у них народився син [PERSON] Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON] Крім того, він не приймає участь в утриманні дитини. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утри-мання сина [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить його задоволь-нити. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до вис-новку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 12 лютого 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис №35. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грун-тується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сімєю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на ці обставини суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допу-стимо розірвати. Крім того, встановлено, що 16 вересня 2011 року у них народився син [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). У судовому засіданні сторони визнали, що син залишився проживати з позивачем. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (алі-менти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чолові-ка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] приймає участь в утриманні сина, він має поганий стан здоров'я та тяжке мате-ріальне становище, або на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки тощо. З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на корись [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досяг-нення дитиною повноліття.

Outcome: approved