Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просила усунути мені перешкоди, що чиняться їй у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0,065 га шляхом знесення відповідачем бетонної огорожі, що встановлена за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці позивача, та шляхом відновлення меж земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,065 га, а також зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні належною на праві власності позивачу земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0,065 га. Вмотивувала заявлені вимоги тим, що 27.12.2001 року придбала за договором купівлі-продажу земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,065 га, отримала на неї Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності землю за ХМ № 21170. Суміжна з нею земельна ділянка по [ADDRESS] належала [PERSON], в котрої 22 січня 2003 р. відповідач придбала ? частину незавершеного будівництвом житлового будинку та земельну ділянку площею 0,018 га, а також 6 вересня 2004 року - ще одну земельну ділянку площею 0,007 га. Проте, самостійно визначаючи межі своєї ділянки в натурі, відповідач виставила огорожу, чим зайняла частину земельної ділянки позивача, ігнорує її прохання усунути перешкоди в користуванні самозахопленою земельною ділянкою (знести огорожу). Внаслідок таких дій із сторони відповідача позивач позбавлена можливості вільно володіти,користуватися, розпоряджатися належною їй частиною земельної ділянки, що була самовільно захоплена та огороджена, в тому числі можливості виготовити технічну документацію на земельну ділянку та отримати кадастровий номер для неї. Відповідач подала зустрічний позов, в якому вказала, що у її власності за двома вказаними позивачем договорами купівлі-продажу дійсно перебуває земельна ділянка площею 0,0250 га, якій було присвоєно адресу: [ADDRESS]. після її звернення за виготовленням технічної документації на придбану земельну ділянку Хмельницька регіональна філія ЦДЗК надала відмову у завершенні її виготовлення, оскільки суміжний землекористувач [PERSON] відмовляється погодити межі земельної ділянки. Вважає таку відмову безпідставною, адже у разі неможливості виявлення дійсних меж встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Просить визначити порядок користування земельними ділянками, що розташовані адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] між нею та сусіднім землекористувачем [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги первісного позову підтримала і просить їх задовольнити, проти вимог зустрічного позову заперечила і просить в його задоволенні відмовити. Звертає увагу на те, що [PERSON] посилається на обов'язок дотримання правил добросусідства [PERSON], та сама його порушує, так як встановленням огорожі на земельній ділянці [PERSON] фактично заволоділа частиною її земельної ділянки площею 108 кв.м без будь-якого дозволу і, незважаючи на неодноразові звернення позивача до неї ще з 2008 року, добровільно цього порушення не усуває. Крім того, в даних відносинах правила щодо строків позовної давності застосуванню не підлягають, оскільки порушення триваюче, однак якщо суд прийде до висновку про застосування позовної давності, просить врахувати її незадовільний стан здоров'я - операції, реабілітаційний період, тривалі хвороби, - що перешкодило раніше вирішити спірне питання в суді. В судовому засіданні представник [PERSON] проти первісного позову заперечив, просить в його задоволенні відмовити, а зустрічний позов задовольнити, оскільки дійсні межі земельних ділянок встановити не вдалося, експерт встановила лише імовірні межі, а відтак визначення меж може бути проведено за фактичним користуванням. Факт встановлення бетонної огорожі [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] визнає, однак вказує, що за давністю встановлення такого порядку користування суміжними земельними ділянками сторони можуть продовжувати користуватись ними саме по фактично наявній суміжній межі, тоді як [PERSON] може бути змінено конфігурацію земельної ділянки (видовжено її) з тим, аби привести її зменшену площу у відповідність до державного акта. Крім того, просить застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності, оскільки з часу, коли позивач дізналась про порушення своїх прав (2006 - 2008 роки), минуло понад три роки до часу звернення до суду з відповідним позовом. В судове засідання третя особа [PERSON], незважаючи на неодноразові виклики, не з'явилась, про причини неявки суду не повідомляла. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за її відсутності. В судове засідання представник третьої особи ДП «ЦДЗК» Хмельницької регіональної філії не з'явився, був повідомлений про час та місце його проведення належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, по суті заявлених первісного та зустрічного позовів вказуючи, що 21.05.2013 р. [PERSON] звернулася до ДП «ЦДЗК» Хмельницької регіональної філії щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до п.2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена наказом Держкомзему України № 376 від 18.05.2010 р., технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, грім іншого, план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). Відповідно до частини 2 статті 198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка обов'язково включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. А оскільки суміжний землевласник [PERSON] відмовляє у погодженні меж належної [PERSON] земельної ділянки, то до вирішення питання в судовому порядку завершити роботи по складанню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Філія не має можливості. Крім того, 22.05.2013р. [PERSON] звернулася до ДП «ЦДЗК» Хмельницької регіональної філії щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,065 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) посвідчене державним актом на право приватної власності на землю, що виданий 04.02.2002р. Хмельницькою міською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ХМ № 21170. Працівниками Філії було проведено увесь комплекс необхідних робіт, відповідно до п. 2.8. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена наказом Держкомзему України № 376 від 18.05.2010р., проведено геодезичну зйомку ділянки, виготовлено кадастровий план. Однак, в результаті опрацювання даних геодезичних робіт та створення обмінного файлу, що є файлом обміну результатів землевпорядних робіт в електронному вигляді, було встановлено неможливість відновлення меж ділянки до тих, які зазначені у державному акті на право приватної власності на землю, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності землю за ХМ № 21170. Зокрема, площа та проміри ліній зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не відповідають даним правовстановлюючого документу. На підставі викладеного до приведення у відповідність фактичних даних про земельну ділянку та правовстановлюючих документів є неможливим завершення робіт із землеустрою та складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Тому в розгляді даної позовної заяви Філія покладається на думку суду. Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом [PERSON], представника відповідача за зустрічним позовом - позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON], суд вважає за необхідне первісний позов задовольнити частково, в задоволенні вимог зустрічного позову відмовити повністю з наступних мотивів. Встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 27 грудня 2001 року [PERSON] придбала у власність земельну ділянку по [ADDRESS], загальною площею 0,065 га для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку і господарських споруд. На підставі договору купівлі - продажу від 27.12.2001 р. їй 4.02.2002 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності землю за ХМ № 21170 (копії відповідного договору та державного акта наявні в матеріалах справи). Суміжна земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,05 га перебувала у власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 25.01.2001 року та державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності землю за ХМ № 21259, виданого 5.03.2002 року (копі відповідного державного акта наявні в матеріалах справи). На належній їй земельній ділянці [PERSON] розпочала будівництво житлового будинку, яка довела до 33% готовності, після чого отримала дозвіл на його відчуження і за договором купівлі-продажу від 22 січня 2003 р. ? від нього продала [PERSON] разом із 0,018 га зазначеної земельної ділянки. За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 6.09.2004 року [PERSON] відчужила [PERSON] земельну ділянку за тією ж адресою площею 0,007 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Таким чином, [PERSON] на користь [PERSON] було відчужено земельну ділянку площею 0,025 га у [ADDRESS], котрій було присвоєно нову адресу - [ADDRESS]. Після придбання вказаної земельної ділянки [PERSON] огородила її в тих межах, в яких, на її думку, придбала, а саме встановила бетонну огорожу (пояснення на а.с. 33 т. 1, абз. 4, фото 2 на а.с. 163 т. 1), яка, проте, знаходиться не на придбаній нею земельній ділянці по [ADDRESS], а на земельній ділянці по [ADDRESS], належній [PERSON], що об'єктивно підтверджується висновком експерта за результатами проведення повторної земельно-технічної експертизи від 25.11.2014 року № 922/923/924/925/14-21, проведенням якої встановлено порушення землекористування сторонами по справі як суміжними землекористувачами, а також з'ясовано, що фактично в користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка меншої площі, ніж їй належить (0,0557 га), а в користуванні [PERSON] - більшої, ніж їй належить (0,0375 га) - с. 12 висновку, пункти 2,3 висновку (сторінки 24, 25 висновку), додаток № 4 до висновку. Факт нашарування земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] підтверджується обома експертними висновками у справі (а.с. 143, т. 1 - відповідь експерта по другому питанню, в сукупності із с. 24 висновку повторної експертизи, де вказано про те, що в цілому відповідь експерта [PERSON] на вказане питання підтверджується). З матеріалів інвентаризаційної справи на будинковолодіння по [ADDRESS] помилка в площі ділянки по [ADDRESS] вбачається, починаючи з арк. 32, де міститься абрис від 25.10.2007 року, на якому відступи від центра будинку до меж земельної ділянки вперше вказані однакові (7,0 і 7,0 ), тоді як будинок насправді не був розміщений по центру ділянки (ескіз від 13.12.2002 року, арк. 5 інв. справи, схема розміщення будівель і спору, ар 8 інв. справи, вказують на відступи 2,0 м і 3,6 м до протилежних країв земельної ділянки). У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, [PERSON] вправі вимагати усунення вчинених їй перешкод у здійсненні нею права власності належною їй земельною ділянкою. Оскільки спірна бетонна огорожа встановлена [PERSON] без згоди власника земельної ділянки, на якій її розміщено, вказану огорожу має бути демонтовано, а відповідачеві - заборонено чинити перешкоди позивачу в користуванні належною їй земельною ділянкою. Разом з тим, вимога про усунення перешкод саме у спосіб відновлення меж земельної ділянки [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки процедура і порядок відновлення меж земельної ділянки встановлена Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена наказом Держкомзему України № 376 від 18.05.2010 р., згідно якої встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками, на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; відновлення меж здійснюється виконавцем - юридичною особою, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізичною особою - підприємцем, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником, - у визначеному порядку. Тому вказана частина позовної вимоги задоволенню не підлягає. Крім того, висновком повторної експертизи у справі встановлено, що імовірна межа земельної ділянки [PERSON] мала б проходити під фактично збудованим, але згідно матеріалів інвентаризаційної справи БТІ не узаконеним тамбуром [PERSON], тоді як позовна вимога про його знесення [PERSON] не ставилась, співвласник (згідно наданих договорів купівлі-продажу - в ідеальних частках) вказаного будинку, котрою на даний час є [PERSON], до участі у справі в якості співвідповідача позивачем не залучалась. До даних правовідносин не підлягають застосуванню правила щодо позовної давності, оскільки порушено право власності [PERSON], котре наявне в неї з часу придбання спірної земельної ділянки і на час розгляду справи судом, порушення є триваючим, а та обставина, що [PERSON] дізналась про нього, з її слів, в період з 2006 по 2008 рік, не впливає на її право захистити себе від цього триваючого порушення в будь-який час, поки воно не усунуто. Позовні вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають, оскільки у сторін наявні дві окремих земельних ділянки, а не одна спільна, порядок користування якою міг би бути встановлений згідно закону, на неможливість чого додатково звертають увагу і обидва експерта за виконаними у справі первинною та повторною судовими експертизами. При цьому суд звертає увагу відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] на те, що [PERSON] як власник належної їй земельної ділянки по [ADDRESS] згідно державного акту, котрий не визнавався недійсним і є чинним на час розгляду справи, не може бути позбавлена права власності на вказану ділянку в жодній її частині, її право власності на спірну земельну ділянку має бути дотримано саме в тих площі та конфігурації, які встановлені згідно державного акту на належну їй ділянку. Тому не можуть бути взяті до уваги заперечення представника [PERSON] про те, що за правилами добросусідства користування суміжними земельними ділянками сторін може залишатися у фактичних межах. Судові витрати у справі складаються із судового збору та витрат на проведення експертиз. Відповідно до наданих [PERSON] квитанцій та згідно вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати [PERSON] з [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог. Загальна сума понесених судових витрат [PERSON] склала 4356,70 грн., заявлено дві позовних вимоги (4356,70 грн. : 2 = 2178,35 грн.), з них перша вимога задоволена частково (2178,35 грн. : 2 = 1089,18 грн.), друга - повністю. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 3267,53 грн. (2178,35 грн. + 1089,18 грн.). На підставі наведеного та

Outcome: partial