Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В березні 2017 р. заявник [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, зазначивши, що [INFO]. в Ленінському районі м. Донецьк Донецької області помер [PERSON]. Заявник отримав документи про смерть померлого неналежного зразка, а саме так званої «ДНР». Задля реалізації своїх спадкових та соціальних прав заявниці було необхідно отримати в органах РАЦС України свідоцтво про смерть, у чому їй було відмовлено Приморським РАЦС ГТ УЮ у Донецькій області. У зв'язку із цим просив встановити факт смерті померлого в м. Донецьк вказаного числа. Заявниця [PERSON], представник заінтересованої особи - Приморського ВДРАЦС Маріупольського МУЮ в Донецькій області в судовому засіданні участі не приймали, письмово просили розглянути справу за їх відсутності. Заявник та представник заявника заяву підтримали. Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу першого п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Донецьк, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року, входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що 13 січня 2017 року медичним закладом м. Донецьк було видано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], який помер [INFO] в Ленінському районі м. Донецьк Донецької області. Від цього, лікарське свідоцтво про смерть, видане органами так званої «ДНР», є недійсним і не створює правових наслідків. Також встановлено, що заявниця звернулася до Приморського районного у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області аби отримати свідоцтво про смерть, але їй у цьому було відмовлено з-за не легітимності документів, що підтверджують смерть. Тобто, реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті виявилася неможливою. Таким чином, оскільки доводи заявниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, то заява підлягає задоволенню, що надасть заявниці можливість отримати свідоцтво про смерть померлої та реалізувати свої спадкові права.

Outcome: approved