Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

В вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 червня 2005 року відповідач, отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушенні умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 серпня 2013 року має заборгованість у сумі 29202,40 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі - 4989,55 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 24212,85 грн. Також просив стягнути судовий збір в сумі 292 грн.02 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні позову, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, надав заяву про її розгляд за його відсутності, не погодився із позовними вимогами ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсягу, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись при цьому на його письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача та долучені ним матеріали, а також дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] договору б/н від 06.06.2005 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, у зв'язку з чим, 06.06.2005 року був відкритий картковий рахунок [NUMBER]. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 23 березня 2007 року, яким були частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до ЗАТ «ПриватБанк» про повернення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, а саме: вирішено стягнути з ЗАТ «ПриватБанк» на користь [PERSON] суму незаконно списаних грошових коштів у розмірі 2980,00 грн., держмито - 50,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 1000,00 грн., а всього стягнуто 4070,00 грн. Також, вказаним рішенням було вирішено зобов'язати ЗАТ «ПриватБанк» закрити картковий рахунок [NUMBER] з повним погашенням зобов'язань [PERSON] по незаконно списаним грошовим коштам у частині основної суми 4845,00 грн. та відсотках. Вищевказане судове рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 травня 2007 року та звернуто до виконання. Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи наведене, судом встановлено, що з 29 травня 2007 року картковий рахунок [NUMBER] повинен був бути закритим з повним погашенням зобов'язань [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» по незаконно списаним грошовим коштам у частині основної суми 4845,00 грн. та відсотках, та з цього часу припинено нарахування будь-якої заборгованості [PERSON] по договору б/н від 06.06.2005 року. Всупереч викладеним обставинам, володіючи достовірною інформацією про наявність вищевказаних судових рішень (оскільки, як вбачається із копій судових рішень, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» була присутньою під час розгляду справи у суді першої інстанції, та саме за її апеляційною скаргою зазначене рішення було переглянуто апеляційним судом Донецької області) - представник позивача Миропольцева К.С. звертається із дійсним позовом до Київського районного суду м.Донецька. При цьому, до підстав стягнення із [PERSON] суми заборгованості відносить період її нарахування вже після набуття чинності рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 23 березня 2007 року. Інших доказів та доводів щодо наявності підстав стягнення із [PERSON] заборгованості представником позивача суду не надано. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні не знайшли свого законного та обґрунтованого підтвердження вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed