Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 114890,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.12.2012 року відповідачем було підписано заяву № б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та положень\~ЦПК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року по справі було відкрито спрощене провадження та справу було призначено до розгляду. 09 листопада 2018 року відповідач надав до суду заперечення в яких просив у позові відмовити з тих підстав, що пропущений строк позовної давності. (а.с.55). В судове засідання представник позивача не зявився, при подачі позовної заяви, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує повному обсязі, справу просить розглядати без участі представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 43). Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на застосуванні позовної давності наполягав. (а.с. 57). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.12.2012 року відповідачем було підписано заяву № б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 9). Позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 30 червня 2018 року у розмірі 114890,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом\~ 7999,78 грн., заборгованість по відсоткам\~за користування кредитом за період з 24.12.2012 року по 29.01.2018 року 106890,22 грн. (а.с. 5-7). 09.11.2018 року відповідачем подано заву про застосування до позовних вимог ПАК КБ «Приват Банку» строків позовної давності до вимог позивача. (а.с. 43). У відповідності до положень\~ст. 256 ЦК України\~та згідно ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. В п.1.5.2. правових Висновків ВСУ у цивільних справах висловлених у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4 ч. 1ст. 355 ЦПК України, викладено наступний правовий висновок. Статтею 253\~ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Даний правовий висновок висловлено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 9 серпня 2017 р. у справі № 6-2322цс16. Як видно із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24.12.2012 року станом на 30.06.2018 року, наданої суду ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с. 5-7), який подано у вигляді таблиці здійснення операцій по картці відповідача, загальна сума заборгованості становить 114890,00 грн. зокрема: заборгованість за кредитом складає 7999,78 грн.; заборгованість за процентами\~106890,22 грн. Однак, судом встановлено, що відповідно до наданого до позову розрахунку, останній платіж на погашення кредиту відповідачем було здійснено ще 25.07.2015 року в розмірі 87,64 грн.(а.с.6), після сплати якого, ще залишилася заборгованість, а позов до суду ПАТ КБ «Приват Банком» було подано 20.08.2018 року (що підтверджується відповідним витягом з офіційного сайту «Укрпошта» за кодом відправленого конверту 4903815068712), тобто після спливу термінів позовної давності передбачених чинним законодавством. І протягом більше трьох років, позивач не вчиняв жодних дій по поверненню кредитних коштів, і зокрема, зовсім не використовував своє право передбачене Умовами та правилами надання банківських послуг щодо виконання держателем картки, своїх боргових зобовязань, сума яких з кожним роком все збільшувалася і збільшувалася. Крім того, відповідачем після 25.07.2015 року не було здійснено жодної дії, яка б свідчила про визнання (сплата частини боргу, подання письмової заяви про погодження з вимогами та т.і.) що б відповідно до закону переривала строк позовної давності. У відповідності до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Крім того, в узагальненій судовій практиці ВСУ за 2011 р. про практику розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних відносин зазначено, що «Трапляються непоодинокі випадки ухвалення судами рішень без зясування обставин щодо невиконання чи неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором. У таких справах самі позовні заяви не містять таких даних, а лише констатують факт наявності розміру всієї суми непогашеного кредиту.» Документи, які можуть підтвердити обставину невиконання кредитного зобовязання, визначені в спеціальних нормативно правових актах:\~ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Постанові правління НБУ №566 від 30.12.1998 р. «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України». Відповідно до ст.\~1\~ЗУ «Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність» №\~996\~від 16.07.1999\~року фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до п. 1.2.1. Постанови правління НБУ № 566 Бухгалтерський (фінансовий) облік забезпечує своєчасне й повне відображення всіх операцій банку та надання користувачам інформації про стан активів і зобов'язань, власний капітал, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до п. 2.1.1 Постанови правління НБУ № 566 Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів (не паперовій формі) повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст; суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису). Первинні документи, які не містять обов'язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Вказані норми також відображені вст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996 від 16.07.1999 року. Також потрібно зазначити, що лише вказаними документами може підтверджуватися обставина надання грошових коштів у безготівковій формі. Слід зазначити, що вказані документи не були надані суду для обґрунтування законності своїх позовних вимог і Позивачем не тільки не підтверджено обставину невиконання кредитного зобовязання, а й не підтверджено обставину виконання кредитного зобовязання Банком. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи положення ч. 7 ст.\~81\~ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в позові слід відмовити за спливом строків позовної давності звернення до суду. На підставі наведеного, ст. ст. 256, 257-261, 267\~ЦК України та

Outcome: dismissed