Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

АТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 жовтня 2012 року з [PERSON] був укладений договір № 006000000021738 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue та додаткова угода №1 до нього. Цими правочинами сторони погодили, що банк видає Власнику рахунку платіжну картку, відкриває спеціальний картковий рахунок та здійснює його обслуговування. В свою чергу, відповідач за користування ним карткою, повинен щомісячно до 29 числа сплачувати витрачені кошти з урахуванням 28% річних. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання, оскільки відповідач в період часу з 16.10.2012 року по 15.10.2013 року користувався своїм правом на зняття грошових коштів в межах встановленого ліміту. Однак, свого зобов'язання щодо своєчасної сплати суми мінімального щомісячного платежу не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.07.2014 року складає 5446,16 грн. В зв'язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] зазначену суму боргу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в заяві та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 жовтня 2012 року між АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений договір № 006000000021738 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею електронної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue та додаткова угода №1 до нього. На умовах визначених угодою та договором, Банк відкрив відповідачу рахунок, видав картку з ПІН-кодом та надав грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії з лімітом у сумі 6300 грн. на строк з 16.10.2012 року по 15.10.2013 року зі сплатою за користування кредитною лінією у розмірі 28% річних на споживчі цілі. Пунктами 6 та 7 Додаткової угоди передбачено обов'язок позичальника сплачувати проценти банку за користування кредитом не пізніше 29-го числа кожного місяця у розмірі, який встановлений в графіку. Як вбачається з виписки по рахунку, [PERSON] проводила використання кредитних коштів за власними потребами, однак допустила прострочення по сплаті за користування кредитними коштами внаслідок чого має непогашену заборгованість по кредиту у розмірі 3554,22 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості по договору та додатковій угоді, які складаються з: тіла кредиту - 3554,22 грн. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Так, відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Пунктом 13 Додаткової угоди укладеної між сторонами передбачено, що у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом, банк має право нараховувати власнику рахунку неустойку за кождний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена п. 1 цієї додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір пені нарахований банком відповідачу за нараховані та не сплачені проценти складає 10,21 грн., а за прострочений кредит - 1881,73 грн., що відповідно до положень ст. 549 ЦК України та умов Додаткової угоди також підлягають задоволенню. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved