Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

В березні 2005 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання права власності на ? ч. квартири [ADDRESS] (т.1 а.с. 25-26). В квітні 2005 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - квартирою № 2 в будинку № 26 по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі шляхом виселення (т.1 а.с. 3-4). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2005 року вказані цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири були обєднані в одне провадження (т.1 а.с. 47). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2007 року згаданий позов [PERSON] про визнання права власності було виділено в самостійне провадження (т.1 а.с. 70-71). Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2011 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення залишено без розгляду (т.1 а.с. 76). В подальшому [PERSON] неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, та в квітні 2017 року подала позовну заяву в остаточній редакції, де в якості відповідачів вказала [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями первісного відповідача [PERSON], який помер 23.07.2012 року, та відповідно до якого остаточно просить визнати за нею право власності на 13/100 ч. житлового будинку, розташованого за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/[PERSON], 26/16 (т.4 а.с. 1-10). Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач [PERSON] вказує, що, по-перше, 10.10.1981 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2002 року, та в період цього шлюбу вони за спільні сумісні кошти подружжя придбали квартиру [ADDRESS] за біржовим договором купівлі-продажу нерухомого майна № 3096 від 02.06.1994 р., зареєстрованим на Одеській товарній біржі, який оформлено на [PERSON], а згодом вони почали проводити реконструкцію в цій квартирі; і, по-друге, після розірвання шлюбу з [PERSON], останнім було завершено реконструкцію згаданої квартири;а в подальшому розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р. квартира [ADDRESS] була переведена у домоволодіння з чотирма співвласниками, зокрема співвласником 11/100 ч. цього домоволодіння став [PERSON], та в п. 2 цього розпорядження зобовязує співвласників зазначеного домоволодіння переоформити правовстановлюючі документи на належні їм частки в цьому домоволодінні, але 23.07.2012 року [PERSON] помер, так і не переоформивши правовстановлюючий документ на належну йому частку в домоволодінні. Також позивач [PERSON] зазначає, що в довідці КП «ОМБТІ та РОН» від 20.10.2011 р. вказано, що у користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинок під літ. «А», загальною площею 176,8 кв.м., у тому числі житловою площею 108,9 кв.м., за адресою : вул. Пантелеймонівська/[PERSON], 26/16, що складає окремо : 8/100 ч. приміщень першого поверху, 9/100 ч. приміщень другого поверху та 9/100 ч. приміщень мансарди, що разом складає 26/100 ч. домоволодіння, отже належна їй частка в цьому домоволодінні становить 13/100 ч. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позов, про що подали адресовану суду свою спільну письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання нею судової повістки. Надіслані судом судові повістки відповідачам [PERSON] та [PERSON], на останні відомі судові адреси їх місця проживання, в черговий раз були повернуті судові з помітками пошти про те, що вони не зявляються на пошту для отримання судових повісток за залишеними для них повідомленнями пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 10.10.1981 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та від цього шлюбу вони мають сина відповідача [PERSON] (дошлюбне прізвище «Косинцев») М.А., [INFO], та дочку відповідача [PERSON] (дівоче прізвище «Косинцева»), [INFO] (т.1 ас. 17, 18, 19). Під час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру №2, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м., що знаходиться в будинку № 26 по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, яка на той час в цілому складалася з : двох житлових кімнат житловою площею 9,2 кв.м. та 17,1 кв.м., кухні площею 5,4 кв.м., санвузлу площею 4,9 кв.м., коридору площею 5,1 кв.м. та погребу площею 2,8 кв.м., на підставі договору № 3096 купівлі-продажу нерухомого майна від 02.06.1994 р., зареєстрованого на Одеській товарній біржі, який був оформлений на імя [PERSON], та, на підставі цього договору, 07.07.1994 р. в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право власності на згадану квартиру за [PERSON] (т.1 а.с. 7-8, т.2 а.с. 33). Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що вказану квартиру було придбано [PERSON] за свої особисті грошові кошти Відповідно до ст.ст. 22, 23 КЗпШС УРСР (чинного станом на 1994 р.) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю; кожний із подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном; майном, набутим під час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою; при вчиненні правочинів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. За приписами ч. 1 ст. 28 КЗпШС УРСР та ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки вважаються рівними. Згідно ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із подружжя дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-599 від 25 березня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а в березні 2005 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя квартири [ADDRESS] (т.1 а.с. 5, 25-26, 47, 70-71). Таким чином, позивач не пропустила строк звернення до суду з даним позовом. Водночас судом установлено, що, по-перше, рішенням виконкому Приморської районної Ради народних депутатів № 20 від 05.01.1979 р. були затверджені ідеальні частки в домоволодінні № 26/16 по вул. Чижикова (Соколовський) (нині адреса : 26/16 вул. Пантелеймонівська/[PERSON]), й п.4 цього рішення за ЖЕКом № 29 було затверджено 3/20 частин домоволодіння, які складалися з : житлового будинку літ. «А» кухні 5,4 кв.м., 1-1а коридору площею 5,1 кв.м., 1-2 санвузлу площею 4,93 кв.м., 1-3 житлової площею 9,22 кв.м., 1-4 житлової площею 17,95 кв.м., погребу, сараю літ. «С», а 07.04.1993 р. зазначена частка домоволодіння була зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» як квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради за громадянами [PERSON], які продали зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 13.05.1993 р. за р. № 104502, гр. [PERSON], який продав цю квартиру на підставі договору купівлі-продажу № 3096 від 02.06.1994 р., зареєстрованого Одеською товарною біржею, [PERSON]; і, по-друге, у звязку з тим, що квартира [ADDRESS] завжди входила до складу домоволодіння за адресою : вул. Пантелеймонівська/[PERSON], буд. 26/16 та на підставі довідки про розрахунок ідеальних часток в домоволодінні № 124787.66.09 від 26.11.2009 р. ідеальна частка квартири № 2 колишні 3/20 частки домоволодіння в наслідок проведеного розрахунку склала 11/100 частин домоволодіння (т.2 а.с. 193, 217-219). Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р. затверджено розрахунок ідеальних часток в домоволодінні за адресою : вул. Пантелеймонівська/ [PERSON], 26/16, який виконаний КП «ОМБТІ та РОН» від 26.11.2006 р. за № 124787.66.09, та відповідно до цього розрахунку належна ідеальна частка [PERSON] становить 11/100 частин домоволодіння. При цьому, вказане розпорядження містить примітку стосовно того, що до розрахунку ідеальних часток не включені самовільно збудовані [PERSON] 2-й та 3-2 поверхи в літ. «А», а пунктом 2 цього розпорядження зобовязано співвласників зазначеного домоволодіння переоформити правовстановлюючі документів на частини домоволодіння згідно п. 1 цього розпорядження у встановленому законом порядку (т.2 а.с. 177, 194). Як вбачається з складеної КП «ОМБТІ та РОН» довідки від 20.10.2011 р. № 296956.75 про розрахунок часток в домоволодінні за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/[PERSON], буд. 26/16, у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинок літ. «А», загальною площею 176,8 кв.м., у тому числі житловою площею 108,9 кв.м., за адресою : вул. Пантелеймонівська/[PERSON], буд. 26/16 (Пантелеймонівська, 26, кв. 2), що складає 33/100 частин домоволодіння, окремо : частка з приміщень першого поверху складає 8/100 частин домоволодіння; частка з приміщень другого поверху складає 9/100 частин домоволодіння; частка з приміщень мансарди складає 9/100 частин домоволодіння; частка з приміщень першого поверху, другого поверху та мансарди складає 26/100 частин домоволодіння; частка з приміщень мезоніну складає 7/100 частин домоволодіння. Однак цей розрахунок часток в домоволодінні виконаний з урахуванням самочинно збудованого другого поверху, мансарди та мезоніну (т.2 а.с. 233). Водночас судом установлено, що 23 липня 2012 року помер [PERSON], залишивши заповіт на користь [PERSON], який охоплює усе спадкове майно, й цей заповіт був посвідчений 31.03.2007 р. державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за р. № 2-245 (т.2 а.с.242, т.3 а.с. 30). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/1694/15 від 16 березня 2015 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання заповіту недійсним та визнання права на частку у спадковому майні, а також відмовлено у задоволенні позову третьої особи [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання частково недійсним заповіту (т.3 а.с. 58-63). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2016 року, було задоволено частково позовні вимоги [PERSON] та визнано за нею право власності на [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], в іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено, а також відмовлено в задоволенні позову третьої особи [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/6 ч. квартири [ADDRESS] в порядку спадкування обовязкової частки у спадщині та визнання заповіту частково недійсним (т.4 а.с. 72-77). Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року згадані рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2016 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, та цю справу ще не розглянуто по суті станом на дату судового розгляду даної справи (т.4 а.с. 88-91). Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що померлий [PERSON] за життя не переоформив правовстановлюючі документи на 11/100 часток спірного домоволодіння відповідно до розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р., а також в установленому законом порядку не отримав правовстановлюючі документи на 26/100 частин цього домоволодіння з урахуванням самочинно збудованих другого поверху, мансарди та мезоніну. Станом на дату судового розгляду даної справи вказане розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 74 від 03.02.2010 р. не скасовано та/або не визнано недійсним (протиправним), а тому, при вирішенні даної справи, суд має виходити з затвердженого цим розпорядженням розрахунку ідеальних часток в домоволодінні за адресою : вул. Пантелеймонівська/ [PERSON], 26/16. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом визнання за нею права власності на 11/200 частин домоволодіння за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська/[PERSON], 25/16 (колишня кватира № 2 по вул. Пантелеймонівській, 26) на підставі ст.ст. 22, 23, ч. 1 ст. 28 КЗпШС УРСР та ч. 1 ст. 70 СК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial