Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування звернулася до суду з названими позовними вимогами (а.с.1), які згодом уточнила в частині розміру аліментів, що підлягають до стягнення (а.с.40), та просила постановити рішення, яким: - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 400.00 гривен на кожного щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обгартування своїх вимог, посилається на те, що малолітні діти [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] залишились без батьківського піклування у зв'язку з тим, що мати самоусунулась від виховання та утримання дітей. Діти влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА. За весь час перебування дітей в державному закладі мати або інші родичі жодного разу не відвідали їх, не цікавилися життям та станом здоров'я дітей, не дзвонили, тобто самоусунулись від їх виховання та утримання. Крім того, Орган опіки та піклування подавши зазначений позов, в першу чергу захищає інтереси малолітніх дітей та відповідно просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей. Представник позивача, [PERSON], яка діє за доручення від 19.12.2016 року (а.с.31), в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, та надала пояснення з підстав зазначених в позові. Відповідачка до суду не прибула. Про час та місце розгляду повідомлялася за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.39). Усі повідомлення повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає (а.с.29-30, 36-37). На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач був повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» № 2 (4928) від 14.01.207 року (а.с.38). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації, відповідачка вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.40). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до актового запису про народження [PERSON], [INFO], № 21 від 10.02.2006 року (а.с.27), [PERSON], [INFO], № 130 від 29.07.2008 року (а.с.28), складених Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та свідоцтва про народження виданих на підставі них, серії [NUMBER] (а.с.2), та [NUMBER] (а.с.4) відповідно - є [PERSON]. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не працює, не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не виконує свої обов'язки з утримання і виховання дітей, постійно залишає своїх дітей без батьківського піклування, без засобів до існування. Вона отримує допомогу одиноким матерям, яку використовує не за призначенням. Протягом тривалого часу [PERSON] відмовлялася від лікування у зв'язку з тяжкою хворобою, що представляло загрозу для здоров'я дітей. Неодноразово, при відвідуванні сім'ї спеціалістами служби у справах дітей, мати знаходилась у стані алкогольного сп'яніння. Вона притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків за ст.184 та ст.173-2 ч. 1 КУпАП. У 2009 році малолітня [PERSON] знаходилась на «Д» обліку дитячої консультації з діагнозом: гіпотрофія І-ІІ степені у зв'язку з тим, що мати не створювала належних умов для утримання дитини (а.с.7). 06 жовтня 2016 року після отримання усного повідомлення про залишення дітей без батьківського піклування, Служба у справах дітей спільно з відділом кримінальної превенції Болградського відділення поліції виїхали з метою встановлення цього факту, під час якого було виявлено, що протягом чотирьох днів мати дітей, [PERSON], [INFO], за місцем проживання співмешканця за адресою: [ADDRESS] - була відсутня. З 07 жовтня 2016 року малолітні діти влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА у зв'язку з тим, що залишились без батьківського піклування. Житло в якому проживала родина не відповідало санітарним нормам, були відсутні продукти харчування, одяг, взуття, діти постійно були брудні, неохайні і недоглянуті. Сім'я проживала за рахунок тимчасових заробітків, немала постійного місця проживання. Соціальна допомога на дітей, яку отримувала матір, витрачалась не за цільовим призначенням. За весь час перебування дітей у притулку, мати та інші родичі ніколи не відвідували дітей, не цікавились життям та станом здоров'я, не дзвонили, тобто самоусунулись від їх виховання та утримання. Вказані обставини підтверджуються: Свідоцтвами про народження дітей [NUMBER] від 17.11.2016 року та [NUMBER] (а.с.2, 4). З актових записів про народження дітей № 21 від 10.02.2006 року та № 130 від 29.07.2008 року, складених Болградським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що відповідачка є матір'ю одинокою, тобто реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.26-28). Зазначене також підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 155 СК України (а.с.3, 5). Довідкою Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 24.10.2016 року за № 1496 про склад сім'ї відповідачки (а.с.6). Характеристикою виданою Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області від 24.10.2016 року на сім'ю [PERSON], яка характеризується з негативної сторони, є матір'ю одинокою, одружена ніколи не була, не займається вихованням своїх дітей, про що свідчать не одноразові скарги, ніде ніколи не працювала, зловживає спиртними напоями. За характером скандальна, веде непорядний спосіб життя (а.с.16). Згідно рішення Служби у справах дітей Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 06.10.2016 року № 1140/2016, діти відповідачки [PERSON] та [PERSON] влаштовані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА (а.с.9). Довідками Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Ізмаїльської РДА від 24.10.2016 року за № 02-03/475, 02-03/474, підтверджується, що за період перебування дітей у Центрі з 07.10.2016 року по теперішній час мати дітей жодного разу не відвідала їх, не поцікавилася їх життям та станом здоров'я (а.с.10,11). Розписками відповідачки про те, що вона зобов'язується належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, не зловживати спиртними напоями, стежити за порядком в домі, вести здоровий спосіб життя, у випадку невиконання - згодна на позбавлення батьківських прав (а.с.14,15). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 02.08.2013 року, від 18.02.2015 року та від 18.03.2015 року, в результаті виявлено, що санітарні умови в будинку, в якому відповідачка зареєстрована - незадовільні, навколо бруд, відсутнє світлопостачання, відповідачка знаходиться у стані алкогольного сп'яніння (а.с.17-19). Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 25.10.2016 року за № 01/01-26/1644 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] (а.с.20). Представник позивача, підтримав висновок та вважає, що позивачка має бути позбавлена батьківських прав щодо її дітей, оскільки свідомо ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов'язків. Отже, своїми діями, відповідачка свідомо порушує свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачка, свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не займається вихованням дітей, матеріально не забезпечує, після відібрання дітей та влаштування їх до державного дитячого закладу, не цікавилася їх долею, не виявила бажання забрати дітей у родину, хоча перешкод їй в цьому, ні хто не чинив і не чинить. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved