Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Бердянський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 26.02.2015р. до БМЦЗ звернувся відповідач з заявою про надання допомоги в працевлаштуванні, та в той же час йому було призначено статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття». При взятті на облік до центру зайнятості відповідач був ознайомлений з правами і обов'язками безробітних, попереджався про відповідальність за подання неправдивих відомостей. З 26.02.2015р. по 08.12.2015р. відповідач знаходився на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості як безробітний та за цей період отримував допомогу по безробіттю. В результаті проведення перевірки обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття», та відомостей з Державного реєстру загальнообов'язкового длержавногго соціального страхування, було виявлено, що відповідач [PERSON] в період знаходження на обліку як безробітній займався індивідуальною трудовою діяльністю та забезпечував себе роботою самостійно, а саме: виконував роботи за договором цивільно-правового характеру від 25.10.2015р., укладеним з ФОП [PERSON], та отримував при цьому винагороду від даного виду зайнятості на даному підприємстві. Тому в період перебування на обліку в БМЦЗ з моменту укладення договору, тобто з 25.10.2015р. відповідач відносився до зайнятого населення України. Відповідач в порушення норм законодавства не повідомив позивача про дану обставину, що він виконував роботи за договором цивільно-правового характеру та отримував при цьому винагороду від даного виду зайнятості, яка мала значення для виплати забезпечення на період безробіття, та незаконно отримав нараховану йому допомогу по безробіттю за період з 25.10.2015р. по 08.12.2015р. в розмірі 394,84 грн. На підставі Акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 08.12.2015 року №214 було видано наказ №413-0 від 09.12.2015р. та [PERSON] було направлене повідомлення про необхідність повернення коштів. Рекомендованим листом відповідача було повідомлено про необхідність протягом 15 днів з дня його отримання повернути незаконно виплачені кошти, які відповідач отримав, однак боргу не сплатив. Просили стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 394,84 грн. До початку судового засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, заперечень не надав. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 26 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Бердянського міського центру зайнятості з заявою про вирішення питання його працевлаштування, надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, йому було присвоєно статус безробітного і призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі без урахування страхового стажу у відповідності до Закону України «Про загальнодержавне соціальне страхування на випадок безробіття». При взятті на облік до центру зайнятості відповідач був ознайомлений з правами і обов'язками безробітних, попереджався про відповідальність за подання неправдивих відомостей. В період з 26.02.2015року по 08.12.2015р. відповідач знаходив на обліку в центрі зайнятості як безробітний та, згідно довідки № 4043 від 10.12.2015 року (а.с. 13), за період з 25.10.2015р. по 08.12.2015р. отримав матеріальне забезпечення на період безробіття в сумі 789,68 грн. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до п. 1 до зайнятого населення, серед інших, належать громадяни, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Судом з'ясовано, що відповідач був ознайомлениий з правами та обов'язками безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», попереджався про відповідальність за подання неправдивих відомостей та про зобов'язання своєчасно повідомляти про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, про що свідчить особистий підпис відповідача у вищезазначеній заяві та у додатку № 1 до персональної картки. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року №60/62, позивачем було виявлено, що в період перебування на обліку в Бердянському міському центрі зайнятості з 25.10.2015р. відповідач відносився до зайнятого населення України, оскільки займався індивідуальною трудовою діяльністю та забезпечував себе роботою самостійно, а саме виконував роботи за договором цивільно-правового характеру від 25.10.2015р., укладеним з ФОП [PERSON], та отримував при цьому винагороду від даного виду зайнятості на даному підприємстві, що підтверджується Актом розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №214 від 08 грудня 2015 року (а. с. 14-15). Згідно зазначеного акту [PERSON] перераховано призначену допомогу по безробіттю за цей період та визначено, що відповідач незаконно отримав допомогу по безробіттю за період з 25.10.2015р. по 08.12.2015р. в розмірі 394,84 грн. Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи, що відповідач не повідомив Бердянський міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг, суд вважає, що незаконно одержані кошти в сумі 394,84 грн. підлягають поверненню шляхом їх стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом, у розмірі 394,84 грн., є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved