Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] в якому вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 05.10.1999 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем прожили тривалий час, але виявилось, що вони різні люди зі своєрідними характерами, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, тому з січня 2004 року припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть. посилаючись на вищевикладене просила розірвати шлюб. Крім того, позивач в позові зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також інтересам її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження записано відповідача - [PERSON] , але фактично дитина від іншого чоловіка. Посилаючись на вищевикладене позивач просила розірвати шлюб. Згідно повідомлення Компаніївського районного сектору ДМС України Управління ДМС України в Кіровоградській області №3522/370 від 27.03.2019 року громадянин [PERSON] змінив 21.12.2012 року прізвище та ім`я, тому на даний час відповідач іменується, як « [PERSON] ». Ухвалою суду від 13.03.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового розгляду на 05.04.2019 року. Ухвалою суду від 16.05.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті на 10.06.2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, зазначає, що примирення неможливе, майна, яке підлягає поділу, сторони не мають. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не надав про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не відомі, відзив на позов суду не подано, тому суд вважає за можливе слухати справу за його відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 05.10.1999 року серія № [NUMBER] , актовий запис № 229 (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.03.2016 року (а.с.9) позивач має доньку [PERSON] , [INFO] , батьком дитини зазначений « [PERSON] ». Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець смт. Компаніївка Компаніївського району Кіпровоградської області змінив 07.12.2012 року прізвище та ім`я, тому на даний час іменується, як « [PERSON] », що підтверджується повідомленням Компаніївського районного сектору ДМС України Управління ДМС України в Кіровоградській області №3522/370 від 27.03.2019 року громадяни та Повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені, сформованого 07.05.2019 року ( а.с. 32). Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, позивач допускає насилля в сім`ї, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідач відповідно до поданого позову та заяв не виявила бажання змінити прізвище. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved