Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Бориславська міська рада в особі органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову покликається на те, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає із родичем по батьковій лінії [PERSON], що підтверджується актом обстеження умов проживання від 28 січня 2015 року за адресою [ADDRESS]. Рішенням консультативно-дорадчого органу із взаємодії суб'єктів соціальної роботи із сім'ями, які опинились у складних життєвих обставинах при виконкомі Бориславської міської ради за №3 від 16 березня 2012 року було рекомендовано проживання неповнолітнього [PERSON] із [PERSON] в інтересах дитини та через наявний конфлікт із цивільним чоловіком матері. Відповідач не цікавиться своїм сином, не виховує його і навіть не відвідує, немає контакту з дитиною. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради своїм висновком від 28 травня 2015 року № 5-к висловився про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON]. Ухвалою суду від «4» вересня 2015 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], особу з якою проживає неповнолітній [PERSON] та батька неповнолітнього - [PERSON]. В судовому засіданні представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 20 червня 2015 року, позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги фактично визнала повністю. Пояснила, що не має заперечень щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] через відсутність порозуміння з останнім. Просила передати сина на виховання його батькові [PERSON]. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] вважають підставними, просять їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Батьком [PERSON] є [PERSON], який залучений судом в якості третьої особи. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З пояснень сторін вбачається, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає із родичем по батьковій лінії [PERSON], що підтверджується актом обстеження умов проживання від 28 січня 2015 року за адресою [ADDRESS]. відповідно до рішення консультативно-дорадчого органу із взаємодії суб'єктів соціальної роботи із сім'ями, які опинились у складних життєвих обставинах при виконкомі Бориславської міської ради за №3 від 16 березня 2012 року (а.с.21). Зазначена обставина підтверджується актом б\\н обстеження житлово-побутових умов проживання від 28 січня 2015 року(а.с.13). Відповідач [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом із сином [PERSON],[INFO], що підтверджується актом б/н обстеження житлових умов від «27» січня 2015 року (а.с.23). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (Заява N 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див.,наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France),N 40031/98, п.59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &Giunta v.Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148,ЄСПЛ 2000-VIII). Про ухилення від обов'язків щодо виховання дитини, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України мова може йти тільки за умови винної поведінки особи, свідомого ігнорування нею своїми батьківськими обов'язками. Суд вважає встановленим факт неповноцінного виконання відповідачем обов'язків по вихованню сина за умови винної поведінки. Крім цього, в матеріалах справи наявні об'єктивні висновки про свідоме ігнорування та ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків щодо дитини. Сімейний Кодекс України визначає, що дитина має право на належне виховання, якому кореспондує передбачений ст.150 СК України обов'язок батьків на виховання дитини та її розвиток. Суд враховує, що виховання - це діяльність, спрямована на розвиток особистості дитини, підготовку його до життя, прищеплення їй певних навичок поведінки, особистісних якостей. Водночас, суд наголошує, що в процесі виховання враховуються особливості духовного і морального світу дитини. Її вік, індивідуальний фізичний та розумовий розвиток. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, встановлено, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Знову ж таки, судом встановлено, що має місце байдуже ставлення відповідача до розгляду даної справи. На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, зокрема першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, родичка - третя особа у справі [PERSON] дбає про добробут і здоров'я неповнолітнього [PERSON], цікавиться його справами. Висновком виконавчого комітету Бориславської міської ради - як органу опіки та піклування від 28 травня 2015 року за № 5-5 висловлено про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно свого сина [PERSON]. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконує батьківські обов'язки по відношенню до своєї дитини, його дії засвідчують втрату інтересу до сина, відсутність бажання виховання, зміни своєї поведінки, яка приносить тільки шкоду розвитку дитини, наявність свідомого нехтування батьківських обов'язків, незважаючи на надану можливість, її слід позбавити батьківських прав, що буде відповідати інтересам її дитини. Також, згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved