Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.02.2017.,яким відмовлено у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду дійним обставинам справи; порушення норм матеріального закону; неврахування її доводів та доказів. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що наказом №1 від 23.11.1995. позивачку було прийнято в трубоелектрозварювальний цех машиністом крана металургійного виробництва ВАТ, а нині ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім.Комінтерну». 20.11.2014. її звільнено в зв*язку з виходом на пенсію, а 5 грудня 2014р. призначено пенсію за віком-55років- на загальних підставах. Посилаючись на те, що за показниками атестації її робоче місце вважається таким, що пов*язане з шкідливими, тяжкими та напруженими умовами праці, що встановлює її право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. Пост. КМУ від 16.01.2003. № 36, - позивачка просила задовольнити її вимоги, встановити, що вона працювала за спеціальністю, яка відноситься до Списку №2. Відмовляючи у задоволенні позову, суд у рішенні та в ухвалі про виправлення описки виходив із недоведеності заявлених [PERSON] вимог. Такий висновок не може вважатись обґрунтованим, оскільки до вказаного висновку суд дійшов без повного з*ясування та врахування дійсних обставин справи, наявних у справі доказів, у порушення вимог ст.ст. 213-214 ЦПКУ. Встановлено, що позивачка, працюючи машиністом крана металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху, починаючи з 1995року, у встановленому законом порядку кожні 5 років проходила атестацію робочого місця по умовам праці для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення. Так, по результатам такої атестації у 1995році було підтверджено її право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. Починаючи з 2000року, кожні 5 років: у 2005, 2010роках таке право підтверджено не було: по результатам атестації підтверджено пенсіонування на загальних умовах. Між тим, згідно наданого відповідачем на вимогу апеляційного суду Переліку за 2000рік робочих місць, робіт, професій і посад, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 по цеху свинцювання металу гарячим способом -значиться спеціальність машиніст крану металургійного виробництва. З яких причин по даному цеху спеціальність машиніста крану ввійшла до посад за Списком №2, а така ж посада трубоелектрозварювального цеху не ввійшла до посад за Списком №2, - відповідач пояснень не надав, до судового засідання ні разу представників не направив, на письмову вимогу суду про надання відповідних конкретних документів - надав документи, які, за виключенням одного, вже мались в матеріалах справи, тобто відповідачем необхідні суду та важливі для розгляду справи документи не були надані в повному обсязі, що порушувало права позивачки з огляду на положення ч.1 ст.60 ЦПКУ Вирішуючи питання про законність результатів проведених відповідачем у 2000, 2005, 2010роках атестацій робочого місця позивачки, апеляційний суд враховує наступне. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»- необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2. Згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинного на час виходу позивачки на пенсію, до даного Списку входила посада машиніста крану металургійного виробництва розділу «чорна металургія», гл. 4 «трубне виробництво». Згідно атестації робочого місця [PERSON] 1995року- за наявності 2-х факторів 1-го ступеню, 3-х факторів 2-го ступеню слід вважати шкідливими та тяжкими умовами праці, що відповідають Списку №2. Згідно висновку Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 03.07.2015. про умови праці [PERSON]- машиніста баштового крану металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1- умови праці залежно від вмісту хімічних речовин в повітрі відносяться до 3 класу 1 ступеню- «Шкідливі»; умови праці залежно від рівня шуму відносяться до 3 кл. 2 ступеню «Шкідливі»; умови праці залежно від рівня вібрації відносяться до 3 кл. 1 ступеню «Шкідливі»; умови праці залежно від параметрів світлового середовища відносяться до 2 кл. «Допустимі»; умови праці по важкості праці відносяться до 3 кл. 1-го ступеню «Шкідливі» (важка праця); загальна оцінка умов праці машиніста крана металургійного виробництва трубоелектрозварювального цеху №1- відноситься до 3-го кл. 2 ступеню «Шкідливі». Умови праці по напруженості трудового процесу відноситься до 3 кл. 2 ступеню «Шкідливі» (напружена праця). Наведене свідчить, що є наявними- два фактори 1-го ступеню та три фактори 2-го ступеню, а загально умови праці позивачки відносились до 3-го кл. 2 ступеню «Шкідливі», що дає підстави для висновку про віднесення роботи позивачки у період з 07 липня 2000р. по 20 листопада 2014р. як із шкідливими і важкими умовами праці, тобто до Списку №2. Виходячи із правил п.10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці-1992р. №442,- підприємства можуть звертатись до Міністерства праці з клопотанням про внесення змін і доповнень до Списків №1 і 2 після їх попереднього розгляду органами Державної експертизи умов праці, після чого Мінпраці готується та подається пропозиція до Кабінету Міністрів України, зокрема, Міністерства соціальної політики України. Однак, як встановлено по матеріалам справи, а саме, листом Міністерства соціальної політики України,- такого клопотання з 1995року від ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод ім.Комінтерну» - не надходило. Зазначене дає підстави для висновку про неправомірність висновків відповідача за результатами атестацій 2000, 2005, 2010років про пенсійне забезпечення позивачки на загальних, а не пільгових умовах. Встановлення наведених обставин є необхідним для позивачки з метою отримання пільгової пенсії. Твердження третьої особи - пенсійного фонду- про ненадання позивачкою фонду належну уточнюючу Довідку підприємства на підтвердження спеціального трудового стажу не має правового значення, оскільки, зважаючи на специфіку підтвердження відповідного пенсіонування саме за результатами атестації, а останні відбувались не на користь позивачки,- така довідка підприємством не могла бути виданою, крім того, спір перенесено до суду, результатом чого є ухвалення рішення, яке є підтвердженням спеціального трудового стажу для ПФУ. Враховуючи, що пенсія на загальних підставах позивачці нарахована у 2014році, з цього часу їй стало відомо про порушення її прав ненарахуванням пільгової пенсії, - слід вважати, що трирічний строк позовної давності нею не пропущений, оскільки позов пред*явлено у 2016 році. Оскільки всі наведені обставини суд 1-ї інстанції залишив без врахування, рішення як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог з врахуванням правильності викладення резолютивної частини позову, яка викладена зайво об*ємно.

Outcome: partial