Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.06.2010 року станом на 23.06.2019 року в розмірі 30273,47 грн. Позивач вказує, що між сторонами укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії, а також інших платежів згідно з його заявою та умовами надання банківських послуг. Проте, відповідач порушив умови договору і станом на 23.06.2019 року має заборгованість в розмірі 30273,47 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 13247,37 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 6681,28 грн.; нарахованої пені 7677,04 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1417,78 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатив та яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, до позову додано клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав відзив в якому заперечував проти позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач Умови та правила надання банківських послуг не підписував, відповідачем не доведено, що саме ці Умови та правила діяли на момент підписання ним заяви про приєднання до цих умов, а тому позивач не вправі вимагати стягнення пені та штрафних санкцій. За таких обстави відповідач зобов`язаний повернути тільки суму фактично отриманих ним коштів, що за розрахунками відповідача складає 7251,45 грн. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також зі сплатою комісії та інших платежів згідно з його заявою та умовами надання банківських послуг. Ці обставини підтверджуються анкетою-заявою відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що підписана особисто відповідачем 30.06.2010 року, довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, що підписана особисто відповідачем 30.06.2010 року, випискою про рух коштів по рахунку, що відкритий на ім`я відповідача, Умовами та правилами надання банківських послуг, свідоцтвом про державну реєстрацію АТ КБ «ПРИВАТБАНК», виданого на підставі зміни найменування юридичної особи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві позичальника від 30.06.2010 року не зазначено розміру відсоткової ставки, строку надання кредиту, розміру штрафних санкцій за порушення умов договору, разом з тим, ці відомості зазначені в довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, що підписана особисто відповідачем 30.06.2010 року, а тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що відповідачем не доведено, що саме ці Умови та правила діяли на момент підписання ним заяви про приєднання до цих умов, а тому позивач не вправі вимагати стягнення пені та штрафних санкцій. За таких обставин до правовідносин, що виникли між сторонами застосовуються правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки зміст Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) на момент виникнення спірних правовідносин (30.06.2010 року) підтверджується письмовим доказом довідкою про умови кредитування, що підписана відповідачем, отже, наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За наданим позивачем розрахунком має заборгованість в розмірі 30273,47 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 13247,37 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 6681,28 грн.; нарахованої пені 7677,04 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1417,78 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатив та яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача. Зазначене вказує на порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором оскільки він не здійснював обов`язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості, а також застосування передбаченої договором відповідальності за порушення зобов`язання, разом з тим, вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання у виді одночасного стягнення штрафу, що складається з фіксованої частини та процентної складової, та пені не відповідає вимогам закону, оскільки одночасне стягнення зазначених штрафних санкцій має ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року про застосування статті 61 Конституції України щодо застосування подвійної цивільно-правової відповідальності (пені та штрафу), відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за тілом кредиту 13247,37 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 6681,28 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1417,78 грн., а в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 7677,04 грн. відмовити. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial