Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

В березні 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 04 травня 2016 року о 16:35 год. відповідач, - [PERSON], на вулиці Петровського в с. Святопетрівське (Петрівське) Києво-Святошинського району, Київської області, керуючи автомобілем марки Citroen Berlingo, державний номерний знак [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території на проїзну частину не надав переваги в русі автомобілю марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] під час руху на проїзній частині, в результаті чого сталось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Києво-Святошинський районний суд Київської області, розглянувши матеріали, які надійшли від ВП Києво-Святошинського району ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 124 КУпАП України, встановив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, [PERSON], який керував автомобілем марки Citroen Berlingo, державний номерний знак [NUMBER], та постановив притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності. Унаслідок дій відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER] завдано пошкоджень. Згідно складеного 25 жовтня 2016 року Звіту - вих. № 1293/3, про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобілю марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER], визначено, - вартість матеріального збитку заподіяного аварійним пошкодженням автомобіля, становить 100 904 грн. 83 коп. За визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобілю марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER], позивачем було сплачено 2 000 грн. 00 коп. Крім матеріальних збитків позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що: - він утратив душевний спокій, переніс стрес від ДТП; - він вимушений витрачати багато часу на оформлення відповідних документів, та інше; - він позбавлений можливості користуватись автомобілем; - вимушений перехід на використання транспорту загального користування привело до значних незручностей (утрати часу, дискомфорту); - у результаті даної пригоди у житті позивача сталися вимушені зміни і зявились незручності у життєвих і виробничих стосунках; - утрата нормальних життєвих зв'язків вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя і життя близьких йому людей; [PERSON] відмовився задовольнити пропозицію позивача про відшкодування шкоди, що виникла з його вини. Відповідно з викладеним, моральну шкоду нанесену позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди і дій [PERSON], позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. Спроби домовитись з відповідачем про порядок добровільного відшкодування завданої шкоди, не дали ніякого результату. Тому позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою про відшкодування завданого матеріального збитку і заподіяної моральної шкоди. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь, грошові кошти у якості відшкодування заподіяного матеріального збитку в розмірі 100 904 грн. 83 коп. (сто тисяч девятсот чотири) грн. 83 коп. Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду. Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], судові витрати та 2 000 грн. витрат понесених на визначення вартості матеріального збитку. В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що Києво-Святошинський районний суд Київської області, розглянувши матеріали, які надійшли від ВП Києво-Святошинського району ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 124 КУпАП України, встановив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, [PERSON], який керував автомобілем марки Citroen Berlingo, державний номерний знак [NUMBER], та постановив притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1ст. 1188 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи викладене, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення грошових коштів у якості відшкодування заподіяного матеріального збитку підлягають задоволенню в розмірі 100 904 грн. 83 коп. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд виходить до наступного. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Згідно вимог, ч.ч. 1, 2ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, позивач зазначив, що дорожньою пригодою з вини відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру. Окрім того, моральна шкода полягає в тому, що через пошкодження власного майна, погіршення його технічного стану позивач не мав можливості користуватись ним та зазнав побутові незручності, що виникли внаслідок цього. З огляду на викладене та враховуючи, що автомобіль належний позивачу було пошкоджено в результаті дій відповідача, а пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов'язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів позивача про заподіяння йому моральної шкоди, стягнути з відповідача на користь позивача враховуючи вимоги розумності та справедливості грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.15,16,22,23,1166,1167,1187,1188,1194 ЦК України,

Outcome: partial