Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк Аваль» у січні 2017 року звернулось до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.07.2006 між відповідачем та АППБ «Аваль», назва якого була змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір №014/1069/73/40772, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 14774 дол.США строком до 24.07.2013, а позичальник у свою чергу зобов'язалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати всі інші зобов'язання, передбачені угодою. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим станом на 30.11.2016 за останньою утворилася заборгованість у загальному розмірі 170131 грн. 88 коп., а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва [PERSON] від 01.02.2017, після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018, у зв'язку із звільненням судді [PERSON], справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. Ухвалою суду від 26.03.2018 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, представником подано заяву про здійснення розгляду справи без її участі, де остання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, проти проведення заочного розгляду та постановлення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом шляхом направленням рекомендованою поштою судових повісток про виклик за останніми відомими адресами проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суд через офіційний сайт судової влади. Про поважність та причини своєї неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 24.07.2006 між АППБ «Аваль», назва якого була змінена на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/1069/73/40772, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у в розмірі 14774 дол.США, строком повернення до 24.07.2013 та сплатою відсотків за кредитом у розмірі 12,5% річних (а.с.9-11). Кредитні кошти за вказаним вище договором були призначені для придбання автомобіля, який є забезпеченням цього договору. Крім того, 27.05.2009 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до вищевказаного кредитного договору, де сторони виклали свою згоду щодо врегулювання наявної заборгованості позичальника за кредитним договором, та визначили, що станом на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість [PERSON] складає 10038 дол.США (а.с.14-15). 29.06.2010 між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №2, відповідно до умов якої сторони збільшили строк повернення позичальником кредитних коштів на 21 календарних місяців та визначили остаточну дату погашення кредиту - 24.04.2015 (а.с.20-22). 07.08.2014 сторони уклади Додаткову угоду №014/1069/73/40772/81-1-0-00/8058, відповідно до якої дійшли згоди врегулювати заборгованість [PERSON] за Кредитним договором, та визначили, що станом на дату укладання додаткової угоди фактична заборгованість відповідача за Кредитним договором складала 7730,70 дол.США (а.с.29-31). 26.05.2015 між банком та позичальником укладена Додаткова угода №014/1069/73/40772/81-1-0-00/19570, відповідно до якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за Кредитним договором наступним чином: кредит у сумі 14774 дол.США наданий на придбання автомобіля вважається першим траншем кредиту, а кредит у сумі 147302 грн. 96 коп. надано на рефінансування заборгованості за першим траншем кредиту, у зв'язку із чим було збільшено строк користування кредитом з остаточною датою його погашення - 27.05.2018 (а.с.43-45). Також 26.05.2015 сторони уклади Додаткову угоду №014/1069/73/40772/81-1-0-00/19571, відповідно до якої погодили встановлення з 27.05.2015 відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 17% річних. Згідно п.5.1 Кредитного договору відповідач взяла на себе обов'язок, щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, частково погашати кредит згідно п.1.3 цього договору та остаточно погасити кредит до 24.07.2013 на рахунок, визначений п.4.1 угоди. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору погашення кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватися наступним чином: - згідно Графіку погашення кредиту в розмірі 1/84 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п.1.1 цього договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно; - згідно з Графіку погашення кредиту ануїтентними платежами. Оскільки, при укладенні додаткових угод, сторонами вносились зміни до своїх договірних зобов'язань, ними щоразу викладався у новій редакції Графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що випливає із укладених ними Додаткових угод. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають, зокрема, з договору, що передбачено ст.11, ч. 2 ст. 509 ЦК України. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов?язання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами в силу ст.629 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. У відповідності до положень ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 06.09.2016 року на адресу відповідача банком було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, але станом на день подання позову до суду вимога не виконання, борг не сплачений (а.с.49, 50, 51). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконала. Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості за Кредитним договором №014/1069/73/40772 від 24.07.2006, за відповідачем, у зв'язку із невиконанням взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість у загальному розмірі 260750 грн. 14 коп., та яка складається з наступних складових: - 137724 грн. 01 коп. - заборгованість за кредитом; - 32407 грн. 87 коп. - заборгованість за відсотками; - 90618 грн. 26 коп. - розрахована позивачем пеня. Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 170131 грн. 88 коп., яка у свою чергу складається із заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками. Таким чином, при подачі позову до суду, позивачем до відповідача вимоги щодо стягнення розрахованої пені в сумі 90618 грн. 26 коп., відповідно до наданого розрахунку заборгованості, - не висуваються. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Кредитного договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що пред'явлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню судом у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2551 грн. 98 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved