Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 49745 гривень 02 копійки. В обґрунтування позову вказують, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 13.03.2012. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором, проте у порушення умов кредитного договору позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 17.01.2021 становить 49745,02 грн., з яких: 43900,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 43900,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5844,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. З урахуванням викладеного АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 49745,02 грн. за кредитним договором № б/н від 13.03.2012 та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач через представника адвоката Менька Д.Д., 15.03.2021 надав відзив на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог банку повністю, зазначивши, що заява від 13.03.2012 не містить умов кредитування, відсутні належні докази на підтвердження укладення кредитного договору між банком та відповідачем. Станом на 02.11.2017 відповідач не мав боргу перед банком. 03.11.2017 відповідачем була здійснена операція по зняттю готівки в розмірі 12000,00 грн., сума комісії 478,15 грн, а 14.11.2017 здійснена операція по зняттю готівки в розмірі 200 грн., сума комісії 12 грн. 14.11.2017 було заблоковано його мобільний номер телефону. Наступного дня у Талалаївському відділенні банку він дізнався про несанкціоноване зняття коштів із кредитного рахунку № [NUMBER] , а саме у розмірі: 500 грн. за договором № 17111412994436 від 14.11.2017; 5010 грн. за договором МР в ТСО № 17111412995839 від 14.11.2017; 5010 грн. за договором МР в ТСО № 17111412995847 від 14.11.2017; 5010 грн. за договором МР в ТСО № 17111412995851 від 14.11.2017; 4550 грн. за договором МР в ТСО № 17111412995870 від 14.11.2017; 4000 грн. за договором № 17111412995889 від 14.11.2017, та 15.11.2017 - 700 грн. за договором № 17111512996474 від 15.11.2017, всього на суму 24780,00 грн. Замість заблокованої картки № [NUMBER] 15.11.2017 відповідачу була видана інша картка № [NUMBER] , дата відкриття 15.11.2017, термін дії 04/21, для активації якої він за порадою працівників банку 15.11.2017 здійснив операції з придбання продуктів в магазині «Артеміда Плюс» смт. Талалаївка на суму 60,74 грн. та в кафе «Артем» смт. Талалаївка на суму 31,50 грн. Крім цього, 15.11.2017 були здійснені операції LiqРау по переказу коштів з карти № [NUMBER] на іншу картку на суму 400,50 грн., комісія 16,02 грн., та на суму 2000,50 грн., комісія 80,02. Списання коштів з його рахунку за послугою «Миттєва розстрочка», сервісом «Оплата частинами», стало наслідком шахрайських дій третіх осіб. Відповідач повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку, за його вимогою було заблоковано картку, доступ до якої у незаконний спосіб отримала третя особа. Також відповідач звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком, проте і після таких звернень продовжувалось несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку за послугою «Миттєва розстрочка», сервісом «Оплата частинами». Відповідач вважає, що банк не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, не довів правомірності нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 43900,88 грн., тобто понад встановлений розмір кредитного ліміту та отриманих [PERSON] коштів, безпідставно не зарахував сплачені ним після 25.11.2017 кошти на погашення витрачених коштів за картковим рахунком, з урахуванням яких, станом на даний час, [PERSON] не має заборгованості перед позивачем, а тому позов задоволенню не підлягає. Позивачем 19.04.2021 подано відповідь на відзив, у якому просили задовольнити позов повністю. В судовому засіданні представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Михайлов О.А., просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав вказаних у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що періодично користувався кредитною карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК, яку отримав разом із карткою для заробітної плати. 03.11.2017 та 14.11.2017 він знімав готівку з кредитної картки. 14.11.2017 у після обідній час виявив, що його мобільний номер [NUMBER] заблоковано, бо не мав змоги здійснювати дзвінки та приймати. Наступного дня 15.11.2017 у Талалаївському відділенні ПРИВАТБАНК мав намір поповнити мобільний рахунок, і працівник банку повідомила, що 14.11.2017 відбулося зняття коштів із його рахунку. Того ж дня він поїхав у м. Ромни у магазин КиївСтар, де відновив мобільний номер, потім повернувся до відділення банку у смт Талалаївці, де отримав нову кредитну картку, а щоб її активувати розрахувався двічі у магазинах. 15.11.2017 він телефонував на гарячу лінію банку 3700 щодо шахрайських дій, де йому повідомили, щоб звертався у поліцію. Через декілька днів він звернувся до Талалаївського відділення поліції із заявою про дані шахрайській дії щодо зняття коштів з його рахунку. У подальшому на його усне звернення у 2019 році щодо розкриття злочину, у поліції повідомили, що необхідно повторно звернутися із заявою. Також зазначив, що 14.11.2017 року він не був у м Кривий Ріг, ніякої Миттєвої розстрочки не оформляв, в тому числі і через інтернет, ніколи та нікому не повідомляв пароль та секретний код карток. Відповідач визнає, що у період із 03.11.2017 по 16.11.2017 здійснив особисто 2 операції з кредитної картки щодо зняття готівки, 2 рази розрахувався нею у магазині, та здійснив 2 перекази на іншу картку, і що станом на 16.11.2017 розмір заборгованості за кредитом складав 15 217, 67 коп. Після 16.11.2017 він особисто ніяких операцій щодо користування кредитними коштами не вчиняв. З його зарплатної картки списувалися банком кошти на погашення заборгованості за кредитом. Представник відповідача адвокат Менько Д.Д. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 13.03.2012 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) (а.с. 15). Позивачем в обґрунтування наявності кредитного договору додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.16) та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНК ( а.с.17-39). Матеріали справи містять розрахунок, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, згідно якого заборгованість за договором № б/н від 13.03.2012, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 17.01.2021, становить 49745,02 грн., з яких: 43900,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 43900,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5844,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії (а.с.5-12 зворот). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) вбачається, що 04.12.2013 встановлено кредитний ліміт 18600,00 грн., 23.12.2013 збільшено кредитний ліміт до 20100,00 грн., 21.11.2014 зменшено кредитний ліміт до 5000,00 грн., 14.07.2016 збільшено кредитний ліміт до 8000,00 грн., 23.07.2016 збільшено кредитний ліміт до 9000,00 грн., 23.05.2017 збільшено кредитний ліміт до 27000,00 грн., 20.10.2017 збільшено кредитний ліміт до 29000,00 грн., 01.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.13). Згідно довідки банку (а.с.14) [PERSON] видавалися кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття 25.11.2005, термін дії - 12/12; № [NUMBER] , дата відкриття 11.12.2012, термін дії - 06/16; № [NUMBER] , дата відкриття 04.12.2013, термін дії - 08/17; № [NUMBER] , дата відкриття 31.10.2014, термін дії - 01/18; № [NUMBER] , дата відкриття 15.11.2017, термін дії - 04/21 (а.с.14) Станом на 02.11.2017 року відповідач не мав заборгованості перед банком по картці, залишок власних коштів становив 61,76 грн, що підтверджується даними виписки про рух коштів ( а.с. 52) Відповідачем [PERSON] визнається факт користування кредитними коштами за наступними операціями : 03.11.2017 зняття готівки у відділенні в розмірі 12000,00 грн., сума комісії 478,15 грн, 14.11.2017 зняття готівки в банкоматі в розмірі 200 грн., сума комісії 12 грн. 15.11.2017 придбав продукти в магазині «Артеміда Плюс» смт. Талалаївка на суму 60,74 грн. та в кафе «Артем» смт. Талалаївка на суму 31,50 грн. Крім цього, 15.11.2017 були здійснені операції LiqРау по переказу коштів з карти № [NUMBER] на іншу картку на суму 400,50 грн., комісія 16,02 грн., та на суму 2000,50 грн., комісія 80,02. З урахуванням залишку станом на 02.11.2017 особистих коштів відповідача на рахунку у розмірі 61 грн 76 коп, станом на 16.11.2017 розмір заборгованості складає 15217 грн 67 коп, що пітверджується даними роздруківки про рух коштів по рахунках за картками [NUMBER] , та [NUMBER] ( а.с 51 зворот, 52) Відповідно до інформації наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ( а.с 115) у період часу із 19 год 34 хв по 21 год 56 хв 14.11.2017 було оформлено 6 договорів за послугою Миттєва розстрочка, а також ще 1 такий договір о 03год 00 хв. 15.11.2017, всього на суму 24780,00 грн. З вищезазначених договорів 2 договори за послугою «Миттєва розстрочка» оформлені 14.11.2017 та 15.11.2017 на суму 500 грн та 700 грн через інтернет, у результаті чого гроші були зараховані на картку, а інші 5 платежів 14.11.2017 були оформлені через термінал самообслуговування у відділенні банку у [ADDRESS] . ( а.с 115 ). На думку суду банк помилково зазначив номер картки по якій проводилися дані операції як № [NUMBER] , оскільки вона була видана лише 15.11.2017, замість картки № [NUMBER] , що підтверджується довідкою банку ( а.с ). Суми здійснених операцій та їх дати, що зазначені у інформації банку, відповідають інформації, що міститься у копії виписки про здійснені операції, що надана відповідачем ( а.с. 89). У відповіді на відзив, що надана банком, зазначено, що відповідач звертався до Банку, щодо платежів створених з картки [NUMBER] за 15.11.2017 та 16.11.2017, відповідь було надано у телефонному режимі.( а.с. 146). З інформації наданої на запит суду ПАТ «Київстар» (а.с.187) вбачається, що телефонний номер [NUMBER] обслуговується з 2005 року, в інформаційний системах «Київстар» наявна інформація щодо заміни СІМ-картки з даним телефонним номером на іншу СІМ-картку ( при цьому телефонний номер не змінювався) 14 листопада 2017 року у м. Кривий Ріг та 15 листопада 2017 року у м. Ромни, при яких ідентифікація абонента відбувалася за наданням особою (заявником) даних щодо останніх трьох номерів на які абонент здійснював дзвінки. При використанні СІМ картки з номером [NUMBER] , 14 листопада 2017 зафіксовано заміну мобільного пристрою ( ІМЕІ [NUMBER] ), який використовувався у Дніпропетровській області, та 15 листопада 2017 зафіксовано заміну мобільного пристрою ( ІМЕІ [NUMBER] ), який використовувався у Чернігівській області. Відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2019 зареєстровано кримінальне провадження № 12019270260000039 за ч. 1 ст. 185 КК України за заявою [PERSON] щодо заволодіння коштами з його картки ПРИВАТБАНК ( а.с.88 ) Також відповідачем надано копію талону-повідомлення, про прийняття черговим Талалаївського віділення поліції його заяви від 21.11.2017 ( а.с. 87) З виписки за договором б/н станом на 20.01.2021, доданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позовної заяви, ( а.с 49-52) вбачається, що 18.11.2017 відбулося два поповнення картки [NUMBER] на суму по 2 грн. кожний в терміналі самообслуговування за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Гагаріна, 4а, ТЦ Плаза-2. Потім у період часу із 14.12.2017 по 15.09.2018, щомісячно, з картки № [NUMBER] здійснювалося списання коштів за послугою «Миттєва розстрочка», також здійснювалось списання коштів щомісячними платежами за сервісом «Оплата частинами», також банком з 01.12.2017 щомісячно здійснювалось списання відсотків з рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 %, пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн., за рахунок яких зростала заборгованість за кредитом, яка станом на 20.01.2021 склала 49745,02 грн. та складається із 43900,88 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита та 5844,14 грн. заборгованості за простроченими відсотками, відповідно до розрахунку наданого банком ( а.с. 5-12) Також із виписки за договором б/н станом на станом на 20.01.2021 вбачається, що після 14.11.2017 р., АТ КБ «ПриватБанк» здійснював автоматичне погашення простроченої заборгованості, погашення обов`язкових платежів з карти номер [NUMBER] . Крім цього, [PERSON] здійснював поповнення карти № [NUMBER] готівкою. ( а.с 49-52). Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] станом на 02.11.2017 року не мав заборгованості перед банком по картці № [NUMBER] , залишок власних коштів становив 61,76 грн, особисто відповідачем у період із 03.11.2017 по 16.11.2017 було здійснено шість операцій з кредитними коштами ( зняття готівки, придбання продуктів у магазині та переказ на інші картки) за картками № [NUMBER] , та [NUMBER] . З урахуванням залишку особистих коштів відповідача на рахунку, станом на 16.11.2017 розмір заборгованості складає 15217 грн 67 коп, що визнається відповідачем. Доказів, про те, що саме відповідачем було здійснено 14.11.2017 шість операцій за послугою «Миттєва розстрочка» та одна операція за цією ж послугою 15.11.2017 о 03.00 год., на загальну суму 24780 грн, банком суду не надано. Інформацією банку підтверджується, що операції були здійсненні у м. Кривий Ріг, в той час як відповідач перебував с. Харкове Талалаївського району Чернігівської області, що встановлено у судовому засіданні. Інформацією ПАТ «Київстар» підтверджується заміна 14.11.2017 Сім-картки з телефонним номером відповідача [NUMBER] оператора Київстар у м. Кривий Ріг та використання СІМ картки у заміненому мобільному пристрої на території Дніпропетровської області. Доказами наданими [PERSON] підтверджується, що він звернувся до правоохоронних органів із заявою за фактом заволодіння коштами з кредитного рахунку невідомими особами, також банком не заперечується факт звернення відповідача на телефонну лінію Банку, щодо платежів створених з картки [NUMBER] за 15.11.2017, що підтверджується інформацією викладеною у відповіді на відзив. Також у зв`язку із шахрайськими діями відбулася заміна картки, бо попередня картка № [NUMBER] була заблокована. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, які дають змогу ініціювати платіжні операції, що дало б підстави для його відповідальності, як користувача, за проведені платіжні операції, а саме 7 договорів за послугою «Миттєва розстрочка», а відтак нараховані позивачем суми боргу за послугою «Миттєва розстрочка», сервісом «Оплата частинами» стягненню з відповідача не підлягають. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, при підписанні анкети -заяви від 13.03.2012. В анкеті-заяві відповідача від 13 березня 2012 року (а.с.15) процентна ставка не зазначена, як і пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Позивачем не надано суду як доказів, ніяких інших документів, крім заяви від 13.03.2012, де б містився підпис [PERSON] , на підтвердження доводів банку про те, що відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, про сплату пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19). За вказаних обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме слід стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту в сумі 15217 грн 67 коп. В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] слід відмовити. Суд, відхиляє доводи відповідача про те, що заборгованість відсутня взагалі, бо в рахунок погашення боргу по кредитному рахунку, списувалися банком кошти із іншої картки, на яку надходила заробітна плата відповідачу, на загальну суму 30873,94 грн, і повинні бути зараховані в рахунок погашення боргу у сумі 15217 грн 67 коп, оскільки [PERSON] не звертався до суду з позовом щодо правомірності дій банку по списанню даних коштів та безпідставності їх набуття банком. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено 2270,00 грн. судового збору (а.с.1), отже частка, пропорційна до задоволених позовних вимог, складає 694 грн. 42 коп. (15217, 67 х 2270/49745,02=694,42 ), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до приписів п 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відзиві на позов відповідач просив стягнути із позивача понесені витрати на правничу допомогу. На обґрунтування даного клопотання відповідачем надано угоду про надання правничої допомоги від 01 березня 2021 року, укладену з адвокатом Меньком Д.Д., розрахунок витрат на правничу допомогу складений адвокатом Меньком Д.Д. 11.03.2021, у якому зазначено вид правової допомоги, дату її надання, кількість затраченого часу, розмір винагороди адвоката, квитанцію про сплату коштів за надання правничої допомоги, що за згодою сторін визначена у твердій грошовій сумі 9000 гривень ( а.с. 90-93). Оскільки позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково у сумі 15217 гривень 67 копійок, то з позивача на користь [PERSON] слід стягнути 6246 гривень 78 копійок у відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial