Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту в сумі 15351,92 грн., а також судових витрат в сумі 1600,00 грн. В позові зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.07.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт встановлюється та змінюється рішенням Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір. Проте, в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого за ним станом на 28.02.2017 року утворилась заборгованість в сумі 25379,32 грн., яка складається з: 2497,66 грн. - заборгованість за кредитом; 18296,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1184,73 грн. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Пейчева О.В. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що в розрахунку заборгованості сума 2900,00 грн. є пенею. Представник позивача адвокат Токмань В.Т. просила в задоволенні позову відмовити. Зазначила, що [PERSON] не заперечує, що була клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». Проте кредитний договір не відповідає умовам, передбаченим чинним законодавством. Факт видачі кредитної картки, відкриття карткового рахунку та розмір заборгованості не підтверджені належними доказами. Окрім того, неможливе одночасне стягнення штрафу та пені. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.07.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір. Факт підписання Анкети-заяви від 11.07.2012 року відповідачем не заперечується. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 643 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Факт підписання Анкети-заяви від 11.07.2012 року відповідачем не заперечується. У даній Анкеті-заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з ними засвідчується власним підписом в Заяві про приєднання З огляду на викладене суд вважає неспроможними твердження представника відповідача щодо невідповідності договору законодавству України. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, заборгованість по кредиту, процентам, пені, а також штрафам становить 25379,32 грн., про що позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання за Договором, а отже позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2497,66 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 18296,93 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, свідчить про недотримання позивачем положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином, вимоги про стягнення пені в розмірі 2900,00 грн. задоволенню не підлягають. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 1684,73 грн. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 2497,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 18296,93 грн., штраф в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), штраф в розмірі 1184,73 грн. (процента складова), а всього 22479,32 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін» та інші проти України» від 10.02.2010). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Outcome: partial