Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

В березні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення суми індексації аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей. Вказувала на те, що вона та відповідач є батьками [PERSON], 2004 р.н., та [PERSON], [INFO] Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надавав, згідно рішення суду від 07.05.2010 р. з нього було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей в твердій грошовій сумі, по 425,00 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 10.09.2009 р. та до досягнення дітьми повноліття. Проте, у зв'язку зі стрімким зростанням цін, великими витратами на утримання неповнолітніх дітей, визначений розмір аліментів є недостатнім, необхідні значно більші витрати на забезпечення їх потреб. Крім того позивачка зазначала, що аліменти були стягнуті судом без врахування індексації, яка не була нарахована також і державним виконавцем. До того ж позивачка понесла значні додаткові витрати на лікування дітей та розвиток їх особистостей, половину з яких бажає стягнути з відповідача. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд змінити розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], збільшивши їх до 1 200,00 грн. на кожного щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону; стягнути з [PERSON] індексацію аліментів за період з 10.09.2009 р. по 01.01.2016 р. у розмірі 17 532, 52 грн., додаткові витрати на дітей за період з вересня 2014 р. по березень 2016 р. в розмірі 6 039,97 грн., а також судовий збір. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти збільшення розміру аліментів до 750 грн. щомісячно на кожного із дітей, з подальшою індексацією, не заперечував проти стягнення додаткових витрат у зазначеному позивачем розмірі, але просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення індексації. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] 07.05.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. аліменти на утримання дітей [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 425 грн. 00 коп. на кожного щомісячно, починаючи з 10.09.2009 р. до досягнення дітьми повноліття. Згідно Довідки, виданої ЖКП «Південь» за вих. № 497 від 10.03.2016 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS]. Зі змісту Довідки про доходи від 11.03.2016 р. вбачається, що загальний дохід позивачки [PERSON] за період з вересня 2015 р. по лютий 2016 р. , без урахування аліментів, становить 8 580 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що аліментів, які було стягнуто з відповідача за рішенням суду від 07.05.2010 р. в розмірі 425 грн. 00 коп. на кожного - недостатньо для утримання дітей, оскільки на теперішній час потреби дітей є значно більшими, відбулось стрімке збільшення цін та вказаних коштів не вистачає на їх утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Враховуючи вищевикладені обставини та приймаючи до уваги потреби дітей на утримання, що забезпечує високий рівень їх життєдіяльності, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх Данііла та Нікіти до 850 грн. щомісячно - на кожного, не погоджуючись із твердженнями відповідача в цієї частині, як такими, що порушують права дітей. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Судом встановлено, що за рішенням суду від 07.05.2010 р. у цивільній справі № 2-416/2010 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, без врахування індексації, за весь період стягнення аліментів індексація органом державної виконавчої служби не провадилась. Відповідно до статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК). Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Заборгованість по сплаті аліментів у відповідача відсутня, позивачка отримала належні до виплати призначені судом кошти у встановленому порядку вчасно і в повному обсязі. Проте, аліменти було сплачено відповідачем, без врахуванням індексації. При цьому суд не погоджується із твердженням відповідача в частині необхідності застосування до вимог, заявлених в частині стягнення індексації, строків позовної давності, оскільки це не узгоджується із вимогами закону та відповідає Правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-113 цс 13 від 06.11.2013 року з цього приводу. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем сума індексації аліментів, які повинні були бути нараховані та отримані позивачем, за період з 10.09.2009 року по 01.01.2016 року, складає 17 532 грн.52 коп. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в цієї частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачка також просить суд стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати, понесені нею на утримання дітей за період з вересня 2014 р. до березня 2016 р., до яких входять витрати на лікування та розвиток особистостей дітей. Згідно наданих [PERSON] копій товарних чеків та квитанцій, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що за період з вересня 2014 року до березня 2016 р. позивачкою на навчання та лікування дітей Данііла та Нікіти було витрачено 12 079 грн. 94 коп.: на вивчення англійської мови - 7 941 грн. 00 коп., на ортодонтичне лікуванні і послуги стоматології - 3 240 грн. 00 коп., на ліки та аналізи - 818 грн. 94 коп. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення, разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Таким чином приймаючи до уваги, що батьки несуть рівні обов'язки щодо утримання дітей, вказана сума додаткових витрат підлягає поділу між сторонами у рівних частинах, тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 6 039 грн. 97 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. та недоплачена сума судового збору на користь держави в розмірі 1102 грн.40 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184,192 СК України,

Outcome: partial