Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 вересня 2011 року відповідачем підписана заява без номера, за умовами якої відповідач мала намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач зазначає, що за бажанням відповідача було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 24 вересня 2019 року становить 29 239,77 грн, з яких: 11 422,43 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 191,74 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 10 357,04 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 400 грн - нарахрвано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина) відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг; 1 368,56 грн - штраф (процентна складова) відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг. У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 19 вересня 2011 року без номера, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вказаним позовом. 19 лютого 2020 року Солом`янський районний суд міста Києва постановив ухвалу про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 травня 2020 року Солом`янським районним судом міста Києва по вищевказаній справі ухвалено заочне рішення. Відповідач, 31 серпня 2020 року, звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 серпня 2020 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Жовноватюк В. С. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 вересня 2020 року вищевказану заяву задоволено та призначено справу до судового розгляду. Розпорядженням Виконуючого обов`язки керівника апарату Петухової А. О. від 03 лютого 2021 року № 106 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/28081/19, провадження № 2/760/1969/21, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Жовноватюк В. С. у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року вказану справа було прийнято до провадження головуючим суддею Ішунніою Л. М. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. 24 травня 2021 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача Свінцов С. В. заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів укладення договору на зазначених в позові умовах. Зокрема, загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач нарахована у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами Банку, проте надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів Банку не є належними доказами, оскільки неодноразово змінювалися самим ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних відносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати їх у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, у визначеному в наданих банком документах розмірі та порядку нарахування. Так, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 19 вересня 2011 року процентна ставка не зазначена, та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Також в матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитування з підписом відповідача, але відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, даний документ не є частинного кредитного договору, тому не має відношення до справи. 01 липня 2021 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позов в поному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. А також надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 22 420,05 грн яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 16 614,17 грн в т. ч. з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 16 614,17 грн; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України. Заяву про зменшення розміру позовних вимог було прийнято судом. 26 липня 2021 року, до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких останній зазначив, що заборгованість за простроченим тілом кредиту - 5 191,74 грн, не підлягає стягненню, оскільки в підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», отже позивачем не доведено, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною фактично отриманих відповідачем кредитних коштів. Представник позивача Шерстнева О. В., в судовому засіданні підтримала позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, в повному обсязі просила його задовольнити з-підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомив. 17 вересня 2021 року представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, вказавши, що підтримує заперечення, викладенні у відзиві. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 2011 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, тому підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 14). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, вона погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, виконувати їх зобов`язання та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. До зазначеної Анкети-заяви банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем (а.с. 15) Відповідно до розрахунку наданого банком, заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 24 вересня 2019 року становить 22 420,05 грн і складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 16 614,17 грн, в т. ч. 16 614,17 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України - 5 805,88 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України. У Анкеті-заяві позичальника від 19 вересня 2011 року процентна ставка не зазначена. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розуміла [PERSON] , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, виконувати їх зобов`язання та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків та штрафів. Отже, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, банк нараховував відсотки за прострочення повернення коштів на підставі статті 625 ЦК України, з розрахунку 84%, проте вказаний розмір відсотків не був узгоджений сторонами та позивачем, до справи не долучено жодних доказів обізнаності відповідача [PERSON] про застосування такого розміру відсотків, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів, зокрема, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана відповідачем не містить відомостей про розмір процентної ставки при порушенні умов кредитування та процентної ставки на прострочений кредит. Ураховуючи викладене та на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України. Що стосується стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», виписку по картковому рахунку за період з 19 вересня 2011 року по 23 жовтня 2020 року. Як вбачається із виписки про рух коштів відповідач користувалася наданими кредитними коштами. При цьому частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з пунктом 62 положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду по справі № 205/4176/18 від 11 листопада 2020 року. За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачем при зверненні до суду з указаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 1 421,54 грн. Враховуючи наведене, на підставі статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 липня 2018 року № 75, статей 509, 525, 526, 530, 536, 625, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та

Outcome: partial