Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

В вересні 2013 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені. В обґрунтування позовних вимог посилалася на ті обставини, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 жовтня 2004 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] починаючи з 5 жовтня 2004 року і до повноліття дитини, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. Починаючи з квітня 2008 року [PERSON] аліменти не сплачував у зв'язку з чим виникла заборгованість по аліментам яка згідно уточнених позовних вимог складає 13 346,23 гривень. До теперішнього часу вказана заборгованість по аліментам не сплачена, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу сину. Вважає, що заборгованість сталася з вини відповідача, тому він повинен сплатити їй відповідно до ст..196 СК України неустойку, яка становить 1% від суми заборгованості та складає 245 096,19 гривень. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 13 346,23 гривні, пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 245 096,19 гривень та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Також пояснила, що відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку починаючи з 5 жовтня 2004 року. Однак починаючи з квітня 2008 року відповідач взагалі не сплачує аліменти на утримання сина. [INFO] їх син досяг повноліття, але відповідач продовжував не сплачувати заборгованість, яка існує до теперішнього часу. Їх син [PERSON] продовжує навчатися, на денній формі навчання, але ніякої матеріальної допомоги відповідач не надає. Заборгованість утворилася, так як відповідач постійно змінював місце роботи, деякий час взагалі не працював, або працював неофіційно. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості по аліментам в розмірі 13 346,23 гривень, пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 245 096,19 гривень та судові витрати. Представник позивача - [PERSON] діюча на підставі довіреності позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України у випадку несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набуття рішенням законної сили та не пов'язується з досягненням повноліття особи. Оскільки неустойка є видом відповідальності неналежного виконання аліментного обов'язку, то така відповідальність буде дійсною до повного виконання його обов'язку, та на дані правовідносини строк позовної давності не розповсюджується. Оскільки відповідач є дієздатною особою, працює, не є інвалідом, то підстав для зменшення розміру неустойки не має. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, та пояснив, що дійсно з квітня 2008 року він не сплачував аліменти на утримання сина за виконавчим листом, оскільки між ним та позивачкою була усна домовленість, що вона забере виконавчий лист з виконавчої служби, а він буде передавати їй гроші щомісячно особисто. Однак позивачка не забрала виконавчий лист, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по аліментам. Суму заборгованості по аліментам в розмірі 13 346,23 гривні він визнає в повному обсязі, але просить суд звернути увагу, що майже щомісячно передавав гроші своєму сину в розмірі до 500 гривень, однак розписок від сина про отримання грошей не брав, по пошті не посилав, позивачку про гроші не повідомляв. Розмір пені не визнає в повному обсязі, оскільки вважає, що пеня не повинна нараховуватися на заборгованість, оскільки їх син [PERSON] вже досяг повноліття, ще в 2010 році, і на даний час вже сплинули всі строки позовної давності стягнення неустойки. Також пояснив, що у нього на утриманні знаходиться його не працездатна дружина зі своєю донькою, він і на даний час працює але отримую невелику заробітну плату, а також у його дружини є мати похилого віку яка проживає в сільській місцевості і теж потребує матеріальної допомоги. Просить суд у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені - відмовити. Представник відповідача - адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що в матеріалах справи є постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження у зв'язку із досягненням дитини повноліття. Позивачка зазначену постанову не оскаржувала, а тому була згодна з нею. Оскільки відповідач повинен був сплачувати позивачці аліменти до досягнення дитиною повноліття тоб то до [INFO], а позивачка звернулася до суду лише 20 вересня 2013 року, тоб то після спливу трьох років позовної давності, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Представник третьої особи Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецький області до суду не з'явився надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача [PERSON] та проживає разом з ним з кінця 2008 року. Їй відомо, що [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на утримання сина. Однак в 2008 році позивачка домовилася з відповідачем, що вона забере виконавчий лист, якщо [PERSON] буде добровільно сплачувати аліменти. З 2008 року [PERSON] надавав гроші сину щомісячно в розмірі 500 гривень, однак розписок не брав, позивачку про передачу грошей не повідомляв. Вона особисто іноді давала гроші сину відповідача, по 50 - 100 гривень. На даний час вона не працює, оскільки постійно хворіє та не може влаштуватися на роботу. Разом з нею однією сім'єю з відповідачем проживає її донька [PERSON] яка є неповнолітньою, та знаходиться на їхньому утриманні. Також пояснила, що в неї в селі є мати, яка є інвалідом дитинства, а тому вони ще їй допомагають матеріально. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і мають сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження, виданого 2 липня 1992 року відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкома міста Маріуполя, актовий запис 515, батьками було записано [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.8) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 17 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 17 березня 2005 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 96. ( а.с.9) Згідно свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Маріуполя, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , про що 22 квітня 2005 року було зроблено відповідний актовий запис № 234. Після одруження подружжю надано прізвище [PERSON]. ( а.с.10) Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11 жовтня 2004 року с [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частині зі всіх видів заробітку і до повноліття, починаючи з 5 жовтня 2004 року. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ від 14 жовтня 2010 року, було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-7095 від 15 листопада 2004 року на підставі заяви Іллічівського ВДВС ММУЮ. ( а.с.104) Згідно постанови про закриття виконавчого провадження Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ від 23 вересня 2010 року, було закрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-7095 від 15 листопада 2004 року без виконання у зв'язку із закінченням строку для даного виду стягнення. ( а.с.98) Згідно довідки Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ № 2227/3.3-41-С-16/425-10 від 22 серпня 2013 року сума заборгованості по аліментам [PERSON] в період з квітня 2008 року по [INFO] становить 12800 гривень. ( а.с.11) Як було встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] на протязі з квітня 2008 року періодично працював на різних підприємствах та отримував заробітну плату, однак в державну виконавчу службу про своє місце роботи та заробітну плату не повідомляв, про що свідчать довідка Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління мін доходів у Донецький області № 6/05-19-18-2-013-ДСК від 22 січня 2014 року, Довідки Маріупольського міського центра зайнятості № 10-240 від 22 січня 2014 року, Довідки ТОВ «Корнеліус» № 05 від 14 березня 2014 року, довідки ПАТ «ММК»ім.. Ілліча» № 04-п/675 від 25 березня 2014 року ( а.с.81,88, 135,140) Відповідно до вимог ст.195 ч.1,4 СК України, ст.74 ч.3 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку ( доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем а у разі спору судом. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно довідки Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби маріупольського міського управління юстиції № 2227/3.3-41-С-16/425-10 від 22 серпня 2013 року сума заборгованості з квітня 2008 року по [INFO] складає 12800 гривень. Позивачка із зазначеною сумою заборгованості по аліментам не згодна. Згідно листа Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ № 2986/3.3-16 від 19 червня 2014 року розрахувати суму заборгованості по аліментам [PERSON] не надається можливим у зв'язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження. ( а.с.209) Згідно довідок з ДПІ Орджонікідзевського району, відділу персоніфікації Орджонікідзевського району та довідки з місця роботи, [PERSON] виконував роботи у ТОВ «Квіза-Трейд» (в подальшому перейменовано у ТОВ Корнеліус») за цивільно-правовим договором та отримував винагороду (дохід) в січні 2009р. - 87,58 гривень, у лютому 2009 року - 910,68 гривень, у березні 2009 року - 450,50 гривень, у квітні 2009 року - 2221,18 гривня, у травні 2009 року - 912,26 гривень. Оскільки 1/4 частина від заробітку відповідача у січні 2009 року менше ніж 30% прожиткового мінімуму, та оскільки відповідач з травня 2008 року по грудень 2008 року, а також з червня 2009 року по червень 2010 року не працював, то розрахунок за січень 2009 року, за період з травня 2008 року по грудень 2008 року, та за період з червня 2009 року по червень 2010 року проводиться на підставі ч. З ст. 195 СК України з урахуванням даних, які надійшли до суду від управління статистики в місті Маріуполі про середню заробітну плату працівника для даної місцевості. ( а.с.133) Так з урахуванням зазначених матеріалів справи, відповідач повинен бути сплачувати позивачці: В 2008 році: в квітні - 282,87 гривень, в травні - 576,19 гривень, в червні - 589,81 гривень, в липні - 31,05 гривень, у серпні - 616,11 гривень, у вересні - 592,25 гривень, у жовтні - 521,78 гривень, у листопаді - 451,78 гривень, у грудні - 472,96 гривень, В 2009 році: В січні - 210,30 гривень, в лютому - 227,67 гривень, в березні - 362,62 гривень, в квітні - 555,30 гривень, в травні, -228,06 гривень, в червні - 544,75 гривень, в липні - 552,25 гривень, в серпні - 546,25 гривень, в вересні - 554,25 гривень, в жовтні - 553,25 гривень, в листопаді - 546,75 гривень, в грудні - 633,25 гривень, В 2010 році: В січні - березні - 574,00 гривень, в квітні - травні - 606,50 гривень, в червні - 161,73 гривні. Таким чином всього сума заборгованості складає 13 346,23 гривень. Із зазначеною сумою заборгованості відповідач повністю погодився. В судовому засіданні відповідач вказував що він неодноразово надавав своєму синові - [PERSON] гроші в рахунок аліментів, але в якому розмірі, суми та час пояснити не може, вказане твердження не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому не може враховуватися під час розрахунку суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що з боку відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума заборгованості по аліментам в розмірі 13 346,23 гривні, і зазначену суму заборгованності відповідач [PERSON], визнає в повному обсязі. Однією з позовних вимог позивачки [PERSON] є стягнення пені ( неустойки) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на загальну суму 245 096,19 гривень. Відповідно до вимог ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з п.22 Пленуму Верховного Суду України, від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді трав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення . розмір аліментів може бути зменшено судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як було встановлено в судовому засіданні в період з квітня 2008 року по червень 2010 року відповідач будучи дієздатною особою працював час від часу, і цей факт визнається самим відповідачем. При цьому заборгованість по аліментам виникла саме з його вини, оскільки йому було відомо про необхідність сплачувати аліменти, але він офіційно аліменти не сплачував, станом виконавчого провадження не цікавився. Тому суд прийшов до висновку що відповідач винен в утворенні заборгованості по аліментам а тому повинен сплачувати її в повному обсязі. Отже, застосування відповідальності у вигляді нарахування неустойки пов'язане саме із винними діями особи - відповідача [PERSON] який зобов'язаний був сплачувати аліменти. Виходячи з того, що аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Отже, неустойка (пеня) за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] має нести передбачену ст.196 СК України відповідальність за прострочення сплати аліментів. З урахуванням цих положень та в межах позовних вимог позивачки суд вважає, про необхідність стягнення неустойки за прострочення аліментів за період з 01 квітня 2008 року по 24 червня 2010 року, тоб то по день винесення рішення. Таким чином розрахунок неустойки помісячно буде таким: За 2008 рік неустойка складає: Квітень - заборгованість - 282,87 гривень, період з травня 2008 року по 24 червня 2014 року (245+365+365+365+366+365+175=2246дн.) Неустойка - 282,87:100x 2246=6353,26 гривень. Травень - заборгованість - 576,19 гривень, період з червня 2008 по 24 червня 2014року (214+365+365+365+366+365+167=2215дн.) Неустойка - 576,19:100х 2215 дн.=12761,61 гривень. Червень - заборгованість - 589,81 гривень, період з липня 2008 по 24 червня 2014 року (184+365+365+365+366+365+167=2186дн.) Неустойка - 589,81:100x2185 дн.=12887,35 гривень: Липень - заборгованість - 631,05 гривень, період з серпня 2008 по 24 червня 2014 року (153+365+365+365+366+365+167=2154дн.) Неустойка - 631,05:100x2154дн = 13592,82 гривень: Серпень - повинен сплатити - 616,11 гривень, період з вересня 2008 по 24 червня 2014 року (122+365+365+365+366+365+167=2123дн.) Неустойка -616,11:100x2123дн. = 13080,02 гривень: Вересень - заборгованість - 592,25 гривень, період з жовтня 2008 по 24 червня 2014 року ( 92+365+365+365+366+365+167=2093дн.) Неустойка - 592,25:100х2093дн.=12395,79 гривень. Жовтень - заборгованість - 521,78 гривень, період з листопада 2008 по 24 червня 2014 року (61+З65+З65+З65+З66+З65+І67=2062дн.) Неустойка - 521,78:100х2062дн.= 10706.92 гривень: Листопад - заборгованість - 451,78 гривень, період з грудня 2008 по 24 червня 2014 року (31+365+365+365+366+365+167=2032дн.) Неустойка - 451,78:100x2032дн.= 9180,17 гривень. Грудень - заборгованість - 472,96 гривень, період з січня 2009 по 24 червня 2014 року (365+365+365+366+365+167=2001дн.) Неустойка - 472,96:100x2001дн.=9463,93 гривень. За 2009 рік неустойка складає Січень - заборгованість - 210,30 гривень, період з лютого 2009 по 24 червня 2014 року (|334+365+365+366+365+167=1970дн.) Неустойка - 210,30:100х1970дн.= 4142.91 гривень Лютий - заборгованість - 227,67 гривень, період з березня 2009 по 24 червня 2014року (306+365+365+366+365+167=1942дн.) Неустойка - 227,67:100х1942дн.= 4421.35 гривень. Березень - заборгованість - 362,62 гривень, період з квітня 2009 по 24 червня 2014року (275+365+365+366+365+167=1911дн.) Неустойка - 362,62:100x1911дн.= 6929,67 гривень. Квітень - заборгованість - 555,30 гривень, період з травня 2009 по 24 червня 2014року (245+365+365+366+365+167=1881дн.) Неустойка - 555,30:100х1881дн.= 10445.19 гривень. Травень - заборгованість - 228,06 гривень, період з червня 2009 по 24 червня 2014 року (214+365+365+366+365+167=1850дн.) Неустойка - 228,06:100x1850дн.= 4219,11 гривень. Червень - заборгованість - 544,75 гривень, період з липня 2009 по 24 червня 2014року (184+365+365+366+365+167=1820дн.) Неустойка - 544,75:100x1820дн.= 10096.45 гривень. Липень - заборгованість - 552,25 гривні період з серпня 2009 по 24 червня 2014 року (153+365+365+366+365+167=1789 дн.) Неустойка - 552,25:100х1789 дн.= 9879,75гривень. Серпень - заборгованість - 546,25 гривень, період з вересня 2009 по 24 червня 2014року (122+365+365+366+365+167=1758дн.) Неустойка - 546,25:100х1758дн.= 9603,75 гривень. Вересень - заборгованість - 554,25 гривень, період з жовтня 2009 по 24 червня 2014року (92+365+365+366+365+167=1728дн.) Неустойка - 554,25:100х1728дн.= 9577.44 гривень. Жовтень - заборгованість - 553,25 гривень, період з листопада 2009 по 24 червня 2014року (61+365+365+366+365+167=1697дн.) Неустойка - 553,25:100х1697дн.= 9388.65 гривень . Листопад - заборгованість - 546,75 гривень, період з грудня 2009 по 24 червня 2014року (31+365+365+366+365+167=1667дн.) Неустойка - 546,75:100x1667дн.= 9114.32 гривень. Грудень - заборгованість - 633,25 гривень, період з січня 2010 по 24 червня 2014року (365+365+366+365+167=1636дн.) Неустойка - 633,25:100х1636дн.= 10850.77 гривень За 2010 рік неустойка складає: Січень - заборгованість - 574 гривні, період з лютого 2010 по 24 червня 2014 року (334+365+366+365+167=1605дн.) Неустойка - 574:100x1605дн.= 9212.7 гривень. Лютий - заборгованість - 574 гривень, період з березня 2010 по 24 червня 2014 року (306+365+366+365+167=1577 дн.) Неустойка - 574:100x1577дн.= 9051.98 гривень. Березень - заборгованість - 574 гривень, період з квітня 2010 по 24 червня 2014 року (275+365+366+365+167=1546дн.) Неустойка - 574:100х1546дн.= 8874.04 гривень. Квітень - заборгованість - 606,50 гривень, період з травня 2010 по 24 червня 2014 року (245+365+366+365+167=1516дн.) Неустойка - 606,50:100x1516дн.= 9194.54 гривень. Травень - заборгованість - 606,50 гривень, період з червня 2010 по 24 червня 2014 року (214+365+366+365+167=1485дн.) Неустойка - 606,50:100х1485н.= 9006.52 гривень. Червень - заборгованість - 161,73 гривні період з липня 2010 по 24 червня 2014 року (184+365+366+365+167=1455дн.) Неустойка- 161,73:100х1455 дн.= 2353,17 гривень. Таким чином всього пеня складає 246 784, 18 гривень. Даний порядок нарахування неустойки узгоджується із положеннями ст. 197 СК України та роз'ясненнями, наведеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В судовому засіданні захисником відповідача [PERSON] - адвокатом [PERSON] було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, до позовних вимог [PERSON] щодо стягнення пені по аліментам. В обґрунтування своїх вимог позивач та його представник посилається на ті обставини, що [INFO], [PERSON] досяг повноліття, постанова про закриття виконавчого провадження була винесена 23 вересня 2010 року. Постанова до теперішнього часу оскаржена не була. Посилаючись на вимоги ст. 258 ГК України ( позовна давність в один рік застосовується в тому числі до вимог про стягнення неустойки ( штрафу пені), позивач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки по аліментам, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Суд вважає, що клопотання позивача та його захисника щодо позовних вимог які розглядаються судом, в частині застосування строків позовної давності не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, у випадку несвоєчасної виплати присуджених за рішення суду аліментів виникає з часу набуття рішенням законної сили, та не пов'язуються з досягненням повноліття особи, на утримання якої сплачувалися аліменти, оскільки неустойка є видом відповідальності неналежного виконання аліментного обв'язку який був у відповідача на час виникнення заборгованості та така відповідальність буде дійсною до повного виконання його обов'язку. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006, № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому суд звертає увагу, що згідно зі ст. 20 СК України, до вимог що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК, не поширюється дія норм ЦК про позовну давність. Тоб то законодавець не обмежує права стягнення неустойки ( пені) якимось часом (строком позовної давності), а тому клопотання позивача та його захисника щодо застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів у розмірі 246 784, 18 гривень, встановленому та доведеному під час розгляду справи. Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З довідки наданої ТОВ «Марстройсервіс» за № 3 від 3 лютого 2014 року, відповідач працює електрозварювальником ручної сварки та його середньомісячна заробітна плата складає 1500 - 1600 гривень. (а.с. 158). Також згідно свідоцтва про одруження виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, 27 серпня 2011 року, актовий запис 258, [PERSON] має дружину [PERSON] ( а.с.156) Згідно пояснень відповідача [PERSON] які не були спростовані позивачем, на утриманні відповідача знаходиться дружина [PERSON] яка не працює, а також її неповнолітня донька [PERSON], яка проживає разом з відповідачем однією сім'єю. За таких обставин, зважаючи на матеріальне становище відповідача [PERSON] суд вважає необхідним зменшити розмір нарахованої за час прострочення сплати аліментів неустойки, але не менш суми існуючий у нього заборгованості, стягнувши з нього на користь [PERSON] пеню в розмірі 20 000 гривень, тим самим частково задовольнивши позовні вимоги. Крім того, позивачкою у справі понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 229,40 гривень. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 229,40 гривень. А також пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 104,10 гривні.

Outcome: partial