Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому вказав, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 11.10.2013 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 8000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.04.2020 року має заборгованість 938682,31 грн., яка складається з: 7796,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 929985,55 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 900 грн. пеня. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 136072,1 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7796,76 грн., та заборгованість про процентам за користування кредитом з 11.10.2013 року по 30.10.2017 року у розмірі 128275,34 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість, та судові витрати. 28.07.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 25.08.2020\~року,\~до суду\~від представника\~відповідача надійшов відзив на позов, у якому окрім іншого вказано, що згідно наданого позивачем витягу з тарифів обслуговування кредитних кар погашення заборгованості за кредитною карткою мало відбуватися щомісячно - в розмірі не менш ніж 7% від заборгованості. Останнє зняття (витрачання) грошових коштів з картки відповідачем, згідно наданого позивачем розрахунку, відбулося у лютому 2014 року. З цього\~моменту відповідач\~був зобов`язаний\~погашати заборгованість\~не менше\~ніж 7%\~щомісяця.\~Таким чином,\~вся сума\~заборгованості (близько\~8\~тисяч грн.)\~мала бути погашена за 13,5 місяців - тобто до квітня 2015 року. Жодних погашень відповідач не здійснював. Отже з квітня 2015 року розпочала свій перебіг позовна давність щодо всієї суми заборгованості, оскільки з цього моменту в позивача виникло право вимагати погашення всієї суми боргу. Таким чином у квітні 2018 року - спливла позовна давність щодо усієї суми заборгованості по даному кредитному договору. Враховуючи те, що згідно з умовами договору, відповідач мав погашати отриманий кредит шляхом внесення щомісячних періодичних платежів, то, позовна давність в даному спорі мала розраховуватися окремо щодо кожного періодичного платежу. Початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Банк звернувся з позовом до суду лише 21.07.2020 року, та з огляду на це, банк звернувся з позовом до суду поза межами строків позовної давності. Отже, відповідач заявляє про застосування позовної давності. Розрахунок позивачем зроблений невірно, оскільки на тіло кредиту в розмірі 7796,76 грн. - нарахування 30% річних, це 2339,03 грн. на рік. Тобто на день звернення з позовом максимальний розмір відсотків мав би сягнути 4 років Х 2339,03 грн. = 9356,11 грн. Щодо довідки позивача(яка до того ж не містить жодних реквізитів довідки) щодо нібито строку дії кредитної картки з 11.10.2013 р. по 07.17 року - вважає цю довідку сфальсифікованою, оскільки строк дії картки з дня її випуску не перевищує 3 роки. Строк дії 07/17 - зазначений позивачем виключно з метою, ввести суд в оману та намагатися спростувати майбутню заяву відповідача про строк позовної давності (оскільки позов поданий 07/20 року). Підставами для відмови у задоволені позовних вимог є наступні обставини: позивач пропустив строки позовної давності; невірно розраховані відсотки. Просить застосувати строки позовної давності до усіх вимог позивача, та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. 10.09.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, окрім іншого, що підписавши Анкету-Заяву, відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні. По договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07/2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 18.07.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. Обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у позові та відповіді на відзив, та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з мотивів викладених у відзиві, вказав, що Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписувались. Відповідач не заперечує проти отримання ним кредитних коштів в розмірі тіла кредиту, але сплив строк позовної давності. Просить у позові відмовити. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1, 2 ст.\~207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.\~638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.\~1048 ЦК України). Частиною другою статті\~1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.\~1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.\~633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.\~633,\~634 ЦК\~України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.\~1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, [PERSON] , 11.10.2013 року у ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК», оформив анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підписав анкету заяву, у якій міститься відмітка про те, що відповідач згодний з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Втім в анкеті заяві не міститься інформація про базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~відповідача за кредитним договором станом на 30.04.2020 року становить 938682,31 грн., яка складається з: 7796,76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 929985,55 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 900 грн. пеня., однак просить Стягнути заборгованість у розмірі 136072,1 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7796,76 грн., та заборгованість про процентам за користування кредитом з 11.10.2013 року по 30.10.2017 року у розмірі 128275,34 грн. За змістом розрахунку заборгованості, та виписки з особового рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами. Виписки по рахунках/карткам АТ КБ «Приватбанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 року у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 7796,76 грн. На підтвердження умов кредитування,\~банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD», та Умови та правила надання банківських послуг, які не підписані відповідачем. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає що у цьому випадку неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої ст.\~634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням наведеного суд виходить із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які надав банк, відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Таким чином, судом встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме той Витяг з Тарифів, Умови та правила надання банківських послуг, розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядках нарахування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD» не підписаний відповідачем. Відповідач вказав на пропуск строку позовної давності. За нормами ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Із виписки по рахунку позичальника вбачається, що 03.12.2018 року, здійснювались платежі на погашення кредитної заборгованості. Крім того, за змістом довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач отримав картку, строк дії якої з 11.10.2013 року та до липня 2017 року, і діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 21.07.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. Таким чином, станом на 30.04.2020 року заборгованість за тілом кредиту становить 7796,76 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial