Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду із позовом, у якому просить стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №CL-161832 від 14.01.2019 року у розмірі 102305,02 грн., з яких 73162,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 27297,40 грн. - заборгованість за відсотками; 1844,90 грн. - заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту, а також судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем 14.01.2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого, в частині виконання зобов`язання, порушено останнім. З підписаної відповідачем [PERSON] анкети-заяви вбачається, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією паспорта [PERSON] , а саме штампом про реєстрацію шлюбу з [PERSON] від 07.09.2012 р. Позивач зазначає, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за вказаним кредитним договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.05.2021 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідачі не подали суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомили, хоча поштові відправлення суду отримали 29.05.2021 року. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами /стаття 629 ЦК України/. Судом встановлено, що 14.01.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-161832, згідно з яким відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 76970 грн. на строк до 13.01.2023 року на поточні потреби позичальника та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Приватбанк», ПАТ «Ідея Банк» /а.с.12-19/. Відповідно до умов п. 2.4 кредитного договору, позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів на поточні потреби в сумі 11682,65 грн. на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у відділенні ПАТ «Кредобанк» у м. Рудки; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору №5168755421278934 від 13.06.2015 року в сумі 9353,76 грн. на рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк»; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Ідея Банк» по кредитному договору №СО3.213.72959 від 29.08.2016 року в сумі 18228,59 грн. на рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Ідея Банк»; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Ідея Банк» по кредитному договору № R01.00203.004027765 від 15.06.2018 року в сумі 37705,00 грн. на рахунок № [NUMBER] відкритий в ПАТ «Ідея Банк». Згідно із п. 4.1 кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 47,69 % річних. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» /фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів/ за ставкою , визначеною в п. 4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього /п. 6.1 кредитного договору/. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів. /п.6.2/ Згідно із п. 6.9 кредитного договору, банк, у випадках передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Отримання в позику відповідачем [PERSON] у позивача кредитних коштів на загальну суму 76970 гривень підтверджується меморіальними ордерами №2124472 від 14.01.2019 року, №2124501 від 14.01.2019 року, №2124520 від 14.01.2019 року, №2124540 від 14.01.2019 року, банківською випискою руху коштів по рахунку за період з 14.01.2019 року по 16.11.2020 року /а.с.8-15/. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком по кредитному договору. Як вбачається із поданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 16.11.2020 року у позичальника утворилася заборгованість у розмірі 102305,02 грн., з яких: 73162,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 27297,40 грн. - заборгованість за відсотками; 1844,90 грн. - заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту /а.с. 6-7/. Із матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2020 року представник кредитора АТ «Кредобанк» надіслав [PERSON] досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором протягом 30-ти днів з дня отримання цієї вимоги відповідно до умов п. 6 кредитного договору /а.с.25/. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3). Відповідно до положень ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача [PERSON] є підставними. Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Кредобанк» як на підставу своїх позовних вимог про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, покликався на те, що даний кредит був отриманий позичальником, який перебуває у зареєстрованому шлюбі, в інтересах сім`ї, а тому подружжя несе солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту. Відповідно до вимог ч. 1-3 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч.1, 2, 4 статі 65СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Зі умов договору кредиту №СL-161832 від 14.01.2019 року, укладеного між банком та [PERSON] , анкети-заяви [PERSON] вбачається, що відповідач отримав кредит на суму 76970 грн., так як взятий на поточні потреби позичальника та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості. Шляхом підписання анкети-заяви [PERSON] підтвердив, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. Дружина позичальника [PERSON] згоду на отримання даного кредиту не надавала. Оцінивши в сукупності надані суду докази, із урахуванням вимог ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором №СL-161832 від 14.01.2019 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя, відтак у задоволенні позову в частині солідарного стягнення боргу за кредитним договором із [PERSON] слід відмовити. Крім цього, представник позивача у позові просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10230,50 гривень. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У матеріалах справи відсутні будь-які докази вартості з детальним описом робіт (наданих послуг) та оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем, а тому така вимога також не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень.

Outcome: partial