overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 30 січня 2014 року належить 1/2 частка двох житлових кімнат № 9 та № 10 у гуртожитку по вул. Казарського,1-А у м. Миколаєві. Власником іншої 1/2 частки зазначених кімнат є відповідачка. Оскільки між ними немає згоди щодо розподілу зазначеного майна, просила суд поділити між нею та відповідачкою дві кімнати № 9 та № 10 у гуртожитку по вул. Казарського,1-А у м. Миколаєві, виділивши їй у власність кімнату № 10. В подальшому [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], у якій просила провести між ними поділ майна, яке знаходиться у спільній частковій власності та визнати за нею право власності на житлову кімнату № 9 в будинку по вул. Казарського,1-А у м. Миколаєві. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову, просила позов задовольнити. Вимоги зустрічного позову визнала в повному обсязі. Відповідачка вимоги позову [PERSON] визнала, вимоги зустрічного позову підтримала, просила зустрічний позов задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 8 квітня 2013 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді двох житлових кімнат № 9 та № 10 у гуртожитку по вул. Казарського, 1-А у м. Миколаєві. Спадкоємцями померлої є позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON]. 30 січня 2014 року державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого спадкове майно належить [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці. Згідно положень ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. За змістом ст.ст.183,364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, коли це можливо без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За такого, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з 10 серпня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з грудня 2013 року. Подальше сімейне життя неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 серпня 2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з грудня 2013 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 03 травня 1984 року у Щербанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 6. Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей. Проте сімейні відносини припинені. Спільне господарство сторони не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. Спору щодо поділу спільного майна немає. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного Зокрема судом встановлено, що 03 травня 1984 року у Щербанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 6. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 12 листопада 1994 року у Вознесенському міськвідділі ЗАГСу Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 394. Від шлюбу мають спільних дітей, в тому числі неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини припинені. Спільне господарство сторони не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї в зв'язку з чим виникали постійні суперечки. Спору щодо поділу спільного майна немає, місце проживання дитини визначене. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного Зокрема судом встановлено, що 12 листопада 1994 року у Вознесенському міськвідділі ЗАГСу Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 394. Від шлюбу мають спільних дітей, в тому числі неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 15 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 154. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені між сторонами з грудня 2013 року. Останні проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї в зв'язку з чим виникали скандали. Місце проживання дитини визначене, спору щодо поділу спільного майна немає. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився з усіма обставинами, викладеними в позові, на примирення не погодився, вважав, що шлюб необхідно розірвати. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 15 липня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 154. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем погіршилися та припинені з грудня 2013 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 20 квітня 2007 року у виконкомі Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на спільне життя. Сімейні відносини припинені. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте на час судового засідання від неї надійшла заява про можливість розгляду справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина його неявки суду не відома. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка в заяві не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 20 квітня 2007 року у виконкомі Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність позитивних результатів наданого строку на примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 29 вересня 2001 року у Новосілківській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини припинені з літа 2011 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї в зв'язку з чим виникали постійні суперечки. Спорів щодо поділу спільного майна та місця проживання дитини немає. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. При цьому зазначала, що з середини літа 2011 року вони з чоловіком проживають окремо, сім'я розпалася остаточно та повернути минулі відносини неможливо, тому просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного Зокрема судом встановлено, що 29 вересня 2001 року у Новосілківській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.07.2006 року відділом РАГС Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають неповнолітню дочку [PERSON], проте спільне життя не склалось із-за різних поглядів на життя, внаслідок чого вони не підтримують шлюбні стосунки, разом не проживають і збереження сім'ї неможливе. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами виникли неприязні відносини із-за несумісності характерів та нерозуміння одне одного, внаслідок чого вони не підтримують шлюбні стосунки та разом не проживають. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 21.01.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 52. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки в процесі сумісного проживання у них виявились різні погляди на взаємовідносини між подружжям в сім'ї. Основною причиною розірвання шлюбу є постійні безпідставні ревнощі відповідача. Таке ставлення відповідача виснажує нервову систему позивачки, створює в сім'ї некомфортну психологічну обстановку. До судового засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої позов підтримала, просила слухати справу у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Матеріалами справи встановлено, що 21.01.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 52 (а.с. 3) Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки в процесі сумісного проживання у них виявились різні погляди на взаємовідносини між подружжям в сім'ї. Основною причиною розірвання шлюбу є постійні безпідставні ревнощі відповідача. Таке ставлення відповідача виснажує нервову систему позивачки, створює в сім'ї некомфортну психологічну обстановку. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб між [PERSON] і [PERSON] слід розірвати. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 26 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1580. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні інтереси та уподобання, різне бачення ролі чоловіка та жінки в сім'ї, вони перестали розуміти один одного, кожен з них живе своїм відокремленим життям. У позивача відсутні почуття любові та поваги до відповідача, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Також додала, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, півроку вони разом не проживають і миритися із відповідачем позивачка не бажає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо розірвання шлюбу, пояснив, що хоче зберегти сім'ю. Матеріалами справи встановлено, що 26 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1580 (а. с. 3). З пояснень сторін суд встановив, що сімейне життя сторін не склалось через різні інтереси та уподобання, різне бачення ролі чоловіка та жінки в сім'ї, вони перестали розуміти один одного, кожен з них живе своїм відокремленим життям. У позивача відсутні почуття любові та поваги до відповідача. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи пояснення сторін, досліджені матеріали справи, беручи до уваги те, що сторони разом не проживають, а наданий судом строк для примирення сторін станом на день розгляду справи в суді, позитивного результату не дав, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved