Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

В березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів відділення №92 публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» м. Чортків (далі ПАТ «Міський комерційний банк» м.Чортків), публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» м. Київ (далі ПАТ «Міський комерційний банк» м.Київ) про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди. Позивач зазначив, 24 вересня 2013 року між ним та відділенням №92 ПАТ «Міський комерційний банк» м. Чортків було укладено договір №2630/92/132981 на банківський вклад «Ваш накопичувальний» строком на 6 місяців у національній валюті, згідно якого він передав банку кошти в сумі 50000 грн. та днем повернення депозиту визначено було 24 березня 2014 року, однак банк у вказаний строк відмовився йому повернути належні кошти посилаючись на скаладне фінансове становище. В квітні 2014 року позивач уточнив позовні вимоги за обставин, що відповідачами із 08 квітня по 16 квітня 2014 року по частинах повернуто банківський вклад, подавши розрахунок просить стягнути з відповідачів: неустойку у розмірі 1500 грн. (3% від суми 50000 грн.), втраченої вигоди із несвоєчасним поверненням депозитного вкладу на можливій купівлі доларів США по курсу НБУ станом на 24.03.2014 року і станом на 07.04.2014 року у розмірі 12785,77 грн., за юридичні послуги у розмірі 606 грн., компенсацію за втрачений заробіток у розмірі 230,37 грн. (за один день 10.04.2014 року участі у розгляді справи по вимушеній відпустці без збереження заробітної плати), поштові витрати та друк заяви у трьох примірниках у розмірі 16,90 грн., моральної шкоди яку він оцінює у розмірі 6000 грн., по заяві розірвання договору достроково (договір №2630/93/152753 від 11 січня 2014 року) у розмірі 500 грн. та стягнути на користь держави 50000 грн. суму штрафу зарахувати до державного бюджету України. Позивач [PERSON] позов підтримуює просять його задовольнити. Пояснив суду, що 24.03.2014 року через те, що банк не виконав умови договору, звернувся із скаргою до банку та окремо до Чортківського РВ УМВС України. Звертався до відділення №92 м. Чорткова. За час виконання банком умов договору, а саме повершення депозитного вкладу по частинах, вимушений був 8-9 разів відвідувати банк, вимагав виконання договору. В зв'язку з відмовою відповідача виконати в строк умови договору, хвилювався за можливу втрату грошових коштів та переніс моральні страждання, це вплинуло на погіршення його стану здоров'я, тому змушений був звертатися 03.04.2014 року до сімейного лікаря, який призначив йому лікування Відповідач ПАТ «Міський комерційний банк» подав заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують заперечення. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи 18.08.2014 року, 04.09.2014 року та 26.09.2014 року повторно неявились в судові засідання і від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, зважаючи на заперечення проти позову, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та відшкодування судових витрат по слідуючих підставах. Відповідно до положень ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що в поєднанні з положеннями ст.60 ЦПК України покладається на сторони і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 24.09.2013 року ПАТ «Міський комерційний банк» в особі відділення №92 м. Чорткова та [PERSON] (вкладник) уклали Договір банківського вкладу №2630/92/132981 ваш накопичувальний, на умовах депозиту на строк 181 день під 19,6% річних внесеної [PERSON] суми вкладу 50000 гривень, щомісячне приєднання (капіталізація) відсотків по вкладую. Згідно умов договору встановлено його строк виконання з 24 вересня 2014 року по 24 березня 2014 року. Згідно визначених умов договору у п.4.3.2, 24 березня 2014 року відповідач не виконав вимогу [PERSON] повернути вклад та виплатити на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановленні цим Договором, що стверджується поданою [PERSON] до відділення №92 скаргою 24 березня 2014 року та поданою скаргою до ПАТ «Міський комерційний банк» з понесенням витрат на поштові послуги в розмірі 16,90 грн. До 25 квітня 2014 року, банк виконав зобов'язання за договором у повному обсязі (виплатив 50000 грн.-суму вкладу, 5057,99 грн.-відсотки (проценти) за депозитним вкладом, що стверджується поданою відповідачами випискою по особовим рахункам за період з 21.03.2014 року по 24.04.2014 року . 03 квітня 2014 року [PERSON] відвідував сімейного лікаря з приводу загальної диспансеризації. Направлений на обстеження з призначеннм лікування, що підтверджується довідкою від 03.04.2014 року сімейного лікаря Ярош О.А. Згідно наказу №7-к по Чортківському вищому професійному училищу від 08 квітня 2014 року, [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати, для прийняття участі в суді з приводу розгляду цивільної справи (захист своїх прав) на 10.04.2014 року. Згідно довідки №115 від 07.04.2014 року Чортківського вищого професійного училища, [PERSON] працює на посаді заступника директора з виховної роботи. Його середньоденний заробіток складає 230,37 грн. Статею 2 Закону України від 07.12.2000 року №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) -це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без визначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України на умовах договору. Згідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Таким чином, суд вважає, що позивач довів порушення його прав вкладника по договору банківського вкладу стороною відповідачів, а саме відстрочення його виконання на строк не передбачений договором до 24 квітня 2014 року в повному обсязі з виплатою суми вкладу 50000 грн. та 19,6% річних в розмірі 5057,99 грн. При встановлених обставинах, вимоги позивача про стягнення неустойку у розмірі 1500 грн. (3% від суми 50000 грн.), як такі, що не передбачені у виконанні у договорі, до задоволення не підлягають, та не підлягають до задоволення вимоги по стягненню втраченої вигоди із несвоєчасним поверненням депозитного вкладу на можливій купівлі доларів США по курсу НБУ станом на 24.03.2014 року і станом на 07.04.2014 року у розмірі 12785,77 грн., яка в розумінні положень п.2 ч.1 ст.22 ЦК України, не є доходом, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (опущена вигода), не підлягають до задоволення вимоги про стягнення штрафу у розмірі 50000 грн. до державного бюджету України, оскільки правовідносини сторін положенням ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюються, а також не підлягає до задоволення вимога про стягнення 500 грн. по заяві про розірвання договору №2630/92/152753 від 11 січня 2014 року, оскільки позивачем не надано вказаного договору, він судовим розглядом не досліджувався та не подано доказів щодо вимог про стягнення за вказаним договором. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику по справах про відшкодування моральної (нематеріальної) шкоди (у частині, яка не суперечить ЦК України у редакції 2004 р), умови й порядок відшкодування моральної шкоди визначаються-нормативними актами, що діяли на момент заподіяння моральної шкоди, а саме: ЦК України в редакції 2004 року. Згідно п.9 даної постанови й ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Суд встановлено, що матеріалами справи та дослідженими під час судового засідання доказами, підтверджено, що позивачеві [PERSON] внаслідок порушення його прав, у зв'язку з неправомірними діями відповідачів, мало місце погіршення стану його здоров'я, душевні страждання, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, тому заподіяна таким чином, моральна шкода підлягає до визначення судом у розмірі 2000 грн. враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Згідно договору про надання послуг від 31.03.2014 року та квитанцій №36,№37 від 01.04.2014 року, [PERSON] поніс витрати за надання правової допомоги у загальному розмірі 606 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України в користь позивача суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial