overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2018 року позивачка звернулась з вищевказаним позовом який в подальшому вточнила та в якому зазначила, що з 1980 року вона на законних підставах володіла нерухомим майном, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту спірна квартира) тривалий час добросовісно, відкрито та безперервно на законних підставах користувалась спірним нерухомим майном, а тому позивачка просить визнати право власності на спірне нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України. В ході судового розгляду позивачка та її представник в ході судового засідання підтримала позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, вподальшому до суду не з`явився. Представник третьої особи МО України до суду не з`явився. Представник третьої особи КЕВ позов не підтримав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що фізична особа [PERSON] , яка померла [INFO] проживала у спірної квартирі, крім того її донька, позивачка [PERSON] , [INFO] починаючи з 1980 року дійсно проживала у спірної квартирі розташованої за вищевказаною адресою ( [ADDRESS] ). Позивачка просить визнати право власності на нерухоме майно у вигляді квартири, яка складає загальна площа 59.2 кв.м., житлова 29.1 кв., підсобна 30.1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (.с.10). Під час судового розгляду справи було встановлено, що власником вищевказаного нерухомого майна є ТОВ «Спортінг», яке зареєстровано належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.3). Крім того, в провадженні Овідіопольського райсуду Одеської області перебувала цивільна справа № 509/2615/15-ц згідно якої позивачка підлягає виселенню з спірної квартири (т.2 а.с.9). Позивачка з позовними вимогами до даної юридичної особи не звертається. Позивачка не зверталась до компетентних установ, щодо належного оформлення правоустановчих документів. Виходячи з вищевказаного та здійснивши аналіз матеріалів, які надішли до суду, суд прийшов до висновку, що позивачка хоча і тривалий час користується спірним нерухомим майном, але при цьому позивачка не обґрунтувала відкрите та добросовісне володіння нерухомим майном. Також позивачка звернулась до суду з позовними вимогами до сільської ради, при цьому не зазначила учасником цивільного провадження сторону, яку стосуються права та інтереси, що позбавляє суд прийняти законне та обґрунтоване процесуальне рішення. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

В березні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на садовий будинок [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,0491 га за цією ж адресою, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,2297 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території с.Торфяне. Оскільки вона тяжко перенесла смерть чоловіка, довго хворіла та внаслідок поганого фізичного самопочуття вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини не змогла, вважала, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, тому просила визначити їй додатковий строк терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач - Київська міська рада та третя особа - двадцять перша київська державна нотаріальна контора в судове засідання представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], чоловік позивачки, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.6), про укладення шлюбу (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку для ведення колективного садівництва площею 0,0491, кадастровий номер [NUMBER] за цією ж адресою та земельну ділянку площею 0,2297 га, кадастровий номер [NUMBER] на території с.Торфяне Качалівської сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.12, 14, 16). Державний нотаріус Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Шовкошитня В.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], оскільки вона пропустила передбачений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, що підтверджується копіями постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.9). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка перебуває на диспансерному обліку у зв'язку із вадами здоров'я, що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства (а.с.54). Враховуючи, що позивачка пропустила строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

В березні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому виклала свої наступні вимоги. 17 січня 1997 року за належно укладеним між нею та [PERSON] договором дарування вона отримала у власність житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Вважаючи, що відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року, який діяв на час укладення договору дарування, з переходом права власності на будинок до неї перейшло і право власності на земельну ділянку, виділену для його обслуговування, просила визнати за нею право власності на цю ділянку, розташовану за тією ж адресою. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглядати без його участі, а позов задовольнити. Від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позову та також розглянути справу без участі його представника. Суд, виходячи з положень ст. 200 ЦПК України, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 17 січня 1997 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, посвідчений того ж дня нотаріусом Жовтневої районної державної нотаріальної контори. Відповідно до договору [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] Будинок розташовувався на земельній ділянці, площею 0,15 га, яка належала [PERSON] відповідно до державного акту серії [NUMBER], виданого 09 січня 1997 року Воскресенською селищною радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області, яка була виділена саме для будівництва та обслуговування подарованого будинку. Згідно з умовами договору в дар з будинком вона не переходила. 17 вересня 1997 року позивачка своє право власності на отриманий в дар будинок зареєструвала в КП «МБТІ». [INFO] року [PERSON] помер. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року, який діяв на час укладення договору дарування, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього ж кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо іншк не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. За таких положень закону до позивачки з переходом права власності на будинок перейшло право власності і на земельну ділянку, площею 0,15 га, виділену для його будівництва та обслуговування. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє майнове право через смерть попереднього власника та зміни у законодавстві щодо реєстрації власності на земельні ділянки, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому свої вимоги виклала наступним чином. \~ \~ \~ \~Вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON], за час якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Вони вже спільно не проживають, також відповідач припинив надавати матеріальне утримання як дитині, так і їй. \~ \~ \~ \~Вказала, що вона не може вийти на роботу, оскільки доньці ще не має трьох років, та посилаючись на положення ч. 2, 4 ст. 84 СК України, просила стягнути з відповідача на свою користь утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі ? частини його доходів щомісячно. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази в справі,\~ дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Сторони перебували у цивільному шлюбі, під час якого у них народилась донька [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~В теперішній час вони проживають окремо. \~ \~ \~ \~Їх донька залишилась проживати з матір'ю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 84 СК України, за загальним правилом, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років ч. 2 цієї статті). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, таке залишається і в разі розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від обов'язку надавати утримання колишній дружині, з якою проживає дитина, і є підстави для стягнення з нього цієї матеріальної допомоги на користь позивачки до досягнення дитиною трьох років у судовому порядку. Згідно зі ст. 141 ЦПК України та ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

В березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.01.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті httр://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті httр://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 24.01.2014 року [PERSON] станом на 15.02.2018 року має заборгованість 33543,53 грн., яка складається з наступного: 500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 26915,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4100,00 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1573,07 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 33534,53 грн. за кредитним договором № б/н від 24.01.2014 року та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача не з'явився до відкритого судового засідання, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася, відомостей про причини неявки суду не надала, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, у зв'язку з чим суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

В березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17.05.2012 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим, підписав заяву б/н від 17.05.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Посилається на те, що станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 14002,63 грн., яка складається з: 1176,65 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8513 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 3170 грн. - нарахованої пені та комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківський послуг: 500 - штраф (фіксована частина) та 642,98 - штраф (процентна ставка). Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 14002,63 грн. за кредитним договором б/н від 17.05.2012 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Відповідач на призначені судові засідання 17.09.2018 р., 28.01.2019 р. та 15.08.2019 р. не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

В березні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 15 серпня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1992. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, впродовж останніх декількох років до дня звернення до суду з даним позовом, сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просив позов задовольнити, а шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO]) та [PERSON]. ([INFO].), про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 15.08.2014 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дитини та поділу майна подружжя не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

В березні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між сторонами 07 липня 2009р. було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 1376. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові. Відповідачем до суду було надіслано заяву про визнання позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2009р. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідачку. Сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одниміз подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено,що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 352,4 грн., та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов'язання УДКСУ в Шевченківському районі повернути останньому - 352,4 грн. згідно квитанції № 43411 від 21 березня 2018р.

Outcome: approved