Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

В березні 2021 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 29232,00 грн., та судових витрат, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 08.11.2014 року близько 08 год.20 хв. на ділянці 2км + 400м автошляху Е-1510 «Арбузинка-Єланець-Нова Одеса» [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «KIA Clarus» номерний знак [NUMBER] та скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21093» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди загинули пасажири автомобіля «KIA Clarus» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також пасажирка транспортного засобу «ВАЗ 21093» [PERSON] та її ненароджений плод. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.05.2015 року. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «KIA Clarus» номерний знак [NUMBER] , застраховано ПрАТ «СК «УНІКА» на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3008274 від 13.06.2014 року. На підставі зазначених документів, заяви [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] на виплату страхового відшкодування від 13.11.2017 року, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.11.2014 року, рахунку ФОП [PERSON] №1 від 09.11.2014 року, товарного чеку ФОП [PERSON] б/н від 09.11.2014 року, рахунку ФОП [PERSON] №1233 від 06.09.2016 року, заяви [PERSON] від 22.02.2018 року, довідки Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області вих. №1548 від 06.10.2017 року, свідоцтва про народження [NUMBER] від 21.11.2002 року, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.12.2007 року, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2009 року, довіреності [PERSON] , паспортів, страхового акту №00242593 від 22.05.2018 року, наказу №00242593 від 22.05.2018 року позивачем виплачено страхове відшкодування на загальну суму 29232,00 грн. Сума страхового відшкодування 29232,00 грн. складається з наступних частин: 14616,00 грн. - відшкодування на користь [PERSON] витрат на поховання [PERSON] на підставі та у порядку, передбаченому ч.27.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виходячи з розміру підтверджених витрат 18585,00 грн. та у межах 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі станом на день настання страхового випадку; а також 14616,00 грн. відшкодування на користь [PERSON] моральної шкоди на підставі та у порядку ч.27.3 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з розрахунку 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі станом на день настання страхового випадку. Факт виплати на користь [PERSON] шляхом перерахування на рахунок довіреної особи [PERSON] страхового відшкодування підтверджується відповідними платіжними дорученнями. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «УНІКА» майнову шкоду в порядку регресу у розмірі 29232,00 грн., та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги ПрАТ «СК «УНІКА» та обставини, якими обґрунтовано позов, визнав в повному обсязі, про що надав відповідну письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст.1188 ЦК України, шкода, заподіяна унаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. ст. 8, 9 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Частиною 1 ст.990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату). Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до пп.а п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2014 року близько 08 год.20 хв. на ділянці 2км + 400м автошляху Е-1510 «Арбузинка-Єланець-Нова Одеса» [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «KIA Clarus» номерний знак [NUMBER] та скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21093» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди загинули пасажири автомобіля «KIA Clarus» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також пасажирка транспортного засобу «ВАЗ 21093» [PERSON] та її ненароджений плод. Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.05.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. Обставиною, що обтяжує покарання [PERSON] судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Вирок набрав законної сили 26.08.2015 року. За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні вказаної ДТП у стані алкогольного сп`яніння доведена та доказуванню не підлягає. Отже, судом встановлено, що з вини [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, сталася ДТП, в результаті якої настала смерть [PERSON] . На підтвердження факту його смерті суду надано копію свідоцтва про смерть [NUMBER] від 14.11.2014 року. Відповідно за договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3008274 від 13.06.2014 року (а.с.10), укладеного між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] , застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «KIA Clarus» номерний знак [NUMBER] . Зазначений договір було укладено на 1 календарний рік. Згідно з розділом 2 договору «Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). [PERSON] є матір`ю загиблого внаслідок ДТП [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 21.11.2002 року, згідно якого його матір`ю є [PERSON] та копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 21.12.2007 року, згідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище на « [PERSON] ». 13.11.2017 року представник за довіреністю [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою про виплату страхового відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на поховання нею надано рахунок №1 від 09.11.2014 року ПП [PERSON] на суму 4585,00 грн., товарний чек ПП [PERSON] б/н від 09.11.2014 року на суму 4585,00 грн., рахунок №1233 від 06.09.2016 року ПП [PERSON] на суму 14000,00 грн., товарний чек №1233 від 06.09.2016 року ПП [PERSON] на суму 14000,00 грн. Відповідно до страхового акту №00242593, складеного 22.05.2018 року, збитки, яких зазнала третя особа внаслідок ДТП згідно Договору страхування №АІ/3008274 від 13.06.2014 року підлягають відшкодуванню у розмірі 29232,00 грн. (а.с.36). 22.05.2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» видано наказ №00242593 про виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 14616,00 грн. страхове відшкодування витрат на поховання, 14616,00 грн. страхове відшкодування моральної шкоди (а.с.37). ПрАТ «СК «УНІКА» сплачено [PERSON] на рахунок представника [PERSON] за довіреністю від 11.10.2017 року (а.с.30) страхового відшкодування на загальну суму 29232,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №024854 від 30.05.2018 року, №024857 від 30.05.2018 року, №024863 від 30.05.2018 року, №024864 від 30.05.2018 року (а.с.38-41). Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування», серед обов`язків страховика визначено, що при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або страхове відшкодування у передбачений договором строк. Частина 2 ст.1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до вимог ст.12 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України). Отже, судом встановлено, що ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 29232,00 грн. в зв`язку з ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , що керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, відповідач визнав позовні вимоги та обставини, зазначені у позові у поданій суду відповідній письмовій заяві, обставини, викладені у позовній заяві та у заяві про визнання позову не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також враховуючи те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню та на користь ПрАТ «СК «УНІКА» підлягають стягненню з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 29232,00 грн., яка визначена страховим актом №00242593 та наказом №00242593 від 22.05.2018 року. Згідно з ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред`явленні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (а.с.48). Пред`явлений позов задоволений. Враховуючи, що розгляд справи по суті не здійснювався, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СК «Уніка» необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1135,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Уніка» витрати на оплату судового збору у розмірі 1135,00 грн.

Outcome: approved