Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

В березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 12 вересня 2013 року уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку. [PERSON] зобовязалась повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Згодом розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався та станом на 01 березня 2014 року становив 21400 гривень. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд примусового стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, що становить 13804 гривень 12 копійок, що складається: з заборгованості за кредитом 9371 гривень 88 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом 1433 гривень 27 копійок, комісії у розмірі 2998 гривень 96 копійок, а також штраф 0 гривень 01 копійок. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про своє ставлення до предявленого позову не повідомила. Про час та місце розгляду справи вона повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.37,41). На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] договір. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості та надати відповідачу кредитну картку. [PERSON] зобовязався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обовязкового платежу у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень, а також у разі порушення своїх зобовязань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Вказані обставин підтверджуються заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с.9), Витягом з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-24). При цьому, розмір кредитного ліміту [PERSON] неодноразово змінювався та станом на 01 березня 2014 року становив 21400 гривень, що підтверджується довідкою про зміну встановлених кредитних лімітів від 29 лютого 2016 року (а.с.25). 10 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток, відповідно до якої сторони погодились зменшити розмір заборгованості, що виникла за період з дати надання кредиту, а саме: проценти на 0 гривень, комісію на 0 гривень, пеню на 225 гривень 91 копійок, штраф на 0 гривень. Таким чином розмір заборгованості за кредитним договором було визначено на рівні 14220 гривень 56 копійок з датою остаточного погашення заборгованості 31 жовтня 2016 року. Крім цього, згідно з умовами генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток від 10 жовтня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] терміновий кредит у розмірі 12300 гривень 56 копійок строком з 10 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку у розмірі 12300 гривень56 копійок в обмін на зобовязання [PERSON] по поверненню кредиту шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 615 гривень 52 копійок та сплати процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. У разі порушення строків погашення заборгованості, визначених даною угодою, [PERSON] зобовязалась починаючи з 32-го дня порушення сплачувати штраф у розмірі 225 гривень 91 копійок (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконала свої зобовязання за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карток. Тому у неї виник борг у загальному розмірі 13804 гривень 12 копійок. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 25 лютого 2016 року (а.с.26). Відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитним договором у розмірі 13804 гривень 12 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення від 29 лютого 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved