Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець [PERSON] просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає, що рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з відмовою в цій частині позовних вимог та необхідністю доповнити рішення реченням про зобовязанням позивачки повернути товар, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 07 березня 2015 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір про надання послуг по відбору, комплектації, замовленню та доставці побутової техніки, за яким замовник (позивачка) доручає, а виконавець (відповідач) бере на себе зобовязання з надання послуг по підбору, комплектації. замовленню, доставці побутової техніки за відібраними зразками, вибір моделі здійснюється покупцем за каталогами та (або) зразками, представленими в магазині виконавця. Згідно пояснень позивачки вказаний договір було укладено у неї вдома за каталогом наданим представниками відповідача. Предметом вказаного договору є газова плита та телевізор, адреса доставки замовлення Набережна Перемоги, 56/57. Позивачкою було сплачено 9 200 грн., в тому числі\~ - 4,500 грн. за спірний телевізор, а відповідачем надано товари, вказані у замовленні, що визнається обома сторонами. 13 березня 2015 року та 23 березня 2015 року позивачка зверталась до відповідача із заявами про повернення їй коштів за телевізор в розмірі 4\~500\~ грн., мотивуючи це тим, що їй на\~ 8 березня 2015 року подарували такий самий телевізор, а також\~ вказала, що їй не було надано достовірної інформації про товар та його вартість. Відповідач надав письмові відмови, мотивовані тим, що між ним та позивачкою було укладено договір про надання послуг, який повністю виконано, законодавство про захист прав споживачів не передбачає можливості повернення товару з мотивів отримання аналогічного в якості дарунку та дозволяє вимагати обміну товару на аналогічний, а не його повернення. Такі твердження районний суд обґрунтовано не прийняв до уваги з огляду на наступне. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків. Такий документ виконавцем було надано і ним є договір від 07 березня 2015 року про надання послуг по відбору, комплектації, замовленню та доставці побутової техніки. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. Згідно ч. 4 ст. 12 вказаного Закону у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей. Фактична передача побутової техніки відбулась пізніше укладання договору, що підтверджується поясненнями позивачки. Задовольняючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача сплаченої суми за телевізор в розмірі 4 500 грн.,

Outcome: partial