Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АЙДАР», в якому просив визнати недійсним договір оренди землі б/н від 15.05.2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки № 35 , площею 6,5000 га, кадастровий номер 4423384700:01:001:0016, розташованої на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області. У 2017 році відповідач повідомив, що необхідно виготовити обмінні файли на належні земельні ділянки та повернув позивачу другий примірник договору оренди землі на вказану земельну ділянку. Під час огляду договору оренди землі виявилося, що підпис у розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» навпроти прізвища [PERSON] проставлений підпис не позивача, а іншої невідомої особи. Позивач [PERSON] дійсно підписував договір оренди землі з відповідачем, проте в іншій редакції, текст якої не відповідає редакції договору, що наданий відповідачем та підписаний невідомою особою. Позивач вважає, що незаконні дії відповідача порушують право позивача на вільне розпорядження своїм майном та свідчать про недобросовісність відповідача. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі б/н, укладений 15.05.2007 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «АЙДАР» та зареєстрованому 06.06.2007 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040741600381. Ухвалою суду від 26.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2019 року. 23.04.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та зазначив, що 15.05.2007 року між ТОВ «Айдар» та [PERSON] був укладений договір оренди землі. За період договірних відносин ТОВ «Айдар» добросовісно та вчасно виконувало умови договору: використовувало орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, підвищувало родючість землі, сплачувало своєчасно та в повному обсязі орендну плату, про що свідчать заяви на проведення розрахунків та розрахункові відомості, в яких є особистий підпис позивача. Відповідач ТОВ «Айдар» вважає, що використовуючи своє право як орендодавця шляхом направлення листів, подання заяв, підписання додаткових угод та отримуючи орендну плату за орендовану земельну ділянку, позивач визнає існуючи договірні відносини з ТОВ «Айдар». Крім того, представник відповідача зазначив, що станом на день звернення до суду строк позовної давності сплив, тобто пройшло більше трьох років з моменту, коли позивач міг дізнатися про порушення його права, а тому позовна вимога про визнання недійсним договору оренди землі задоволенню не підлягає у зв`язку з пропуском строків позовної давності. У відповіді на відзив позивач заперечував доводи відповідача та зазначив, що примірник договору оренди землі від 15.05.2007 року він отримав у 2017 році, після чого помітив, що підпис в договорі йому не належить, а редакція цього договору відрізняється від редакції договору, яку позивач підписав у 2007 році. Тобто, позивач не мав наміру підписувати договір саме на вказаних умовах, та вважав, що орендну плату він отримує згідно того договору, що вважав підписаним. Про наявність оспорюваної редакції договору позивач дізнався лише у 2017 році, після повернення йому примірника договору відповідачем, а тому вважає, що у 2007 році не міг знати про порушення свого права, оскільки договір в наданій редакції він не підписував, а тому початком перебігу строків давності є 2017 рік. Позивач зазначає, що твердження відповідача про відмітки про реєстрацію договору оренди в державному земельному кадастрі не свідчить про дійсність договору, оскільки волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, доказом чого є наявність підписів сторін в договорі. Крім того, позивач вважає, що факт отримання плати за користування землею не може свідчити про погодження з умовами договору, і не створює для позивача правових наслідків. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.05.2019 року задоволено клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи, провадження у справі зупинено до одержання висновку експерта за результатами проведення експертизи. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.12.2019 року поновлено провадження у справі, у зв`язку надходженням висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи, підготовче судове засідання призначено на 26.12.2019 року. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 26.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду на 24.01.2020 року. 24.01.2020 року судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній відпустці. Розгляд справи відкладено до 21.02.2020 року. Судове засідання, призначене на 21.02.2020 року відкладено до 20.03.2020 року за клопотанням представника відповідача. 20.03.2020 року розгляд справи відкладений до 23.04.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання сторін. 23.04.2020 року задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи відкладено до 27.05.2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд про їх задоволення, надала пояснення згідно обставин, викладених у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення згідно обставин, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] , площею 6,5000 га, кадастровий номер 4423384700:01:001:0016, розташованої на території Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №050923. Згідно типового договору оренди землі від 15.05.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Айдар» укладений договір оренди землі, предметом якого є зазначена вище земельна ділянка. З заяв на проведення розрахунків та розрахункових відомостей за 2015-2018 р.р. вбачається, що [PERSON] отримував орендну плату від ТОВ «Айдар» згідно договору оренди від 15.05.2007 року. Згідно довіреностей від. 01.08.2017 року та 30.09.2017 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси у ТОВ «Айдар» щодо отримання орендної плати з належної йому земельної ділянки, подавати від його імені заяви, одержувати довідки і документи, а також управляти належною йому земельною ділянкою. 05.01.2015 року [PERSON] та ТОВ «Айдар» уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №[NUMBER] від 15.05.2007 року. Згідно листів-повідомлень від 25.09.2017 та 20.10.2017 року [PERSON] відмовляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 15.05.2007 року, зареєстрованого 06.06.2007 року за №0400741600381. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Висновком експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 06.11.2019 року № 19/113/7/7-170е встановлено, що підпис від імені [PERSON] , розташований у графі «Орендодавець» у розділі «Підписи сторін» у типовому договорі оренди землі від 15.05.2007, укладеному між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Айдар», щодо земельної ділянки № [NUMBER] , загальною площею 6,5000 га, виконано не [PERSON] , шляхом наслідування його підпису. Таким чином суд дійшов висновку про те, що спірний договір оренди землі від 15.05.2007 року є недійсним, у зв`язку з відсутністю волевиявлення [PERSON] на його укладення, оскільки він цей договір не підписував, що підтверджується вищевказаним висновком судової почеркознавчої експертизи. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] не знав про існування спірного договору до 2017 року, будучи переконаним, що діє договір оренди, підписаний ним особисто. За таких обставин, позов [PERSON] на підставі ч.3 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору, а також вартість проведеної судової почеркознавчої експертизи.

Outcome: approved