Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Вказує, що відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконала і станом на 22.01.2019 року загальна сума її боргу становить 47822,05 грн. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства КБ «Приватбанк» вказану заборгованість та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.10.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 12-28). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Із представленого суду розрахунку заборгованості вбачається, що загальний борг [PERSON] станом на 22.01.2019 року за кредитним договором нараховано в сумі 47822,05 грн., з яких: 2498,60 грн. - тіло кредиту, 22833,87 грн. - відсотки, 19736,15 грн. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2253,43 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-11). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п.2.1.1.7. Відповідальність сторін), а саме п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначений банком термін (а.с. 23-зворот). При цьому, згідно п. 2.1.6.14 умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань, клієнт сплачує банку: пеню відповідно до встановлених тарифів або штраф, розмір якого встановлюється в тарифах (а.с. 28). Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. При цьому, згідно зі ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до стягнення на користь банку підлягає заборгованість за кредитом в сумі 2498,60 грн., відсотки в сумі 22833,87 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2253,43 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, стягнення інших штрафних санкцій призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, яке діючим законодавством заборонено. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» 28085,90 грн. заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 1921,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial