Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 29.03.2012 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачці надано у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11300,00 грн. Крім того, умовами договору було передбачено обов`язок відповідачки погашати заборгованість, сплачувати відсотки та комісії, а у разі неналежного виконання договору нести відповідальність встановлену законом та умовами договору, зокрема сплати пені. Вказував на те, що відповідачка належним чином взятих на себе зобов`язань не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка станом на 17.08.2020 року становить 176524,93 грн. та складається з наступного: 19109,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6677,76 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та 150737,93 грн. - нарахована пеня. Просив стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 29.03.2012 року в розмірі 176524,93 грн. станом на 17.08.2020 року та судовий збір в розмірі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному об`ємі та просив розглянути справу без його присутності, не заперечив щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не подала, а також не подала відзив на позов. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що підписавши 29.03.2012 року Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідачка уклала договір та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, судом встановлено, що 29.03.2012 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з можливістю зміни такого ліміту за ініціативою банку. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зі змісту позову вбачається, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна Gold». Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на 17.08.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 176524,93 грн., яка складається з наступного: 19109,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6677,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України та 150737,93 грн. - нарахована пеня. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договору, укладеного саме між позивачем та відповідачкою суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань повинна нести в повному об`ємі відповідачка. З розрахунку заборгованості вбачається, що за неналежне виконання умов кредитного договору банком, відповідно до умов договору, нараховано відповідачці пеню в сумі 150737,93 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати, які ним документально підтверджені, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та доказів наявності підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору матеріали справи не містять. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved