Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В березні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в особі представника за довіреністю Пархоменко М.О. звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 26.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1600,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, який складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 28.02.2014 року [PERSON] має заборгованість у сумі - 1338,29 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 1222,02 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 2187,28 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 619,4 доларів США, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 50,10 доларів США - фіксована частина штрафу, 61,34 доларів США - процентна складова штрафу. Від цієї суми заборгованості відраховується сума у розмірі 2801,85 доларів США, яка була стягнута судовим рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 02.09.2011 року, різниця становить 1226,85 доларів США. На підставі цього ПАТ КБ «Приватбанк» був вимушений звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі - 1338,29 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.02.2014 року еквівалентно 13356,16 грн. та судовий збір 243,60 грн. У відкрите судове засідання представник позивача Пархоменко М.О., яка діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що 26.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1600,00 доларів США що підтверджується письмовими матеріалами справи. Умови погашення кредиту відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28.02.2014 року становить 1338,29 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.02.2014 року еквівалентно 13356,16 грн. та відповідно до наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості складається з: заборгованість за кредитом - 1222,02 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 2187,28 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 619,4 доларів США, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 50,10 доларів США - фіксована частина штрафу, 61,34 доларів США - процентна складова штрафу. Від цієї суми заборгованості відраховується сума у розмірі 2801,85 доларів США, яка була стягнута судовим рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 02.09.2011 року, різниця становить 1226,85 доларів США. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.546, ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови Кредитного договору щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість перед позивачем станом на 28.02.2014 року в розмірі 1338,29 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.02.2014 року еквівалентно 13356,16 грн., у зв'язку з чим суд вважає, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з [PERSON] в повному обсязі, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved