Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Борзнянська міська рада звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на їх утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, які з 2019 р. перебувають на обліку в службі у справах дітей Борзнянської райдержадміністрації, а з 12.02.2021р. - в службі у справах дітей Борзнянської міської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухилянням батьків від виконання своїх обов`язків. Працівниками служби неодноразово були винесені попередження [PERSON] щодо відповідальності за неналежне утримання та виховання дітей, проводились профілактичні бесіди, які не приносили бажаного результату. 06.05.2021р. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП - «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Згідно інформації Центру надання соціальних послуг Борзнянської міської ради від 19.05.2021р. № 01-20/64, сім`я [PERSON] та [PERSON] у 2019 році перебувала на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями. Під час здійснення соціального супроводу мати з дітьми деякий час перебувала в Чернігівському обласному центрі соціально-психологічної допомоги. Родині була надана допомога у придбанні житла, оскільки вони проживали в аварійному будинку. Також була надана допомога в оформленні документів. У період з грудня 2020р. по лютий 2021р. [PERSON] отримувала допомогу в оформленні соціальних виплат, фахівці Центру надання соціальних послуг Борзнянської міської ради проводили з нею бесіди щодо профілактики вживання алкоголю, належного виконання батьківських обов`язків, вчасного лікування дітей. В лютому 2021 року співмешканець [PERSON] - [PERSON] за вчинення кримінального правопорушення був засуджений до позбавлення волі. 03.03.2021р. діти [PERSON] та [PERSON] були поміщені у дитяче відділення КНП «Борзнянська міська лікарня» у зв`язку з тим, що в будинку не було запасу дров та необхідних продуктів харчування, в [PERSON] зовсім не було грошей, вона мала заборгованість в магазинах. 04.03.2021р. волонтери привезли [PERSON] дрова, а 05.03.2021р. фахівець із соціальної роботи [PERSON] допомогла оформити одноразову допомогу на лікування дітей та інші соціальні виплати, що підтверджується довідкою відділу реалізації державної соціальної політики № 3 управління соціального захисту населення Ніжинської райдержадміністрації від 20.05.2021р. № 850. Матері було рекомендовано обстежити дочку [PERSON] в лікаря, оскільки в дівчинки є вроджена деформація грудної клітки. 31.03.2021р. сім`я [PERSON] знову була взята на облік сімей, що опинились у складних життєвих обставинах, та їй надається послуга соціального супроводу. Протягом квітня 2021р. неодноразово надходили скарги від сусідів та жителів с. Красностав про те, що до [PERSON] ходять друзі, з якими вона вживає алкоголь. Вона часто буває у нетверезому стані, не дбає про дітей, не годує їх, вони брудні, недоглянуті, в будинку безлад. 27.04.2021р. діти знову були поміщені в дитяче відділення КНП «Борзнянська міська лікарня», де перебували до 11.05.2021р. З 30.04.2021р. мати перебувала в лікарні разом з ними. 13.05.20211р. на рахунок [PERSON] надійшли кошти соціальних виплат. Працівниками Центру надання соціальних послуг та служби у справах дітей була проведена бесіда з матір`ю щодо раціонального використання коштів, належного утримання, виховання та лікування дітей, забезпечення санітарного стану будинку. Їй допомогли придбати насіння, деякі речі, оскільки вона збиралася садити город біля дому. 14.05.2021р. мати з дітьми була виписана з лікарні та повернулася додому. Наступного дня, 15.05.2021р. надійшов дзвінок від сусіда [PERSON] про те, що жінка з компанією весь вечір вживала алкогольні напої. Дочка ночувала у сусідки, про що мати навіть не знала, син перебував з нею, їжі вдома немає, діти голодні, город не посаджений. В той же день комісією у складі працівників служби у справах дітей, Центру надання соціальних послуг Борзнянської міської ради, старости Ядутинського старостинського округу, працівників поліції було здійснено виїзд до сім`ї [PERSON] та виявлено, що жінка перебуває в нетверезому стані, поводиться неадекватно, їжі вдома немає, в будинку брудно, діти голодні та брудні. Було вирішено негайно повернути дітей до дитячого відділення КНП «Борзнянська міська лікарня». Відповідачка має дуже слабкий батьківський потенціал, навички виховання дітей недостатні, схильна до вживання алкоголю, часто обманює та не дотримується своїх обіцянок, піддається негативному впливу. Згідно характеристики, виданої Ядутинським старостинським округом 18.05.2021р., [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно. Від жителів с. Красностав постійно надходять скарги на неї щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. Вона ніде не працює, зловживає спиртними напоями, в її будинку часто збираються люди, які ведуть аморальний спосіб життя. Про дітей відповідачка не дбає, вони неохайні, часом голодні, часто залишаються без нагляду. Це все створює загрозу їхньому життю та здоров`ю. Згідно характеристики [PERSON] , учениці 1 класу Ядутинської ЗОШ I-III ст. від 18.05.2021р., дитина інколи пропускає заняття без поважних причин, часто приходить в школу в брудному одязі, не забезпечена повністю шкільним приладдям, стан речей незадовільний. Вдома для дитини немає облаштованого місця для навчання. Батьки за період навчання дитини жодного разу не сплатили за харчування в шкільній їдальні, за зошити з друкованою основою. Мама не цікавиться успіхами дитини, не контролює належним чином її навчання та виконання домашнього завдання. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що [PERSON] не піклується про дітей, не виконує передбачених законом батьківських обов`язків. Вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її дочки [PERSON] та сина [PERSON] буде відповідати інтересам дітей. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона не хоче, аби її позбавляли батьківських прав. Визнає, що все зазначене у позові є правдою, за дітьми доглядає погано, але це вона робить, як може. Фактично акцентує увагу суду на тому, що багато вживає алкогольних напоїв через стрес, який виник у неї через те, що її чоловіка забрали у місця позбавлення волі. В її будинку перебуває завжди багато людей, які вживають горілку, оскільки вона не може їм відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, і тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з п.1 ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , матір`ю дітей є [PERSON] (відповідач по справі), яка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] ; відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідно до копії наказу начальника служби у справах дітей Борзнянської районної державної адміністрації № 43 від 06.12.2019 року та наказу начальника служби у справах дітей Борзнянської міської ради № 3 від 12 лютого 2021 року, малолітніх [PERSON] та [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно копії рішення № 81 від 17.05.2021 року виконавчого комітету Борзнянської міської ради, вирішено невідкладно відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дітей та тимчасово помістити їх у дитяче відділення КНП «Борзнянська міська лікарня» Борзнянської міської ради. Відповідно до ст.19 СК України орган опіки та піклування повинен надати суду письмовий висновок щодо можливості позбавлення одного з батьків батьківських прав. 03 червня 2021 року Борзнянською міською радою як органом опіки та піклування видано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з невиконанням нею своїх батьківських обов`язків. Свідок [PERSON] , яка працює фахівцем Центру надання соціальних послуг Борзнянської міської ради, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, про дітей не піклується, матеріально не забезпечує. Вказана сім`я з 2019 року знаходиться на контролі через насильство у вказаній сім`ї, оскільки чоловік відповідача її бив. Звертає увагу на те, що з відповідачем постійно проводиться робота виховного плану щодо дітей, домашнього господарства, однак остання не реагує, гроші пропиває, за дітьми не доглядає. Так, відповідачу неодноразово допомагали волонтери, забезпечували її їжею, дровами, речами, навіть знайшли новий будинок для проживання її та дітей, який був у доброму стані, однак остання, вказаний будинок перетворила на місце, де зустрічаються особи, що вживають горілку, у домі брудно, він занепадає. При цьому діти є голодними, хворими, неоглянутими. Через таку поведінку дітей у відповідача неодноразово забирали та роз`яснювали їй, що вона має змінитися та змінити своє відношення до дітей, однак відповідачка не реагувала та не реагує. Свідок [PERSON] , яка працює старостою Ядутинського старостинського округу, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, про дітей не піклується, матеріально не забезпечує. Зазначає, що коли у складі комісії потрапила до будинку, то була в шоці від того, що побачила. Будинок бу дуже брудний, все неприбрано, їжі не було, у будинку були п`яні люди, разом з відповідачкою, у такому стані, що їх не могли добудитися. Діти при цьому хотіли їсти, однак вдома нічого не було, були брудні та налякані. Після побаченого дітей було забрано з будинку до лікарні через небезпеку для їхнього життя. На думку свідка, відповідачка взагалі не може поводити себе добре з дітьми. В неї відсутній материнський інстинкт. Як старості, їй неодноразово телефонували сусіди та повідомляли, що необхідно рятувати дітей, оскільки в будинку багато п`яних людей, бруд, галас. Дітей доглядали сусіди, надавали їм їжу, одяг, іноді вони в них ночували. Отже, в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , їх виховання, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Вищезазначені обставини вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Визначаючи найкращі інтереси дітей щодо збереження їх зв`язків із сім`єю, та чи є ця сім`я придатною та благополучною, суд ураховує, що у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яким, наразі, не є перебування їх поряд з матір`ю, залишення дітей з матір`ю не є благополучним, оскільки вона веде асоціальний спосіб життя, не працює, негативно впливає на психоемоційний стан дітей. При цьому суд бере до уваги, що така поведінка матері є умисною та свідомою, оскільки неодноразові намагання попередити її про зміну свого ставлення до дітей успіху не мали. Це, в тому числі, підтверджується й тим, що після притягнення до адміністративної відповідальності за злісне невиконання позивачкою своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей поведінка відповідачки не змінилася. Одночасно суд враховує, що відповідачка вже є такою, що позбавлена батьківських прав щодо інших своїх дітей за рішенням суду, жодних дій для їх повернення не вчиняла, висновків не робить. При цьому лише бажання матері не позбавляти її батьківських прав не є достатнім для відмови у позові. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, за змістом вимог ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved