Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

АТ «Банк Кредит Дніпро» 24.07.2019 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26.04.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203252105301. За умовами даного Договору Банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у сумі 50000,00 грн., а [PERSON] зобов`язалась кошти прийняти, належним чином їх використати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором, а також сплатити відсотки та комісію за користування кредитом. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Натомість, відповідач не здійснювала щомісячного погашення основного боргу та відсотків, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем станом на 24.06.2019 року на загальну суму 71274,78 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту 28772,65 грн.; залишку прострочених відсотків 8306,93 грн.; залишку прострочених комісій 34195,20 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 71274,78 грн. та судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою від 09.08.2019 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні та встановлено для відповідача п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Відповідач фактично ухвалу про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подав до суду вказаний відзив, заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 26.04.2017 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203252105301, за умовами якого відповідачу було надано кредит на споживчі потреби у сумі 50000,00 грн., а [PERSON] зобов`язалась кошти прийняти, належним чином їх використати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором, а також сплатити відсотки та комісію за користування кредитом. У той же час, відповідач зобов`язалася прийняти, належним чином використовувати, та повернути кредит, а також сплатити відсотки за його користування відповідно до Графіку платежів (а.с. 8, 11, 13-40). Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість по кредиту 0,01 % річних, на прострочену заборгованість по кредиту 56,00 % річних. Щомісячна комісія становить 3,90 % від суми споживчого кредиту. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 111508 від 26.04.2017 року (а.с. 12). Натомість, відповідач не здійснювала щомісячного погашення основного боргу та відсотків, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем станом на 24.06.2019 року на загальну суму 71274,78 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту 28772,65 грн.; залишку прострочених відсотків 8306,93 грн.; залишку прострочених комісій 34195,20 грн. (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 24.06.2019 року у розмірі 71274,78 грн., яка складається з: залишку простроченого кредиту 28772,65 грн.; залишку прострочених відсотків 8306,93 грн.; залишку прострочених комісій 34195,20 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1921,00 грн. (а.с. 1) покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved