Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

В березні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03 квітня 2007 року ВАТ «Родовід Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №28.4.1/АА-161.07.2, за умовами якого ВАТ «Родовід Банк» відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22687 доларів США. [PERSON] зобов'язався щомісячно частково погашати заборгованість за кредитом шляхом сплати до 10-го числа кожного календарного місяця платіж у розмірі 315 доларів США, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,5% річних та повернути кредит до 03 квітня 2013 року. ВАТ «Родовід Банк» належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором та видав [PERSON] кредит у розмірі 22687 доларів США. 13 жовтня 2008 року ВАТ «Родовід банк» уклав з [PERSON] додаткову угоду до кредитного договору, якою був збільшений розмір відсотків за користування кредитом до 16% річних. [PERSON] не повернув кредит та припинив сплачувати відсотки за користування ним. Тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 15465 доларів США 66 центів, борг по сплаті відсотків за користування ним у розмірі 5635 доларів США 01 цент, пені у розмірі 394306 гривень 99 копійок. Тому ПАТ «Родовід банк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 21100 доларів США 67 центів та 431659 гривень 69 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] заперечували проти позову та просили суд ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень вказали на те, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що період нарахування заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам становить з 11 травня 2007 року по 27 січня 2015 року. Оскільки, ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду 13 березня 2015 року, то відповідно саме з цієї дати має відраховуватись строк позовної давності, а тому право на стягнення вказаних платежів позивач має за період з 13 березня 2012 року по 13 березня 2015 року. Крім цього, представником відповідача надано розрахунок пені за період з 13 березня 2014 року по 13 березня 2015 року, що має становити 1060 доларів США 47 центів. Представник відповідача вказав на те, що з заявлених позивачем позовних вимог обґрунтованими є лише залишок простроченої суми основної заборгованості за кредитом в розмірі 3780 доларів США та пеня від суми простроченої основної заборгованості за кредитом у розмірі 1060 доларів США 47 центів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є правонаступником ВАТ «Родовід банк», який 03 квітня 2007 року уклав з [PERSON] кредитний договір №28.4.1/АА-161.07.2, за умовами якого ВАТ «Родовід Банк» відкрив [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 22687 доларів США. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався щомісячно частково погашати заборгованість за кредитом шляхом сплати до 10-го числа кожного календарного місяця платіж у розмірі 315 доларів США, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,5% річних та повернути кредит до 03 квітня 2013 року. Крім того, відповідно до п.3.9 кредитного договору [PERSON] зобовязався за порушення строків повернення кредиту та /або сплати процентів за користування кредитом сплачувати пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у кредитному договорі, від суми простроченої заборгованості (а.с.7-12). ВАТ «Родовід Банк» виконав грошове зобов'язання та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 22687 доларів США. Вказана обставина підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 03 квітня 2007 року по 26 січня 2015 року (а.с.17-36). 13 жовтня 2008 року ВАТ «Родовід банк» уклав з [PERSON] додаткову угоду до кредитного договору №28.4.1/АА-161.07.2 від 03 квітня 2007 року, якою був збільшений розмір відсотків за користування кредитом до 16% річних (а.с.13). У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 цього ж Кодексу у разі порушення зобовязання боржник повинен передати кредиторові пеню (грошові кошти) у розмірі, передбаченому в договорі. Встановлено, що станом на 27 січня 2015 року [PERSON] не повернув кредит. Крім того, він неналежним чином виконував зобов'язання за кредитним договором. Тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 15465 доларів США 66 центів, борг по сплаті відсотків за користування ним у розмірі 5635 доларів США 01 цент, а також пеня у розмірі 24799 доларів США 82 центи. Ці обставини підтверджуються письмовим розрахунком заборгованості по кредитному договору станом на 27 січня 2015 року (а.с.14-16). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 14 серпня 2015 року 21100 доларів США 67 центів еквівалентно 451343 гривень 33 копійок (21100,67 * 21,39). Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 21100 доларів США 67 центів. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилом ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У відповідності до ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З розрахунку розміру пені (а.с.15-16) за період з 11 травня 2007 року по 27 січня 2015 року встановлено, що сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам становить 24799 доларів США 82 центи. Таким чином, позивачем здійснено нарахування пені за порушення грошового зобовязання за період часу з моменту укладення кредитного договору до часу звернення до суду з позовною заявою. У звязку з цим, представником позивача надано уточнений розрахунок заборгованості по пені за період з 27 січня 2014 року по 27 січня 2015 року, що складає 6770 доларів США 71 центів (а.с.87-89). Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості по пені має бути стягнутий за один рік та складає 6770 доларів США 71 центів, що еквівалентно 107651 гривень 58 копійок. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial