Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини, - [PERSON], [INFO] за виконавчим листом № 357/17719/13-ц, що виданий 20.01.2014 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2014 року, з 1/4 частини до 1/6 частини, щомісяця, з усіх видів його доходу, але не менш як 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В обґрунтування позову вказував, що після ухвалення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], змінився його сімейний стан та значно погіршився його матеріальний стан, оскільки на його утриманні почали перебувати непрацююча дружина та малолітній син [PERSON], просив 30.06.2017 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено, зменшено розмір аліментів, які утримуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, - [PERSON], [INFO] за виконавчим листом № 357/17719/13-ц, що виданий 20.01.2014 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2014 року з 1/4 частини до 1/6 частини щомісяця, з усіх видів його заробітку, але не менш як 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, з дня набрання рішенням суду законної сили. 21.11.2017 року представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення, заява обґрунтована неналежним повідомленням відповідача про час та місце розгляду справи, а також безпідставністю позовних вимог позивача, оскільки фактично ввів в оману суд посилаючись на те, що знаходиться в досить скрутному матеріальному становищі через отримання заробітної плати, на яку він не може утримати свою нову сім`ю, хоча при поданні позовної заяви достовірно знав, що він звільнений згідно наказу ГУ ДСНС України у Київській області за №\~ 62 о/с від 06.03.2017 року та з 09.03.2017 року направлений в подальшому проходити службу в Національній Гвардії України, де буде отримувати значно вище грошове забезпечення, про що позивач на протязі всієї стадії розгляду справи умисно приховав ці обставини. 12.02.2018 року ухвалою суду скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2017 року та призначено розгляд справи в загальному порядку у відкритому судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні від 05.06.2018 року надав поясння, в яких позов підтримав та просив його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсягу. Представники відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. 09.01.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 04.12.2013 року. 21.12.2013 року між позивачем та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1712. Від спільного життя з [PERSON] позивач має сина [PERSON], [INFO]. 14.02.2015 року між відповідачем та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 140. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради № 1351/10 від 04.07.2018 року відповідач перебуває на обліку та отримує з 01.07.2017 року до 01.07.2020 року державну соціальну допомогу при народженні дитини\~ [PERSON], 21.06.2017. Загальна сума доходу в період з 01.01.2018 по 30.06.2018 року становить 5 160 грн. (860 грн. х 6 міс.). 15.09.2016 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у місті Києві звернуто стягнення на доходи позивача та вирішено проводити щомісячне утримання з усіх видів його заробітку, після відрахування податків, в розмірі 50%, а саме 25% поточних аліментів та 25% в розмір погашення заборгованості, після погашення заборгованості проводити стягнення в розмірі 25% поточних утримань з заробітної плати боржника. Доходи позивача за місцем роботи в ГУ ДСНС України у Київській області становили за вересень-жовтень 2015 року 21 722,22 грн., за 2016 рік - 85 728,07 грн., за січень-лютий 2017 року 19 388,58 грн. В рахунок сплати аліментів за 2016 рік з позивача відраховано 16 355,84 грн. Разом з цим, згідно копії звіту про здійснені відрахування та виплати Північного Київського територіального управління (в/ч3001) НГУ України відносно [PERSON], останньому нараховувалась заробітна плата: травень, квітень 2018 - по 15 932; березень 2018 - 26 056; лютий 2018 - 15 932; січень 2018 - 2 707, грудень 2017 - 27 115,40; листопад 2017 - 14 911,20. Дружина позивача [PERSON], перебуває на обліку в Білоцерківському МРЦЗ Державного центру зайнятості та отримує допомогу як безробітна з 26.10.2017 року. Згідно довідки № 1967 від 02.03.2017 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради сімя [PERSON], що зареєстрована за адресою: [INFO], складається з [PERSON] та [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Так, п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2011 року змінився сімейний стан позивача, а саме народилася дитина від іншої жінки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Частиною 3 ст. 70 вказаного Закону загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] не перевищує відсоток стягнень, передбачених зазначеною статтею, при цьому, як встановлено в судовому засіданні, матеріальне становище позивача після прийняття рішення про стягнення аліментів покращилось. Крім того, суд критично оцінює посилання позивача, що на його утриманні перебуває дружина [PERSON], оскільки вказана обставина не підтверджена відповідними доказами, остання перебуває на обліку як безробітна, тобто не відноситься до числа непрацездатних осіб. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України\~ від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд дійшов висновку, що визначений рішенням суду розмір аліментів на одну дитину - 1/4 частки від доходу позивача, є доцільним, а зменшення його розміру виключно з підстав наявності у позивача іншої дитини, призведе до порушення прав дитини ([PERSON]) на утримання. Отже, за відсутності доказів тяжкого матеріального стану позивача, погіршення здоров'я когось із членів його сім`ї, а також з метою забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку спільної дитини сторін, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed