Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач, Банк) звернулось до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.10.2017 у розмірі 50 065,62 грн. Також Банк просить стягнути з відповідача судові витратив розмірі 1921 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до Банку та підписав заяву б/н від 10.10.2017, за якою отримав від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 15 000 грн. В порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та положень Заяви, Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів Банку», які разом із заявою складають між Банком та відповідачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом останнього у Заяві, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 15.07.2019 дорівнює 50065,62 грн, а саме: 25 687,63 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19 899,07 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1 618,65 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 500 грн - штраф (фіксована частина); 2 360,27 грн - штраф (процентна складова). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.11.2019 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб (а.с.41-42). Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення судом заочного рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень отриманих особисто відповідачем (а.с.46, 52), в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України, по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів; про заочний розгляд справи судом постановлена ухвала від 26.12.2019. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 10.10.2017 відповідачем заповнена Анкета-заява про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», за змістом якої він висловив згоду, що така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті, пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір банківського обслуговування (а.с.8). До Анкети-заяви Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті: https://privatbank.ua/terms.» (а.с.9-26). Станом на 15.07.2019 заборгованість відповідача перед Банком відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.10.2017 дорівнює: 50 065,62 грн, а саме: 25687,63 грн - заборгованість за тілом кредиту; 19899,07 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1618,65 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 2860,27 грн- заборгованість по судовим штрафам (а.с.7). З копії Статуту вбачається, що згідно рішенням Єдиного акціонера АТ КБ «ПриватБанк» від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 33-34). Відповідно до довідки Банку відповідачу в межах підписаного кредитного договору №б/н були видані такі кредитні картки: 4149439105746964 - терміном дії 10/21, [NUMBER] - терміном дії 10/21, [NUMBER] - терміном дії 10/21, [NUMBER] - терміном дії 09/21(а.с.57) Відповідно до довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача (договір б/н), останньому було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15 000 грн., який з 27.07.2018 став дорівнювати 0 (а.с.57 зворотній бік). За випискою з карткового рахунку відповідача за період з 01.01.1999 по 04.12.2019 кредитний ліміт дорівнює 0, всього прихід «801,27 CR», всього розхід «63864,36», відповідач користувався кредитними коштами Банку, станом на 06.02.2018 залишок після операції дорівнює - (мінус) 14 997,57 грн (а.с.56). Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з таких норм права. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону відповідач зобов`язання за укладеним ним з Банком договором (заявою) належним чином не виконав, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 15000,00 грн (заборгованість за тілом кредита) підлягає задоволенню. Сума в розмірі 30 586,70 грн (45 586,70 грн - 15000 грн) стягненню з відповідача не підлягає, оскільки, як вбачається з Довідки про зміну умов користування кредитом та обслуговування кредитної карти (а.с.57), найбільший розмір кредитного ліміту відповідачу був встановлений в розмірі 15000 грн, який в подальшому зменшений до 0 грн; зміст наданої позивачем виписки по рахунку на ім`я відповідача за період з 01.01.1999 по 04.12.2019 не дає підстави для висновку, що останнім були використанні кошти в розмірі 30 586,70 грн саме як кошти, отримані в кредит за договором №б/н від 10.10.2017. За банківським правом кредитним лімітом вважається максимальна сума кредиту, яку може видати банк позичальнику. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, письмових пояснень з приводу нарахованої до стягнення заборгованості за тілом (в тому числі простроченим) кредиту в розмірі 30 586,70 грн, не визначено, яким чином відповідач скористувався визначеними до стягнення кредитними коштами в розмірі 30 586,70 грн понад максимально встановлений йому кредитний ліміт 15 000 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом (в тому числі простроченим) кредиту підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 15000,00 грн. Одночасно суд зазначає, що оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з тим, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача сум процентів, пені та штрафів задоволенню не підлягають, оскільки їх розмір, порядок та умови нарахування не визначені в заяві, підписаної позичальником, процентна ставка не зазначена. Посилання позивача на Витяг з Тарифів та Витяг з Умови та Правила надання банківських послуг в «ПриватБанку» є безпідставними, оскільки вони не підписані боржником. Суд не приймає до уваги в якості доказу Витяг з Тарифів обслуговування кредитних «Універсальна» з огляду на таке. По-перше, зміст такого Витягу, як і Анкета - заява, не дозволяють дійти висновку, що саме з таким Витягом та зазначеними в ньому умовами був ознайомлений відповідач. По-друге, Витяг з Тарифів не дозволяє дійти висновку, якого саме виду універсальна картка була видана відповідачу за спірним договором. Крім того зазначений Витяг як і Умови та Правила надання банківських послуг не підписані боржником, а тому посилання позивача на ці документи є безпідставними. Умови та Правила надання банківських послуг Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме надані до позову Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, суд не приймає до уваги посилання позивача на приписи долучених до позову Витягу з Тарифів та Витягу з Умов, як на підставі для нарахування та стягнення з відповідача спірної суми процентів за користування кредитом, пені та штрафів. При цьому суд враховує положення ч.6 ст.81 ЦПК України, за якими доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Також суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином, позовна заява Банку підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 50 065,62 грн, задоволено позов в сумі 15000,00 грн, що складає 30%; судовий збір сплачений позивачем при подачі позову, дорівнює 1 921 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 576,30 грн (30% від 1921 грн).

Outcome: partial