Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі Банк) звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що 29.03.2019 між товариством та [PERSON] було укладено кредитний договір №22037000118995. За цим договором позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 49600,00 гр, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 29.03.2021 року повертати кредит по частинам згідно Графіку платежів, передбаченого договором, та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,001% річних, та щомісячну комісію за обслуговування кредиту: 3,5% від суми кредиту. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язався сплачувати 56,0% річних за прострочену заборгованість по кредиту. Банк перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 49600,00 грн, проте [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати від повернення кредиту в розмірі 76976,88 грн, що складається із залишку простроченого кредиту 49600,00 грн, залишку прострочених відсотків 8280,88 грн, залишку простроченої комісії 19096,00 грн. Відповідач ухиляється від добровільної сплати цих грошових коштів. Тому Банк просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 76976,88 грн. Ухвалою судді від 16.08.2021 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання, представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Матеріали справи не містять заперечень позивача проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у становлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №22037000118995 (а.с.4). Згідно умов договору, Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 49600,00 грн, а останній зобов`язався щомісячно повертати кредит частинами згідно Графіку платежів, передбаченого договором, та сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 3,5% від суми кредиту, а також проценти за користування ним в розмірі 0,001% річних на строкову заборгованість. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань [PERSON] зобов`язався сплачувати 56,00% річних на прострочену заборгованість по кредиту. Кінцева дата повернення кредиту - 29.03.2021. Згідно розрахунку наданого Банком, станом на 19.05.2021 у [PERSON] виникла заборгованість за наданим кредитом у розмірі 76976,88 грн, що складається із залишку простроченого кредиту в сумі 49600,00 грн, залишку нарахованих відсотків в сумі 8280,88грн та залишку нарахованої комісії в сумі 19096,00 грн (а.с.11-12). Розрахунок заборгованості по кредиту [PERSON] перед АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на 19.05.2021 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України) Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позички, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Матеріалами справи доводиться та не спростовано відповідачем укладення між ним та Банком Договору №22037000118995 від 29.03.2019 року. Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що сторони дійсно перебувають у договірних правовідносинах. Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за кредитом, Банком, окрім розрахунку такої заборгованості, надано виписки по особовому рахунку (а.с.13-25), з яких також вбачається, що позичальнику було надано кредит на суму 49600,00 грн, яким останній користувався, проте не виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Таким чином, докази укладення кредитного договору, що містяться в матеріалах справи, у сукупності із розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку є доказом отримання позичальником кредитних коштів та їх фактичного використання, а тому стягненню з відповідача на користь банку підлягає сума заборгованості в розмірі 76976,88 грн, розмір якої відповідачем не спростовано. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статтей 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2104 від 29.07.2021. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, вважаю, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2270,00 грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved