Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] \~\~про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.12.2010 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої грошові зобов`язання виконав. Проте, грошові зобов`язання відповідно до умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконуються, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 09.12.2019р. становить 30649 грн. 30 коп., з яких: 10234,08 грн. - заборгованість за тілом кредита в т.ч.:0,00 - заборгованість за поточним тілом кредита; 10234,08 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1696,10 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит;16783,44 грн. нарахована пеня; 0,11 грн. нараховано комісії, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1435,68 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Снятинського районного суду від 24.02.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання його представника, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач, у встановлений судом строк, подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Посилаючись на вимоги ст. 1056-1 ЦК України, зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» його не було проінформовано про зміну розміру фіксованої процентної ставки. Розмір процентної ставки позивачем було змінено в односторонньому порядку, незважаючи на те, що відповідно до ч.4 ст. 1056-1 ЦК України кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Згідно ч.6 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Однак, ні кредитним договром, ні Умовами та Правилами надання банківських послуг, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки. За таких обставин, визначена сторонами при укладенні договору процентна ставка є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки без дотримання вищенаведених вимог ст. 1056 -1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Крім того, на виконання припису ч.1 ст. 81 ЦПК України позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтованого збільшення розміру процентної ставки із 34,8% на 43,2 % не надано, зокрема, не надано позивачем повідомлення його про збільшення розміру процентної ставки. Окрім того, позивач, в порушення вимоги ст. 549 ЦК України, нарахував та заявив до стягнення як пеню за кожен день прострочення грошового зобов`язання, так і ще додатково штраф за одне й те ж саме прострочення. Також, просив застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення з нього пені, а також всієї заборгованості за договором, посилаючись на вимоги ст. 261 ЦК України. Згідно відповіді на відзив, наданої представником АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що сторонами при укладенні кредитного договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, зазначені Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом». Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Представник позивача зазначив, що 01.09.2014р. відбулася зміна процентної ставки відносно використаних кредитних коштів з 01.09.2014р., а тому нарахування процентів на частину кредиту здійснюється за ставкою 34,8 %. 01.04.2015р. відбулася зміна процентної ставки відносно використаних кредитних коштів з 01.04.2015р., а тому нарахування процентів на частину кредиту здійснюється за ставкою 43,2 %. Також, зазначив, що стосовно надання підтверджень відправлення повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки, то в Банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років. А тому, надати підтвердження відправлення повідомлень не вбачається можливим. При укладені кредитного договору між банком і клієнтом позичальником дотримується принцип свободи договору. А саме, позичальник є вільним у заключенні даного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, підписуючи кредитний договір він погоджується з усіма умовами, передбаченими кредитним договором. Заперечення відповідача про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Щодо строків позовної давності, то відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договром, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданного кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк перевипущеної картки відповідача станосить до останнього дня 01.2019р.. Позивач же звернувся до суду із позовом до відповідача 05.02.2020р., тобто до спливу строку позовної давності. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши надані відповідачем та позивачем відзив та відповідь на відзив, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом об`єктивно встановлено, що 13.12.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Пунктами 1.1.1.67., 1.1.5.1., 1.1.5.2 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Банк використав своє право щодо зміни умов договору, а саме: - впроваджені зміни відсоткової ставки із 01.09.2014 р. до розміру 34,8% річних, із 01.04.2015 р. до розміру 43,2 % річних; - п. 2.1.1.2.10. - за користування кредитом Клієнт сплачує Банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту; - із 01.09.2015р. впродовж зміни Умов та правил надання банківських послуг, в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.3.1. Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту; - із 01.04.2019 впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які\~встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% -для картки «Універсальна голд». Згідно п.2.1.1.2.9 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.2.11. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.2.1.1.3.5 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж за 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.12.2007р. вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та невиконання зобов`язань, що випливають з нього. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з розрахунку заборгованість станом на 09.12.2019р. становить 30649 грн. 30 коп., з яких: 10234,08 грн. - заборгованість за тілом кредита в т.ч.:0,00 - заборгованість за поточним тілом кредита; 10234,08 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1696,10 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит;16783,44 грн. нарахована пеня; 0,11 грн. нараховано комісії, а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1435,68 грн. - штраф (процентна складова). Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, розмірах і порядках нарахування. А тому, суд вважає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1\~ст. 634 ЦК України,\~за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.12.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.02.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч.6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Конституційний Суд України у рішенні у справі\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із [PERSON] позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Отже, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 10234 грн.\~08\~коп.,а саме: 10234,08 грн.- заборгованості за тілом кредиту. \~ \~ \~ \~В решті позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме в розмірі 701 грн. 88 коп. На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial