Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В березні 2015р. позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-3) до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 37.3/АА-075.07.2 від 01 серпня 2007р. (далі по тексту - кредитний договір) в сумі 25740,46 дол. США та 795304,49 грн. пені. Однак, у зв'язку зі смертю вказаного відповідача задовго до подання вказаного позову до суду, стороною позивача на виконання ухвали суду про усунення недоліків було подано нову редакцію позовної заяви до спадкоємця [PERSON] - [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього (а.с.50-52). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] 01 серпня 2007р. було укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальнику було відкрито відновлювану кредитну лінію на загальну суму 18035,0 дол. США з процентною ставкою 12,5 % річних терміном по 01 серпня 2014р. включно. Також, було укладено 16 жовтня 2008р. додаткову угоду, відповідно до якої процентна ставка встановлена в розмірі 16% річних. Позивач вказує на те, що банком були виконані зобов'язання за цим договором, однак позичальник не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання і станом на 19 жовтня 2015р. сума заборгованості перед банком складає в загальній сумі 21284,73 долари США та 196101,26 грн. В тексті позову, позивач зазначив, що 13 жовтня 2015р. на відповідний запит позивача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буділовська Н.С. повідомила ПАТ «Родовід Банк» про те, що спадкоємицею після смерті [PERSON] являється [PERSON], яка, в свою чергу, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Позивач, з посиланням на вимоги ст. ст. 1216, 1281, 1282 ЦК України, та вказуючи на ту обставину, що ним була направлена додаткова вимога-претензія [PERSON] про виконання зобов'язання в межах отриманої спадщини, однак відповіді не отримав, а тому вважає свої права порушеними, і вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути із відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 21284,73 дол. США та 196101,26 грн., а також судовий збір в розмірі 3654,0 грн. В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача, проти позову заперечив, зазначаючи в письмових запереченнях, на відсутність доказів факту отримання [PERSON] кредитних коштів, недоведеним вважає факт отримання відповідачем по справі вимоги-претензії, також сторона відповідача вважає, що твердження банку про те, що позивачу стало відомо про смерть позичальника тільки з ухвали суду від 15 квітня 2015р., не відповідає дійсності, оскільки про цю обставину було повідомлено банк нотаріусом ще влітку 2013р., а тому в силу вимог ст.1281 ЦК України позивач позбавлений права заявленої в позові вимоги. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 01 серпня 2007р. між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальнику було відкрито відновлювану кредитну лінію на загальну суму 18035,0 дол. США з процентною ставкою 12,5 % річних терміном по 01 серпня 2014р. включно. Також, було укладено 16 жовтня 2008р. додаткову угоду, відповідно до якої процентна ставка встановлена в розмірі 16% річних. Позивач вказує на те, що банком були виконані зобов'язання за цим договором, однак позичальник не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання і станом на 19 жовтня 2015р. сума заборгованості перед банком складає в загальній сумі 21284,73 дол. США та 196101,26 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком такої заборгованості (а.с. 58-60). Вказана обставина представниками сторін не оспорювалась в судовому засіданні. Беручи до уваги вищенаведене, судом встановлена наявність зазначеної суми заборгованості по вказаному договору у позичальника [PERSON] перед кредитором ПАТ «Родовід Банк», право на стягнення якої виникло у останнього згідно умов договору. Разом з тим судом встановлено, що [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 26 серпня 2012р. (а.с. 138). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 1/2013, яка була витребувана ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2016р., щодо майна померлого [INFO]. [PERSON], заведеною приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буділовською Н.С., спадкоємцем майна померлого є його дружина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, посвідчених вказаним приватним нотаріусом 18 липня 2013р. та зареєстрованими в реєстрі за № № 1334, 1337 (а.с. 179, 189). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також, згідно вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства, позивач, як кредитор, мав право пред'явлення вимоги до відповідача [PERSON] як спадкоємця померлого [INFO]. [PERSON] За змістом ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Однак, в суді не знайшла підтвердження та обставина, що спадкоємцю [PERSON] на час відкриття спадщини було відомо про наявність боргів перед позивачем у [PERSON], оскільки доказів протилежному суду надано не було. Разом із тим, судом було достовірно встановлено, що кредитор - ПАТ «Родовід Банк» був належним чином і своєчасно повідомлений ще 22 липня 2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буділовською Н.С. про видачу 18 липня 2013р. свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ім'я спадкоємця - [PERSON] Доказом вказаної обставини є: копія відповідного листа нотаріуса від 18 липня 2013р. за №13/02-14, поштовий чек на відправлення поштової кореспонденції та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про його отримання банком 11 серпня 2013р. (а.с. 191-193). В даному випадку суд прийшов до висновку про наявність безперечних доказів тому, що позивач ще в серпні 2013р. був належно повідомлений про наявність спадкоємця щодо майна померлого боржника за кредитним договором [PERSON] - [PERSON] Не зважаючи на вказані обставини, позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише 18 березня 2015р., також ним 30 жовтня 2015р. була направлена додаткова вимога-претензія відповідачці про виконання зобов'язання за кредитним договором в межах частки отриманої спадщини, - тобто з пропуском строку для пред'явлення вказаної вимоги, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України і вказане суперечить встановленим законодавцем положення згаданої ч. 2 ст. 1281 ЦК України, яка встановлює обов'язок кредитора протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги Таким чином, аналіз вказаної норми закону, на думку суду, дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, у зв'язку з чим ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ч. 4 ст. 1281 ЦК України, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк пред'явлення вимоги до відповідачки [PERSON], а наслідком такого пропущення є припинення прав позивача як кредитора, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed