Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог орган опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має сина [PERSON] [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано за рішенням Хмельницького міського суду від 23 лютого 2012 року. Неповнолітній син проживає разом з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21.02.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Проте відповідач рішення суду не виконує, внаслідок чого станом на 24.05.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 12467,35грн. Відповідач ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини. З метою забезпечення прав та законних інтересів неповнолітньої дитини позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Позивач також пояснила, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його життям, аліменти сплачував нерегулярно, на прохання позивача дати дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон, відповідач відмовив не пояснючи причини, вважає що відповідач умисно ухиляється від участі в утриманні та вихованні дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що після розірвання шлюбу, позивач разом із сином переїхали проживати до міста Ковель Волинської області. Точна адреса місця проживання дитини йому не відома, але він приїздив до м. Ковель з метою зустрітись із сином, проте позивач йому відмовила у цьому. Щодо сплати аліментів відповідач пояснив, що перераховував кошти на картковий рахунок позивачки, до того часу, поки вона його не закрила, щодо відмови у наданні дозволу виїзду дитини за кордон, то відповідач пояснив, що це була помилка. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити як такий, що відповідає інтересам дитини. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.02.2009р. Відповідно до рішення Хмельницького міськраойнного суду від 23 лютого 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітній син проживає разом із матір'ю. Згідно виконавчого листа № 2/2218/2275 від 21.02.2012 року виданого Хмельницьким міськрайонним судом з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповноілтнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Станом на 24.05.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 12467,35грн., що підтверджується довідкою-розрахунком першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Ковеля від 04.12.2014 року № 541-1.20 позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO] є доцільним, відповідає інтересам дитини. Орган опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради від повідно до висновку від 15.05.2015 року підтримав висновок органу опіки та піклування м. Ковеля від 04.12.2014 року № 541-1.20 позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дані висновки є не достатньо обґрунтованими, не вказані передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та є такими, що суперечить інтересам дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Крім того, відповідач бажає брати участь у вихованні свого сина. Щодо заборгованості по сплаті аліментів, то відповідач перераховував кошти на картковий рахунок і отримання коштів не заперечується позивачем. [PERSON] позитивно характеризується по місцю служби, має задовільні умови проживання. Щодо складання відносно відповідача протоколу про притягення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КупАП, то в поясненнях [PERSON] вказуав, що не знає точної адреси проживання позивача разом із дитиною, проте постанови про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності позивачем не надано. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, що відповідач, завідомо, навмисно ухилився від виконання батьківських обов'язків у відношенні своєї неповнолітньої дитини, проте суд вважає необхідним попередити батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed