Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» у червні місяці 2021 року звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 28.12.2010 року у сумі 12684,63 грн., стверджуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав у повному обсязі - своєчасно не повернула кредитні кошти, не сплатила відсотки за користування кредитом , тому і утворилась заборгованість за договором кредиту, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9932,90 грн. і заборгованості за відсотками 2751,73 грн. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов було розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою суду від 29.06.2021 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце розгляду справи. До судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач до суду не з`явилась, відзив (пояснення) за позовом не надала, про дату, час і місце розгляду справи сповіщалась судом у відповідності до вимог закону за місцем реєстрації . Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 28.12.2010 року ПАТ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки, шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір. На підставі зазначеного договору [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків, визначених Тарифами Банку. Банк доводить, що в порушення умов договору [PERSON] не повернула у повному обсязі отримані та використані грошові кошти , внаслідок чого за період з 2011 року по 31.03.2021 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 12684,61 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9932,90 грн. і заборгованості за відсотками в сумі 2751,73 грн. У якості доказів позовних вимог Банк надав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.12.2010 року, розрахунок заборгованості за договором кредиту від 28.12.2010 року, виписки про рух грошових коштів на рахунках відповідача, відкритих у Приватбанку, довідку про видачу за вищевказаним договором кредитних карток, довідку про зміну умов кредитування, витяг з Тарифів, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Посилаючись на п.2.1.1.5.5. Договору, положення ст.ст.526,530, 634,1054,1050 ЦК України, банк вимагає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 28.12.2010 року в розмірі 12684,63 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.12.2010 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути і заборгованість за відсотками за користування кредитом. З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками є безпідставними. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). За змістом позовних вимог станом на 13.05.2021 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 9932,90 грн. Як убачається з матеріалів справи - довідки про змін умов кредитування (а.с. 23)- старт карткового рахунку за договором від 28.12.2010 року мав місце 16.03.2011 року (сума ліміту не зазначена ні в заяві, ні в довідці), а 04.05.2011 року банк встановив відповідачу кредитний ліміт в 1000 грн. Згідно з випискою по рахункам відповідача саме з 04.05.2011 року [PERSON] отримала кредит і почала використовувати кредитні кошти (а.с. 64-89). Довідка про видачу кредитних карток свідчить, що банк на виконання умов кредитного договору видав відповідачу кредитні картки 16.03.2011 року, 26.07.2011 року,26.12.2011 року, в 2012 році - три картки, в 2015 році - дві картки, в 2017 році дві кредитні картки і в 2020 році - одну карту (а.с. 24). Розрахунок заборгованості за період з 01.05.2011 року по 31.05.2015 року не є належним доказом невиконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, тому як містить показник «сальдо, на який в цьому періоді проценти не нараховуються» - третя колонка, показники щодо нарахованих відсотків, сплачених відсотків і залишок заборгованості за відсотками (колонки 9,11,12), інші показники відсутні, тому цей розрахунок заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4984,48 грн. і заборгованості за відсотками в сумі 154,67 грн. суд не приймає до уваги (а.с. 6-13). Щодо заборгованості за кредитом за період з 01.06.2015 рік по 13.05.2021 року суд зазначає наступне. За вказаний період відповідачем було використано кредитних коштів в сумі 52665, 89 грн (третя колонка розрахунку), а внесено на погашення заборгованості 61920 грн., як зазначає Банк (а.с. 14-20). Розрахунок, наданий банком свідчить, що фактично отримані відповідачем грошові кошти були повернуті банку у повному обсязі. З цього ж розрахунку убачається,що банк погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (четверта колонка вказаного розрахунку) (а.с. 6-23). Дана обставина також підтверджується наявними операціями з списання відсотків за використання кредитного ліміту (а.с. 6-23) Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Тобто, шляхом погашення відсотків за рахунок тіла кредиту банк безпідставно збільшив тіло кредиту на загальну суму 16392 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту і відсотками.

Outcome: dismissed