Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та про поділ цього майна. При цьому, позивач вимагає визнати місце для стоянки під № 145, загальною площею 12,3 кв.м., та місце для стоянки під № 147, загальною площею 12,1 кв.м., які розташовані у будинку під № 3/4 по вул. Грецькій в м. Одеса, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON], а також поділити це спільне сумісне майно подружжя шляхом виділення йому у власність місця для стоянки під № 145, загальною площею 12,3 кв.м., яке розташоване у будинку під № 3/4 по вул. Грецькій в м. Одеса. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 25.12.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, та під час цього шлюбу ними за спільні сумісні кошти подружжя були придбані вищевказані місця для стоянки на підставі двох договорів купівлі-продажу від 12.01.2008 р. за р. № 29 та за р. № 34, оформлених на імя відповідача. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2015 р. дану справу було передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (а.с.40). В судовому засіданні позивач підтримав позов, а відповідач не визнала позов. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 25 грудня 2003 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 422. Під час цього шлюбу, за спільні сумісні кошти подружжя, сторони придбали місце для стоянки під № 145, загальною площею 12,3 кв.м., яке розташоване у будинку під № 3/4 по вул. Грецькій в м. Одеса, на підставі оформленого на імя відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу від 12.01.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 29 та зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 09.02.2008 р. (номер запису : 3119 в книзі : 8г-51), та місце для стоянки під № 147, загальною площею 12,1 кв.м., яке розташоване у будинку під № 3/4 по вул. Грецькій в м. Одеса, на підставі оформленого на імя відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу від 12.01.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 34 та зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 09.02.2008 р. (номер запису : 3119 в книзі : 8г-51). Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи та заперечуються сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, місце для стоянки під № 145, загальною площею 12,3 кв.м., та місце для стоянки під № 147, загальною площею 12,1 кв.м., які розташовані у будинку під № 3/4 по вул. Грецькій в м. Одеса, є обєктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] У силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні згаданими місцями для стоянки, а відповідач не заперечувала ці доводи позивача, посилаючись, що такі її дії викликані тим, що позивач не бере участь у витратах, повязаних з утриманням спірного майна. Також суд бере до уваги, що відповідач пояснила в судовому засіданні, що не визнає позов лише з тих підстав, що станом на цей час є покупці на спірні місця для стоянки, але позивач відмовляється від продажу цього майна, посилаючись, що він не згоден з ціною продажу цього майна. З приписами ч.1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як вбачається з складених оцінювачем ПП «Експерта оцінка майна» [PERSON] звіту № 00111 та звіту № 00112, станом на 06.02.2015 р. ринкова вартість місця для стоянки під № 145, загальною площею 12,3 кв.м., та місця для стоянки під № 147, загальною площею 12,1 кв.м., які розташовані у будинку під № 3/4 по вул. Грецькій в м. Одеса, становить по 20000,00 грн. З огляду на наведене, суд вважає, що поділ спірного майна між сторонами шляхом виділу позивачу у власність місця для стоянки під № 145, загальною площею 12,3 кв.м., яке розташоване у будинку під № 3/4 по вул. Грецькій в м. Одеса, відповідатиме вимогам діючого законодавства та засадам розумності, виваженості й справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved