Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву від 26.01.2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображається в розрахунку заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав позивача. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 23.12.2019 року має заборгованість 132 586 грн 63 коп, яка складається з: 94 322, 19 грн - заборгованості за тілом кредиту, така ж сума зазначена в позовній заяві як заборгованість за простроченим тілом кредиту - 94 322, 19 грн, з 6728, 62 грн - заборгованості за простроченими відсотками, 24 745, 98 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - фіксована частина, 6289, 84 грн - процентна складова. Отже, загальна сума заборгованості за даним договором становить 132 586 грн. 63 коп, яку позивач просить суд стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 01 квітня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 30 квітня 2020 року. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 30 квітня 2020 року було вирішено проводити заочний розгляд справи, оскільки судова повістка та матеріали, що направлялись відповідачу за встановленим судом фактичним місцем його проживання повернулись до суду не врученими. Відповідача повідомлено про розглд ясправи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, про дату час і місце судового розгляду повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 30 квітня 2020 року, тому у відповідності до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі, з винесенням заочного рішення по справі, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України, коли у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, заперечення на позов не подав, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування даних умов. Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с. 10). Аналізуючи зазначений доказ, суд приходить до висновку, що з нього неможливо зробити висновок про дату її підписання, про суму кредиту, яка була отримана відповідачем, поскільки копія анкети - заяви, що долучена позивачем до позовної заяви, не містить такої інформації, із заяви не вбачається взагалі, з якою метою [PERSON] звертався до Приват Банку, жодної інформації про його бажання отримати кредит та про те, що він взагалі отримав будь-яку суму кредиту зазначена заява не містить. Поскільки зазначений доказ не містить інформації щодо предмета доказування, а саме - отримання відповідачем будь-якої суми кредиту, тому у відповідності до ст. 77 ЦПК України суд відкидає зазначений доказ як неналежний, поданий позивачем на підтвердження позовних вимог. Крім того, в анкеті-заяві відсутня відмітка про те, що [PERSON] отримав пам`ятку клієнта, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування та ознайомився з їх змістом під підпис, як про це зазначено в позовній заяві. На підтвердження позовних вимог позивачем надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.11-12), хоча відомостей про те, що відповідачем отримувалась кредитна карта анкета-заява не містить. Що стосується витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг, долучених позивачем на підтвердження позовних вимог, то вони також не містять підпису позичальника [PERSON] про ознайомлення з його умовами (а.с.13-30). Також суд вважає за необхідне заначити, що у позовній заяві не вказано, який розмір відсотків за користування кредитом погоджена сторонами при укладенні договору, не зазначено такий розмір і в анкеті-заяві, хоча в розрахунку заборгованості нарахована заборгованість по відсотках з посилання на ст. 625 УЦК України, але чому саме така сума нарахована, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено. Крім того, у розрахунку заборгованості позивачем зазначена однакова сума тіла кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту - 94 322 грн.192 коп., але що це за суми, чим вони передбачені, позивачем не обґрунтовано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачеві, повідомлення їй пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. У копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (без зазначення дати її підписання) відсутні дані про те, яка банківська картка була видана [PERSON] , строк її дії, який рахунок відкрито на ім`я позичальника, не зазначено кредитний ліміт та строк дії картки. Із даної заяви вбачається, що пам`ятка клієнта, яка є невід`ємною частиною договору, відповідачеві не видавалася. На підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості позивачем надано декілька розрахунків заборгованості за договором, зокрема і станом на 23.12.2019 року, на який посилається позивач при поданні позову, згідно даного розрахунку [PERSON] має заборгованості за договором на суму 132 586 грн 63 коп, яка складається з: 94 322, 19 грн - заборгованості за тілом кредиту, така ж сума зазначена в позовній заяві як заборгованість за простроченим тілом кредиту - 94 322, 19 грн, з 6728, 62 грн - заборгованості за простроченими відсотками, 24 745, 98 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. - фіксована частина, 6289, 84 грн - процентна складова. (а.с.7-9) Аналізуючи надані позивачем розрахунки заборгованості, суд вважає за необхідне зазначити, що вони підписані представником Приватбанку без вказання будь-яких даних, що його ідентифікують, що викликає сумнів у достовірності даного доказу, поданого позивачем на підтвердження позовних вимог. При вирішенні даної справи судом застосовується наступні положення Цивільного законодавства України. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач оформив платіжну картку кредитку, але яку саме чи «Універсальна» чи «Універсальна ГОЛД», висновок неможливо зробити. Також суд вважає за необхідне зазначити, що анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі 25 000 грн, як зазначено позивачем у позові, а також на умовах, обумовлених у позові. Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача. Тому суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу [PERSON] будь-якої кредитної картки. Поскільки АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого [PERSON] кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, тому суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеному ним у Постанові від 27 березня 2020 року по справі № 703/3063/18 (провадження № 61-11260св19). Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, суд вважає за необхідне врахувати також правову позицію, яка була викладена 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду, коли було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом по справі №342/180/17. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду відповідних доказів, що підтверджують факт отримання відповідачем такої картки, не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, тип картки, дату вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Також позивачем не було надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості. Розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, оскільки нічим іншим не підтверджується. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначив банк. Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, однак з цієї анкети-заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц. Зокрема, згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №221/5089/16-ц, - у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки. АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів, пені та штрафних санкцій відповідачу не є можливим. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, підстави для задоволення позову - відсутні, оскільки під час судового розгляду не було встановлена та обставина, що відповідач [PERSON] взагалі отримував будь-яку кредитні кошти від позивача, в анкеті-заяві не зазначено, яка сума кредиту фактично отримана відповідачем, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджені позовні вимоги, оскільки відповідачем фактично кредит не отримувався, його сума сторонами не обумовлена згідно доказів, поданих позивачем, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості. Суд прийшов до даного висновку на підставі аналізу поданих позивачем доказів, згідно яких відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що позивачем взагалі фактично отримувався будь-який кредит, який він в добровільному порядку не повернув АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і яка зазначена позивачем в розрахунку заборгованості. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, які не підтверджені належними і допустимими доказами. На основі викладеного,

Outcome: dismissed