overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що з 03 листопада 2004 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, від шлюбу вони мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, в зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтава, сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с.3). 03 листопада 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 536. Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої КП «Житлово-експлуатаційною організацією № 2» Полтавської міської ради, донька [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати її до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

В березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 12 квітня 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції в Тернопільській області, актовий запис № 47. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], яки проживає з нею і перебуває на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу є надмірне вживання відповідачем алкоголю, через що між ними виникають суперечки. Агресія з боку відповідача в таких ситуаціях привела до втрати довіри та поваги, а тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 12 квітня 2011 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції в Тернопільській області, актовий запис № 47. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникають суперечки внаслідок надмірного вживання відповідачем алкогольних напоїв. Агресія в таких ситуаціях з боку відповідача привела до втрати поваги та довіри між сторонами., а тому позивачка надалі перебувати в шлюбі не бажає. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки та малолітньої дитини сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Петрівцівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті свого чоловіка, вона, будучи спадкоємцем за законом, прийняла спадщину та проживає у спадковому будинку. Проте, оформити в порядку спадкування житловий будинок, розташований в с. Петрівці Миргородського району, не може по причині відсутності належних правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності чоловіка на цей будинок. В судове засідання позивачка не прибула, подавши письмову заяву, за змістом якої заявлений позов підтримала, просила задовольнити його та розглянути справу у її відсутність / а.с. 25 /. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, подавши до суду листа, за змістом якого цей учасник процесу не заперечував проти задоволення заявленого позову, справу просив розглянути у відсутність його представника / а.с. 20 /. Дослідивши письмові докази по справі та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, з 19 серпня 1978 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] / а.с. 12 /. За життя чоловік позивачки на підставі договору купівлі - продажу від 25 жовтня 1991 року придбав житловий будинок по [ADDRESS] / а.с. 3 - 5 /. Відомості про належну реєстрацію його права власності на це будинок в матеріалах справи відсутні. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть / а.с. 6 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Постановою державного нотаріуса від 17.03.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді житлового будинку та господарських будівель, після померлого чоловіка, позивачці відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння / а.с. 7 /. За повідомленням Першої миргородської державної нотаріальної контори спадщину після померлого [PERSON] за законом прийняла [PERSON], яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дочка спадкодавця відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки / а.с. 21, 22, 23 /. Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем за законом та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявила про відмову від спадщини, а навпаки вчинила дії по її прийняттю, вважається, що вона, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину в цілому. За результатами розгляду справи встановлено, що інші спадкоємці на спадщину, після померлого [PERSON], не претендують. З цих підстав суд приходить до висновку про те, що позивачка набула повне право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які перебували у володінні спадкодавця. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] - а.с. 3). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 20 березня 2014 року № 366, яка була видана виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

В березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 23 вересня 1981 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у Звиняцькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 07. Даний шлюб у них другий. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. З вини відповідача безпричинно виникали сварки та непорозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями. Фактично сім'я розпалася, існує формально. Позивачка [PERSON] подала в судове засідання письмову заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 23 вересня 1981 року сторони уклали і зареєстрували шлюб у Звиняцькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 07. За час спільного подружнього життя належної сім'ї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Чоловік часто вчиняє сварки, зловживає спиртними напоями. Позивачка втратила до відповідача почуття любові та людської поваги, фактично сім'я розпалася, існує формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 25 липня 1987 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу вони мають двох дітей сина [PERSON], який повнолітній та сина [PERSON], [INFO]. З весни 2011 року вони з відповідачем не проживають однією сім`єю, не підтримують сімейні стосунки, так як мають різні інтереси та погляди на життя, що призвело до того, що сім`я розпалася. У судове засідання позивачка не з'явилась, але від неї надійшла заява, в якій остання просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги. Відповідач також в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 25 липня 1987 року сторони зареєстрували шлюб у міському Палаці шлюбів, актовий запис - 1719, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим міським Палацом шлюбів 25 липня 1987 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, посилаючись на те, що 25.06.2013 року між ними було укладено договір про виконання робіт, за яким вона передала відповідачу значну частину обумовлених ними грошових коштів, а він виконав лише частину узгоджених ними робіт, а виконані здійснив неякісно. Тому просила розірвати договір від 25.06.2013 року, стягнути з відповідача на її користь 50000 гривень зайво сплачених нею грошових коштів, зобов'язати відповідача відшкодувати їй 30000 гривень спричиненої моральної шкоди та 800 гривень судових витрат. Для виготовлення мотивувальної частини рішення, з огляду на складність справи, необхідний певний час, тому,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, пояснюючи це тим, що 28.10.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1591. Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. У сторін постійно виникали сварки та непорозуміння. На сьогоднішній день сторони проживають окремо. Налагодити сімейні стосунки позивачка не бажає. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, де просив справу слухати у його відсутність, проти позову не заперечує, просив позов задовольнити. Вислухавши сторін, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, та не оспорювалось сторонами той факт, що 28.10.2011 року між сторонами було укладено шлюб. Це підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1591. 28.10.2011 року. Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] це підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 14.09.2012 року, яка проживає з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося. У сторін постійно виникали сварки та непорозуміння. На сьогоднішній день сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON]. Між його спадкоємцями було укладено нотаріальний договір про розподіл спадкового майна, відповідно до якого до малолітнього сина - [PERSON], перейдуть у спадщину житловий будинок та земельна ділянка в [ADDRESS]. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно нотаріус відмовив, з тих підстав, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виготовлений на ім'я спадкодавця за життя ним не був отриманий, а на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] в м.Бедльно, право власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку за цією адресою площею 0,0997 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно державного акту серія ЯМ №588038, кадастровий номер 3221055600:01:034:0044 в межах вказаний в державному акті. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не з'явились, просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько малолітнього [PERSON], який після його смерті спадщину прийняв, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.35), про смерть (а.с.7-8), інформаційного листа (а.с.40-41). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0997 га, кадастровий номер 3221055600:01:034:0044 та житлового будинку, які розташовані в [ADDRESS], що підтверджується копіями державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.43), технічного паспорту (а.с.10-16) та будівельного паспорту (а.с.24-32). Спадкоємцем вказаного майна є малолітній син спадкодавця - [PERSON], що підтверджується копією договору про розподіл спадкового майна (а.с.42). З листа начальника відділу Держземагентства у Бородянському району Київської області (а.с. 39) вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку був виготовлений, але не виданий . У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно [PERSON] не видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що підтверджується копією листа нотаріуса (а.с.40-41). Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

в березні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 20.01.2001 року. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, зникло почуття любові та довіри до нього, відсутність єдиних поглядів на подальше подружнє життя, що призводило до суперечок та сварок. З червня 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає примирення між сторонами неможливим. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила суд розірвати шлюб, укладений 20.01.2001 року, зареєстрований у ВРАГС Подільського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 25. Позивачка в судове засідання не з'явилась. До початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила суд розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила суд розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надав суду клопотання в якому просив розглянути справу у його відсутність. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 20.01.2001 року у ВРАГС Подільського РУЮ в м .Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 25, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] З червня 2013 року сторони не проживають сумісно, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру, стосовно проживання дитини сторони дійшли згоди. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved