Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що №б/н від 22.06.2011року [PERSON] отримала кредит в розмірі 8000,00грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.12.2016року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , а тому відповідач відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняв спадщину після смерті боржника за зазначеним кредитним договором до складу якої входять, у тому числі, і кредитні зобов`язання померлого позичальника. Тому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 6638,81 грн. та витрати по сплаті судового збору. 05.06.2020року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.07.2020року прийнято до свого провадження цивільну справу в зв`язку з визначенням нового складу суду. Представник позивача в підготовчому засідання позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору №б/н від 22.06.2011року [PERSON] отримала кредит в розмірі 8000,00грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Станом на 11.11.2019року розмір заборгованості за договором № б/н від 22.06.2011р. склав 6638,81грн. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2016року. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зі змісту зазначених норм видно, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 18.02.2019року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Першої вінницької державної нотаріальної контори з претензією в порядку ст. 1281 ЦК України. 27.02.2019року Перша вінницька державна нотаріальна контора направила претензію ПАТ КБ «Приватбанк» до Третьої вінницької державної нотаріальної контори. Згідно копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] та згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2017року [PERSON] прийняв у спадщину квартиру [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Норми ст.ст. 509, 623, 625 ЦПК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику ( ст. 1054 ЦК України). Враховуючи викладене та те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00грн. На підставі викладеного згідно ст. 1281 ЦК України,

Outcome: approved