Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

В березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначав, що відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24.11.2016. За даною генеральною угодою відповідачка отримала кредит в розмірі 4772, 81 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 %. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 13.01.2020 становить 10153,20 грн., та складається із: 4376,87 грн. заборгованості кредитом; 2528,95 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3247,38 - заборгованість за пенею. 11 березня 2020 року суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подала. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 листопада 2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 6). Підписуючи анкету-заяву, відповідач погодилася, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом у анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона ознайомлена і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як це слідує з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на офіційному сайті банку. [PERSON] зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. 24 листопада 2016 року між банком та відповідачкою була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 7). Згідно умов зазначеної генеральної угоди позичальнику [PERSON] був зменшений розмір заборгованості, що виникла в період з дати надання кредиту, а саме, відсотки на 558,68 грн., комісію на 108,24 грн., штраф на 5487,91 грн. (п. 1.1.1). Заборгованість за Договором 1 з дати підписання генеральної угоди становить 5092,83 (п. 1.1.2). Згідно п. 2.1 генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 4772,83 грн. на термін 24 місяці з 24.11.2016 по 30.11.2018 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 4772,83 грн.в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказаний в Заяві, Умовах та правилах термін. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку починаючи з 1 по 25 кожного місяця позичальник надає грошові кошти у сумі 252,34 грн. для погашення заборгованості за кредитом , яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат згідно з умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2018. Пунктом 2.8 генеральної угоди встановлено, що при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, остання сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах, за кожен день прострочення. У Генеральній угоді позичальник вказала, що ознайомилася і згодна з Умовами і Правилами, своїм підписом підтвердила факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк». Також позичальник вказав, що згоден, що ця Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між ним і банком кредитний договір. Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, з якого слідує, що за Кредитним договором № б/н від 24.11.2016 станом на 13.01.2020 утворилась заборгованість на загальну суму 10153,20 грн., яка складається із: 4376,87 грн. заборгованості за кредитом; 2528,95 грн. заборгованість за процентами, в тому числі несплачені проценти на прострочену заборгованість, а також нарахованої пені в сумі 3247,38 грн. (а. с. 4,5). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою: пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України). Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 30 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. [PERSON] , підписуючи Генеральну угоду 24 листопада 2016 р., була ознайомлена зі строком дії кредитного договору, який становить 24 місяці з 24.11.2016 по 30.11.2018, відсотковою ставкою за користуванням кредитом в розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з положень п. 2.1 Генеральної угоди, суд визначає розмір заборгованості за процентами, який підлягає стягненню з відповідача на користь банку за період з 24 листопада 2016 року по 31 жовтня 2018 року в розмірі 2024,39 грн. (24 % річних, або ж 2.00% на місяць). Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих банком після 31 жовтня 2018 року відсутні, тому вимоги банку щодо стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за пенею у розмірі 3247,38 грн. задоволенню не підлягають, оскільки у Генеральній угоді, підписаній сторонами, хоча і є умови про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання (п. 2.8), проте, не визначений її розмір та порядок обрахування. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір пені і порядок нарахування посилався на Генеральну угоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету та Генеральну угоду, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені за прострочення погашення кредиту, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та Генеральній угоді домовленості сторін про розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.11.2016 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили письмово відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Як вбачається з Генеральної угоди від 24.11.2016 остання укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 05.11.2012, за яким [PERSON] має непогашену заборгованість. Дані обставини відповідачкою не заперечуються. З огляду на зазначене, беручи до уваги ,що отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника на користь банку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 4376,87 грн. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини неповернення позичальником отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування кредитом за період з 24.11.2016 по 31.10.2018, а також, що визначене на підставі Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» нарахування та сплата пені не може вважатися частиною кредитного договору, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту 4376,87 грн. та відсотків за зазначений вище період в сумі 2024,39 грн. В іншій частині позовні вимоги суд визнає такими, що не підлягають задоволенню, в зв`язку з відсутністю належних доказів їх погодження сторонами. Суд, з огляду на часткове задоволення позову, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог. При подачі позову банком було сплачено 2102 грн. судового збору. Оскільки даним рішенням позов задовольняється частково та визначено до стягнення з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 6401,26 грн., то вимоги банку задоволено на 63 %. (6401,26*100/10153,20). Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 1324,26 грн. (2102*63%/100). На підставі положень ст.ст. 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 533, 536, 554, 610, 612, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055,1056-1 ЦК України, суд,-

Outcome: partial