Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.01.2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Посилаючись на те, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.03.2019 року має заборгованість у розмірі 22 187,62 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2259,87 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 15 645,01 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2750 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 1032,74 грн. (процентна складова), просив стягнути з відповідача на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06.05.2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін . Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином, судовою повісткою. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст.. 279 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що 30 січня 2014 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з тарифним платом «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних, які мали нараховуватися на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році. При цьому банк видав [PERSON] кредитну картку № [NUMBER] (строк дії картки до 09/16) для обслуговування карткового рахунку та перерахував кредитні кошти на вказаний рахунок. Крім того 19.08.2014 р. [PERSON] отримав кредитну картку № [NUMBER] (строк дії 08/18), № [NUMBER] (строк дії 08/19). АТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих відповідачем Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом правління банку від 23 серпня 2006 року № С-169 (далі - Умови і Правила). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право АТ КБ «Приватбанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку. АТ КБ «Приватбанк» встановило [PERSON] початковий кредитний ліміт у розмірі 1 800 грн. У подальшому цей ліміт був зменшений. Відповідач зобов`язався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. Кредит мав бути повністю погашений відповідачем не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці; з 01.04.2014 р. - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. Пеня - 0,24% від суми загальної заборгованості(нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн., щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. [PERSON] одержав 1800 грн. кредитних коштів, останній платіж - 101 грн. внесено ним 18.10.2015 року. З того часу відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором. Станом на 18.03.2019 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 22 187,62 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2259,87 грн., заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 15 645,01 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2750 грн. та штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 1032,74 грн. (процентна складова). Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами у справі. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Що стосується позовних вимог про стягнення пені та штрафів, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Умовами і правилами надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами договору, передбачено право кредитора у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань нарахування пені та штрафу. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штраф, суд вважає, що стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині та процентній складовій, який є менший за розмір заборгованості по пені, що з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3792грн. 61 коп. з яких 2259 грн. 87 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1032,74 грн. - штраф (процентна складова). У відповідності до п.3.ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог в розмірі 328,30 грн.

Outcome: partial