Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В березні 2015 року до Рівненського міського суду надійшов на розгляд позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, вона є співвласником квартири [ADDRESS]. Право приватної власності на ? частки у зазначеній вище квартирі набуте позивачем на підставі договору про поділ спільного майна подружжя ВМА № 265498 р. № 2-859 від 25.11.2008 року. Іншим співвласником ? частки квартири є її дочка, [PERSON] [INFO], право власності на підставі договору дарування ВМС № 918235 р. № 1-400 від 16.03.2009 року. В квартирі [ADDRESS] до липня 2008 року проживав колишній чоловік позивача, відповідач [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено актовий запис за № 451 від 10 липня 2008, свідоцтво про розірвання шлюбу видано 14.10.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Після розірвання шлюбу відповідач покинув квартиру у якій проживав, тобто з липня 2008 року [PERSON] не проживає у квартирі за місцем реєстрації та жодного разу в ній не зявлявся. На даний час сторони не спілкуються і звязків не підтримують. Відповідач самостійно, добровільно, забравши свої речі, вибув на інше постійне місце проживання, будь яких перешкод в користуванні вказаним житлом ніхто йому не чинив. Будь яких витрат щодо утримання квартири та сплати комунальних платежів, які нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб, відповідач не несе, квартирою не користується. Вказане підтверджується письмовими доказами та може бути підтверджене свідками в суді. Вважає наявними передбачені ст.ст. 405 ЦК України підстави та просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 194 в будинку № 1 по вулиці Костромська в місті Рівне. Заперечення відповідача на позовну заяву не надано. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що у звязку із реєстрацією відповідача в квартирі вона змушена тривалий час нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, виникають складнощі при оформленні документів в різних інстанціях, що в сукупності змусило позивача звернутись до суду. Просила справу розглянути у відсутність відповідача, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] був повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою, за адресою зареєстрованого постійного його місця проживання, додатково здійснене оголошення про місце, дату та час розгляду справи в газету Вісті Рівненщини відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено доказами, наявними у справі, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не надав. Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у відсутність відповідача, який вважається належно повідомленим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України за згодою позивача, з винесенням заочного рішення в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені, підлягають до задоволення. Судом встановлено згідно Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №№ 21233831 та 22606768, що квартира [ADDRESS] на належить на праві приватної спільної часткової власності часткою, по ? її частині, позивачу [PERSON] та її дочці [PERSON]. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. З дослідженої судом довідки ЖКП «Покровське» № 1099 від 06.03.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. З досліджених в судовому засіданні актів 01.08.2014 року, 03.11.2014 року, 02.02.2015 року, 06.03.2015 року, складених за участю майстра ЖКП «Покровське» та підписаних членами комісії вбачається, що [PERSON], [INFO], колишній член сім»ї власників житла, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований але не проживає з 2008 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що добре знають сімю Богуш. Відомо, що відповідач після розлучення сторін вибув із квартири добровільно, забрав свої речі, із 2008 року в квартирі не проживає. На запитання головуючої вказали, що їм невідомі поважні причини не проживання або претензії відповідача на квартиру, або перешкоди в користуванні нею з боку позивача. Місцезнаходження відповідача невідоме. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що факт відсутності і не проживання відповідача [PERSON] понад один рік, /близько семи років/ в приміщенні спірної квартири без поважних на те причин та без відповідної домовленості із власниками житла знайшов своє підтвердження на підставі досліджених належних доказів, суд прийшов до висновку, що слід визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного. ст.72, ЖК України, ст. 405 ЦК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-ІУ від 11.12.2003 року,

Outcome: approved