Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.05.2006 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.\~\~\~\~\~\~ Відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконав і станом на 31.01.2019 року сума заборгованості за кредитним договором становить 257\~335,45 гривень, яка складається з наступного: - 10\~931,90 гривень - заборгованість за кредитом; - 242\~703,55 гривень - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; - 3\~700,00 гривень заборгованість за пенею та комісією. Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості та кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість відповідача за даним договором становить 124\~525,46 гривень, яка складається з наступного: - 10\~931,90 гривень - заборгованість за кредитом; - 113\~320,56 гривень - заборгованість по процентам за користуванням кредитом з 16.03.2006 року по 30.03.2018 року. Тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом у розмірі 10\~931,90 гривень та заборгованість по процентам за користуванням кредитом з 16.03.2006 року по 30.03.2018 року у розмірі 113\~320,56 гривень, а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача до судового засідання позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення (а.с.3 зворот). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, до судового засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.36,39). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 30.05.2006 року між позивачем і [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.05.2006 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] встановив, що станом на 31.01.2019 року відповідач має заборгованість в розмірі 257\~335,45 гривень, яка складається з наступного: 10\~931,90 гривень - заборгованість за кредитом; 242\~703,55 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3\~700,00 гривень заборгованість за пенею та комісією. Проте позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом лише в частині тіла кредиту у розмірі 10\~931,90 гривень та заборгованості по процентам за користуванням кредитом з 16.03.2006 року по 30.03.2018 року у розмірі 113\~320,56 гривень. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 10\~931,90 гривень в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 16.03.2006 року по 30.03.2018 року, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Заява [PERSON] , підписана 30.05.2006 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між позивачем та відповідачем Договір. Частиною 2 статті 631 ЦК України встановлено, що договір набирає чинності з моменту його укладення. Отже, позивач має право вимагати стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з моменту укладання такого договору, а саме з 30.05.2006 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 36,00%, з 01 січня 2013 року Банк зменшив ставку до 30,00%, з 01 вересня 2014 року збільшив ставку до 34,80%, а з 01 квітня 2015 року встановив її у розмірі 43,20%. В матеріалах справи немає належних доказів про повідомлення відповідача про збільшення та зменшення процентної ставки. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Договору, за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Для з`ясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд, заборгованість за кредитом, що становить 10\~931,90 гривень, перемножує на 36,00% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобов`язання з 01 вересня 2014 року по 30 березня 2018 року, що становить 1307 днів. Отриманий результат є розміром заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 39\~819,57 гривень. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 30 травня 2006 року по 30 березня 2018 року у розмірі 39\~819,57 гривень. У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.5 ч.2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору. З урахуванням переліченого, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості за кредитом 10\~931,90 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30 травня 2006 року по 30 березня 2018 року у розмірі 39\~819,57 гривень, всього на загальну суму 50\~751,47 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 784,64 гривень, що є пропорційним до задоволеної частини вимог, оскільки позов судом задоволено частково. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню: заборгованість за кредитом в розмірі 10\~931,90 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30 травня 2006 року по 30 березня 2018 року в розмірі 39\~819,57 гривень, а також судовий збір в розмірі 784,64 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial