overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Бердянська міська рада звернулась до суду з позовом, де вказала, що будівля гуртожитку по [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради. Кімната [NUMBER] гуртожитку надана [PERSON], і в ній зареєстроване постійне місце проживання відповідача. Згідно інформації Комунального підприємства «Житлосервіс-2а» відповідачка не проживає у гуртожитку більше 6 місяців. Будь -якою інформацію щодо поважності причин відсутності [PERSON] у жилому приміщенні позивач не володіє. На підставі того, що відповідачка більше, ніж 6 місяців відсутня за місцем основного проживання, просить визнати її такою, що втратила право користування кімнатою [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS]. Представник позивача за довіреністю Огуз І. А. в судове засідання не явилася, в заяві просить розглянути справу за її відсутності у заочному порядку, на задоволенні позову наполягає і просить задовольнити його у повному обсязі. Відповідачка вважається сповіщеною належним чином, в судове засідання не явилася, заяви про відкладення справи не надала, заперечень проти позову не представила, і суд зі згоди позивача розглядає справу у заочному порядку на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи - Комунального підприємства «Житлосервіс-2а» в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, заяв про відкладення справи не надав, і суд розглядає справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову Бердянської міської ради виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бердянської міської ради 08. 11. 2002 року, гуртожиток по [ADDRESS] належить на праві власності територіальній громаді м. Бердянська в особі Бердянської міської ради. Згідно довідки КП «Житлосервіс-2а» від 27. 05. 2014 року в кімнаті [NUMBER] зазначеного гуртожитку зареєстроване постійне проживання [PERSON]. З актів обстеження гуртожитку на предмет виявлення осіб, що в ньому не мешкають, від 18. 05. 2013 року, 09. 09. 2013 року, 28. 05. 2014 року вбачається, що відповідачка не проживає в кімнаті [NUMBER] більше 5 років, акти складені зі слів сусідів. Частина 1 ст. 71 Житлового Кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідачка втратила інтерес до кімнати [NUMBER] гуртожитку, причина її відсутності не є поважною, вона більше 5 років відсутня за місцем постійної реєстрації, отже є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Стаття 72 ЖК України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем були надані належні докази відсутності відповідача понад 6 місяців в кімнаті [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS], позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Бердянська міська рада звернулась до суду з позовом, де вказала, що будівля гуртожитку по [ADDRESS] є власністю територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради. Кімната [NUMBER] гуртожитку надана [PERSON], і в ній зареєстроване постійне місце проживання відповідача. Згідно інформації Комунального підприємства «Житлосервіс-2а» відповідач не проживає у гуртожитку більше 6 місяців. Будь -якою інформацію щодо поважності причин відсутності [PERSON] у жилому приміщенні позивач не володіє. На підставі того, що відповідач більше, ніж 6 місяців відсутній за місцем основного проживання, просить визнати його таким, що втратив право користування кімнатою [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS]. Представник позивача за довіреністю Огуз І. А. в судове засідання не явилася, в заяві просить розглянути справу за її відсутності у заочному порядку, на задоволенні позову наполягає і просить задовольнити його у повному обсязі. Відповідач вважається сповіщеним належним чином, в судове засідання не явився, заяви про відкладення справи не надав, заперечень проти позову не представив, і суд зі згоди позивача розглядає справу у заочному порядку на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи - Комунального підприємства «Житлосервіс-2а» в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, заяв про відкладення справи не надав, і суд розглядає справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову Бердянської міської ради виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бердянської міської ради 03. 07. 2003 року, витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно, гуртожиток по [ADDRESS] належить на праві власності територіальній громаді м. Бердянська в особі Бердянської міської ради. Згідно довідки КП «Житлосервіс-2а» від 27. 05. 2014 року в кімнаті [NUMBER] зазначеного гуртожитку зареєстроване проживання [PERSON]. З актів обстеження гуртожитку на предмет виявлення осіб, що в ньому не мешкають, від 28. 05. 2013 року, 12. 09. 2013 року, 29. 05. 2014 року вбачається, що відповідач не проживає в кімнаті [NUMBER] більше 5 років, акти підписані свідками. Частина 1 ст. 71 Житлового Кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач втратив інтерес до кімнати [NUMBER] гуртожитку, причина його відсутності не є поважною, він 5 років відсутній за місцем постійної реєстрації, отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Стаття 72 ЖК України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем були надані належні докази відсутності відповідача понад 6 місяців в кімнаті [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS], позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~Бердянська міська рада звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою № 24 (нова нумерація №14) у гуртожитку по вул. К.Маркса, 4 в м. Бердянськ. В позові зазначено, що гуртожиток по вул. К.Маркса, 4 в м. Бердянськ є власністю позивача на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. В кімнаті № 24 по вул. К.Маркса, 4 в м. Бердянськ зареєстровано місце постійного проживання відповідача. 09.12.2014 року, 18.02.2015 року та 21.04.2015 року були проведені обстеження кімнати на предмет проживання відповідача. В ході обстеження було встановлено, що [PERSON] в кімнаті № 24 не мешкає. Зі слів сусідів відповідач не проживає за місцем реєстрації більше 10 років, в кімнаті проживав його син, але з липня 2014 року він також не зявляється в гуртожитку. \~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився. До суду повернуто конверт, направлений на адресу його зареєстрованого місця проживання, із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа в судове засідання представника не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлена - у справі пошщтове повідомлення про отримання повістки-повідомлення. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Справу розглянуто за відсутності відповідача за згоди позивача заочно. \~\~\~\~\~\~\~ Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.. 71 Житлового кодексу України житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем зберігається протягом шести місяців. \~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що позивач є власником гуртожитку по вул. К.Маркса, 4 в м.Бердянськ на підставі свідоцтва про право власності № 762 від 19.12.2002 року. Відповідно до довідки КП «Житлосервіс-2А» від 16.02.15 р. № 205 в кімнаті № 24 (14) гуртожитку № 4 по вул.К.Маркса в м.Бердянськ зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Згідно копій актів обстеження кімнати № 24 (14) будинку № 4 по вул. К.Маркса в м.Бердянськ, від 09.12.2014 року, 18.02.2015 року, 21.04.2015 року, на момент виходу комісії, зі слів сусідів встановлено, що відповідач не проживає в кімнаті більше десяти років (а.с. 9-11) \~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в кімнаті № 24 (14) по вул. К.Маркса, 4 в м.Бердянськ більше шести місяців. \~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з цього, позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Бердянський міжрайонний прокурор 04.07.2014р. звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів шкоду, заподіяну державі внаслідок незаконного рибного промислу в розмірі 55 092,40 грн. В суді прокурор наполягає на вимогах позову та просить задовольнити його. Відповідачі не прибули, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечень не мають. Суд, заслухавши прокурора та вивчивши докази, приходить до наступних висновків. Факт порушення відповідачами природоохоронного законодавства підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.01.2014р., згідно якого [PERSON] та [PERSON] о 07.00 годині 15.01.2014р. в районі Обиточної коси, на відстані приблизно 17 км від узбережжя, на катері «Казанка» здійснили незаконний вилов риби забороненими знаряддями лову - двома сітями та виловили рибу: пиленгас -7 шт., креветку 1960 шт., севрюгу - 1 шт. (а.с. 4,5). Згідно розміру компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження тварин із числа видів, занесених до Червоної книги України, розмір компенсації за севрюгу звичайну складає 48 000 грн. За розрахунком матеріального збитку, загальна сума шкоди складає 55092 грн. 40 коп. (а.с. 6). Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 07.04.2014р. [PERSON] та [PERSON] визнано винними за ч.1 ст.249 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. кожному з конфіскацією знарядь і засобів промислу і всього добутого (а.с. 11-12). Прокурор при подачі позову діє в межах і відповідно до ст.37 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Винні в спричиненні збитку навколишньому природному середовищу особи, за ст. 68 названого закону, зобов'язані відшкодувати її в повному обсязі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, підлягає відшкодуванню шкода в повному обсязі, заподіяна юридичній особі неправомірними діями іншою особою. Розрахунок шкоди відповідачами не оспорено. Судові витрати - сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Берегівський міжрайонний прокурор Закарпатської області в інтересах держави в особі Косонської сільської ради Берегівського району, Берегівської районної ради Закарпатської області, Закарпатської обласної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє вамостійних вимог щодо предмета спору Берегівська РДА про стягнення втрат сільськогогосподарського виробництва. У відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України, враховуючи особливості даної справи суд відкладає складання рішення в повному обсязі та вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення, повідомивши учасників процесу, що рішення в повному обсязі буде складено протягом пяти днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Берегівський РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданих збитків, зазначивши, що відповідач згідно акту № 106526 від 09.11.2013 року, порушив Правила користування електричною енергією для населення, а саме, комісією виявлено самовільне підключення електропроводки житлового будинку поза приладом обліку шляхом відгалуження від головного вводу після відключення енергопостачання у звязку із заборгованістю, спожита таким чином електроенергія не враховувалась і не сплачувалась. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавала, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивача. Дослідивши письмові докази по справі, оцінивши всі обставини, що мають значення для правильного її вирішення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією. Відповідно до ст. 11 ч. 2 п. 3 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. І згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Оскільки матеріалами справи доведено факт порушення Правил користування електроенергією відповідачем [PERSON], а саме, комісією виявлено самовільне підключення після відключення у звязку із заборгованістю, спожита таким чином електроенергія не враховувалась і не сплачувалась, в звязку з чим Берегівському РЕМ ПАТ Закарпаттяобленерго були завдані збитки, тому вони підлягають відшкодуванню відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Березівська сільська рада Глухівського району звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 22 червня 2008 року помер [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. За життя він мав у власності земельні ділянки площею 5,28 га та 1,32 га, розташовані на території колишньої Первомайської сільської ради Глухівського району, які належали йому відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 № 670020 та серії Р2 № 670361. У шлюб покійний не вступав, дітей не мав. Після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, заповіт від його імені не посвідчувався. Таким чином, спадщина не була прийнята. За вказаних обставин заявник просить визнати спадщину після смерті [PERSON] відумерлою та передати її територіальній громаді в особі Березівської сільської рада Глухівського району. В судове засідання представник заявника не зявилась, представила заяву, в якій вимоги підтримала, а справу просить розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи до суду також не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 22 червня 2008 року помер [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Померлий [PERSON] за життя був власником земельних ділянок площею 5,28 га та 1,32 га, розташованих на території колишньої Первомайської сільської ради Глухівського району, які належали йому відповідно до Державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 № 670020 та серії Р2 № 670361. Також судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв. Крім того, згідно повідомлення Березівської сільської ради Глухівського району, померлий [PERSON] на момент смерті проживав один, в шлюб не вступав, дітей не мав, інформація про рідних та близьких осіб, або інших спадкоємців [PERSON] в сільській раді відсутня. Інформація про наявність заповіту та про заведення спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 22 червня 2008 року, у Спадковому реєстрі відсутня. Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати спадщину після смерті [PERSON] відумерлою та передати її територіальній громаді в особі Березівської сільської ради Глухівського району.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Березівська сільська рада звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, вказуючи, що [INFO] померла [PERSON], яка мала у власності дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя вона склала заповіт, у якому визначила спадкоємцем свого племінника - [PERSON] Посилаючись на те, що [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON], а інших спадкоємців немає, сільська рада просила визнати цю спадщину відумерлою. Представники заявника та заінтересованої особи, просили розглянути справу у їх відсутність. Перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Тобто, правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути фізична відсутність спадкоємців за заповітом та за законом. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] за життя склала заповіт, у якому визначила спадкоємцем [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Останнє місце проживання її було у с. Первомайське Глухівського району, де до дня смерті вона проживала разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відтак [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] Проте [INFO] [PERSON] помер (а.с.17). Спадкоємцями після його смерті є його неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже неповнолітні діти [PERSON] прийняли спадщину після його смерті, а тому у цій справі існують спадкоємці, що дає суду підстави для відмови у заяві. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 1268, 1277 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

березня 2.016 року позивач звернувся до суду із позовом в якому посилається не те, що між нею та відповідачем 17 листопада 2007 року Відділом РАЦС Іванківського РУЮ був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO] Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя позивача та відповідача стало нестерпним та неможливим, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки між ними фактично припинено. Позивач не бачить ніякої можливості зберегти колись спільну сім'ю. Позивач просить шлюб розірвати, спільну дитину до досягнення нею повноліття залишити на вихованні матері. В судове засідання сторони не з'явилися, про слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомили. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.11.2007 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]), від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 14.09.2010 р.). Сторони виявили взаємне бажання розірвати шлюб, і причини які спонукають їх до прийняття такого рішення суд вважає обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх від спільної дитини.. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Питання судових витрат вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України, позивач згоден понести їх самостійно та сплатив судовий збір при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

березня 2021 року засобами поштового зв`язку АТ КБ «Приватбанк» (далі - «позивач») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - «відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 17 029,27 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 16.12.2014 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13 000,00 грн. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через банківській сайт. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: dismissed