Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 18.10.2003 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015. Від цього шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення спільного проживання відповідач не надавав коштів на утримання сина, не цікавився його вихованням. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, не провідує його, не телефонує, не цікавиться життям дитини. З червня 2019 року він перестав сплачувати аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім цього, відповідач повідомив позивачу, що бажає добровільно відмовитись від батьківських прав стосовно [PERSON] . Ухвалою від 02.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В підготовче засідання позивач не з`явилась. Надіслала заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за новонародженою дитиною. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився. Подав клопотання про визнання позову. З метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19 просив розглянути справу без його участі. Також, в матеріалах справи знаходиться належним чином завірена копія нотаріально засвідченої заяви [PERSON] , якою він дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи в підготовче засідання також не з`явився. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, висновок органу опіки та піклування підтримав у повному обсязі. Суд вважав за можливе провести підготовче засідання у відсутності учасників справи. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов`язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пуктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015. Даним рішенням позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 10-11). 15 травня 2019 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , в результаті чого змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). У [PERSON] та [PERSON] є спільний син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з довідки від 31.01.2020, виданої КП Городенківським некомерційним центром «Первинної медичної допомоги», [PERSON] знаходиться у лікаря-педіатра на обліку з приводу вродженого захворювання (а.с. 24). Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку/доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Також судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина. Так, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2019 становить 7450,15 грн. (а.с. 13-15). Позивач житлом забезпечена, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП [PERSON] (а.с. 19-23). Згідно з висновку органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 04.03.2020 № 01-29/109, даний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 17-18). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від свого батьківського обов`язку по вихованню сина, не спілкується з ним, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, не цікавиться ним та не проявляє до нього належної турботи, не забезпечує належно матеріально, що негативно впливає на його розвиток як на складову виховання. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку батька по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дитини, тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] . При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959, враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 з відповідача вже ухвалено стягувати аліменти на сина [PERSON] . Тому підстави для застосування ч. 3 ст. 166 СК України відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення з державного бюджету половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved