Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ним з прилюдних торгів була придбана квартира за адресою: [ADDRESS], про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на дану квартиру від 21 травня 2013 року. У вказаній квартирі до її продажу проживав відповідач, однак останній на даний час не є її власником, але залишається зареєстрованим, тобто з реєстрації не знявся, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його посилаючись на те, що відповідач втратив право користування квартирою позивача, після того, як він придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до протоколу № 1-к-064-ІІІВ-і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить [PERSON] від 15 травня 2013 року став їх переможцем. Право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на майно, виданим 21 травня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 травня 2013 року № 3732908. Після набуття права власності позивачем було з'ясовано, що у вказаній квартирі залишились зареєстрованими відповідачі, а саме [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 1087 від 25 вересня 2013 року, виданою ТОВ «Київжитлосвіт». На даний час відповідачі у вказаній квартирі не проживає, разом з тим не вживає передбачених законом дій щодо зняття з реєстраційного обліку в квартирі. В ч.1 ст. 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що на даний час позивач є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] суд вважає, що він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (квартирою), в тому числі шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування належною йому квартирою, що може бути підставою для зняття його з реєстраційного обліку в даній квартирі. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Отже, з перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири, в даному випадку позивачеві, належить право користування та розпорядження своєю квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] За таких обставин, оскільки колишні власники квартири, відповідачі по справі, втратили право власності на цю квартиру, вони фактично втратили право користування цією квартирою, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, у зв'язку з чим задовольняє його. На підставі викладеного,

Outcome: approved