Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» далі АТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23 жовтня 2018 між ним та [PERSON] укладено кредитний договір №010/0983/82/472473 згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит з максимальним лімітом 300 000 грн, розмір поточного ліміту на дату підписання заяви 50000 грн, строком до 23.10.2022 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 45 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Однак [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту. 03 травня 2019 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 010/0983/82/472473/81-1/31036, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження позичальника, у зв`язку із чим Додаток №1 викладено в новій редакції. Станом на 14 січня 2020 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 67793 грн. 97 коп., з яких: 50000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 17793 грн. 97 коп. - заборгованість за недозволеним овердрафтом. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 23.10.2018 року в розмірі 67793 грн. 97 коп. та судові витрати. Відповідно до поданих суду заяв представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.67). Відповідач у наданий судом строк та станом на 14.08.2020 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 23 жовтня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №010/0983/82/472473, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 50000 грн. строком до 23.10.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 45% річних. 03 травня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №010/0983/82/472473/81-1/31036 з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання позичальником зобов`язань з кредитним договором, у зв`язку із чим Додаток №1 викладено в новій редакції. На підставі п.1.3 Додаткової угоди тимчасово, з дати застосування змін по 02 листопада 2019 року позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти у розмірі 36% (а.с.18) Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14 січня 2020 року становить 67793 грн. 97 коп., з яких: 50000 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 17793 грн. 97 коп. - заборгованість за недозволеним овердрафтом (а.с.5-6) 20 грудня 2019 року Банк надіслав на адресу позичальника [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за змістом якої вбачається, що [PERSON] припинив належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого мається заборгованість у розмірі 65064,52 грн. Зазначена сума визначена станом на 30.11.2019 року і буде збільшена відповідно до умов кредитного договору на дату фактичного погашення (а.с.20) Відповідно до п.4.2 кредитного договору клієнт зобов`язаний до двадцятого числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплатити Банку обов`язковий платіж в розмірі п`яти відсотків від власної заборгованості перед Банком (яка включає заборгованість за кредитом, проценти, неустойки, комісійні винагороди за обслуговування кредитного рахунку, проценти за недозволеним овердрафтом), але не менше 30 грн або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менша за зазначену суму. Заборгованість за недозволеним овердрафтом та сума прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором мають бути сплачені клієнтом у повному обсязі негайно (а.с.8) Позичальник [PERSON] засвідчив та гарантував, що він має відповідний фінансовий стан володіє достатнім рівнем платоспроможності і кредитоспроможності, необхідних для вчасного виконання ним визначених заявою зобов`язань, не існує і йому невідомі обставин, які можуть негативним чином вплинути на виконання ним визначених заявою зобов`язань або про будь які інші поточні або майбутні зобов`язання, які можуть мати пріоритет над виконанням визначених заявою зобов`язань. (п. 7.1.1. Кредитного договору). Таким чином, з укладенням кредитного договору, у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. Однак, вимоги кредитора не були виконані, заборгованість не погашена. При вирішенні спору суд виходить з вимог ст. 509 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.,ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач неналежним чином виконував договірні зобов`язання. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав відзиву на позов та доказів того, що він договір не укладав, не отримував кредитний ліміт на платіжну картку, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договору та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, щодо якого не надійшло заперечень та спростувань відповідача, вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. При розгляді вказаної справи суд бере до уваги, що відповідач користувався вказаними коштами, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, тобто використовув їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знав, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем, які до того ж самим відповідачем не оспорювались та не заперечувались. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 23 жовтня 2018 року у розмірі 67793 грн.97 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 2102 грн. 00 коп. (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 3, 526, 530, 533, 549, 551, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved