Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя, в якій просила визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,0610 га, кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку та стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір в розмірі 768, 40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.10.2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] ними було придбано спільне майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0610 га, кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, що підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки від 02.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] за № 7231. Під час підписання договору [PERSON] у своїй заяві, підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. від 02.08.2008 року за № 7230, що зберігається у справах приватного нотаріуса дала згоду на укладання договору купівлі зазначеної в даному договорі земельної ділянки в період знаходження її з покупцем в зареєстрованому шлюбі. На підставі вказаного договору купівлі - продажу на ім`я відповідача [PERSON] був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0610 га, кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку. 03.04.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя шлюб між ними було розірвано. Таким чином, вказана вище земельна ділянка була придбана під час зареєстрованого шлюбу у спільну сумісну власність. Між сторонами ніяких угод щодо розподілу часток у спільній сумісній власності не укладалось і відповідно до закону їх частки є рівними. На підставі викладеного, [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.12.2019 року залучено до участі у вищевказаній цивільній справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.09.2020 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - [PERSON] прийнято до провадження, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Уточнивши позовні вимоги, третя особа [PERSON] просила визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та визнати її добросовісним набувачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку за відплатним договором купівлі - продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] від 03.07.2015 року. При цьому, [PERSON] не знала та не могла знати, що на момент укладення договору [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Крім того, з поданих нотаріусу документів при укладенні правочину не вбачається жодної інформації про перебування [PERSON] у шлюбі. Таким чином, оскільки добросовісність [PERSON] не спростована та не підтверджується наявними у справі доказами, її слід визнати добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Отже, оскільки позивач [PERSON] не визнає право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, в той час як вона є добросовісним набувачем відповідної земельної ділянки, є підстави для визнання права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного, [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог третьої особи [PERSON] , раніше надавала письмові заперечення на уточнену позовну заяву третьої особи [PERSON] . Крім того заперечувала щодо застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки про порушення її права вона дізналася 06.10.2016 року, коли звернулася до держаної адміністрації із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку, проте було відмовлено, так як відповідач без її згоди відчужив земельну ділянку на користь [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Уточнену позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] повністю підтримав та просив її задовольнити з викладених в уточненій позовній заяві підстав, раніше надавав письмові пояснення по справі. Також просив застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності, у зв`язку з чим відмовити у задоволенні позовних вимог. 03 серпня 2021 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 03 квітня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 02 серпня 2008 року, відповідачем [PERSON] було придбано у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0610 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки, 02.08.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Левчук О.Б., за реєстровим № 7230. На підставі договору купівлі - продажу вищевказаної земельної ділянки від 02 серпня 2008 року, на ім`я [PERSON] був виготовлений державний акт на право власності серія ЯЛ № 102840 на земельну ділянку площею 0,0610 га, цільове призначення - 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 03.07.2015 року [PERSON] було придбано у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0610 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки, 03.07.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Кравцовою О.В., за реєстровим № 2582. На підставі договору купівлі - продажу вищевказаної земельної ділянки від 03 липня 2015 року, на ім`я [PERSON] було виготовлено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0610 га, цільове призначення - 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2015 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0610 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 серпня 2015 року по цивільній справі № 363/1485/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було скасовано та 19 жовтня 2017 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 16.01.2018 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 лютого 2019 року у задоволені уточнених позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцової Олени Вікторівни, треті особи: Вишгородська районна державна адміністрація Київської області Центр надання адміністративних послуг Відділ державної реєстрації Управління економіки, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу, витребування нерухомого майна, визнання права приватної спільної власності на нерухоме майно, визнання протиправним та скасування рішень, визнання протиправним та скасування запису про право власності, внесення запису про скасування державної реєстрації права власності, визнання протиправним та скасування запису про іпотеку, внесення запису про скасування державної реєстрації прав, виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, заборону вчинення дій, та стягнення моральної шкоди відмовлено у повному обсязі. Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 лютого 2019 року в частині відмови у визнанні договору купівлі-продажу недійсним скасувано та постановлено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 03 липня 2015 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Кравцовою О.В., за реєстровим № 2582 недійсним. В решті рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 лютого 2019 року залишити без змін. Постановою Верховного суду від 04 лютого 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцової Олени Вікторівни, треті особи: Вишгородська районна державна адміністрація Київської області Центр надання адміністративних послуг Відділ державної реєстрації Управління економіки, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , укладеного 03 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. В ході судового розгляду зі сторони відповідача будь-яких доказів, які вказували б на те, що спірну земельну ділянку площею 0,0610 га, кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку було придбано за особисті кошти відповідача матеріали справи не містять. Крім того, сторона відповідача не надала належних на допустимих доказів про особистий вклад в придбання спірної земельної ділянки, та джерела набуття грошових коштів для її придбання. Таким чином, суд дійшов висновку, що в момент перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі було придбано земельну ділянку кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за спільні кошти, яку було зареєстровано за відповідачем [PERSON] .. У зв`язку з чим вищевказана спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана під час перебування сторін шлюбі, дані обставини були підтвердженні матеріалами справи та не спростована презумція спільного сумісного майна подружжя, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Заява представника третьої особи [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] не знаходять свого підтвердження з огляду на наступне. За загальним правилом (ч.1 ст.261 ЦК України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. [PERSON] 06 жовтня 2016 року звернулась до державної адміністрації із заявою про реєстрацію права власності на вищевказане майно, проте отримала відмову, оскільки це майно було зареєстроване за [PERSON] та у подальшому 05.03.2019 року позивач звернулась до суду з данною позовною заявою, тобто в межах строку позовної давності. Щодо позовних вимог третьої особи [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку та визнання добросовісним набувачем суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 3221888801:36:003:0107, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 03 липня 2015 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Кравцовою О.В., за реєстровим № 2582 судом визнаний недійсним та судом встановлено, що спірна змельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved