overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» (далі - ЖЕК) звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 4833 грн. 29 коп. та судових витрат. В обґрунтування вимог посилалось на обставини невиконання відповідачем належним чином зобов'язань по оплаті наданих житлово-комунальних послуг. У судове засідання сторони не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, представник позивача, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору на утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 02 жовтня 2010 року, укладеного між управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, департаментом ЖКГ та ЖЕКом; додаткових угод від 24.05.2011 р., 24.08.2011 року, 23.05.2008 р., укладених між тими ж сторонами, а також переліком житлових будинків, які передаються на баланс ЖЕКу, затвердженого управлінням житлового господарства департаменту ЖКГ, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ЖЕКу, яке надає послуги з утримання жилого будинку і прибудинкової території. Відповідач проживає в квартирі [NUMBER] вказаного будинку та на її ім'я відкритий особовий рахунок [NUMBER], що підтверджується витягом з особового рахунку та довідкою про склад сім'ї вих. № 678, складеної 03.02.2014 року. В силу ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання по оплаті комунальних послуг, що надає ЖЕК, належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 4833 грн. 29 коп. Відповідно ст. 525, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та в установлений строк, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

В березні 2014 року ТОВ «Теплосервіс» звернулось в Баглійський районний суд з позовною заявою про стягнення з [PERSON], [PERSON], які мешкають квартирі [ADDRESS], заборгованості за послуги по теплопостачанню. Підприємство просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла за період з 01.12.2012 року по 01.01.2014 року у розмірі 2 310 грн. 64 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився письмово просив розглянути позовну заяву за його відсутності, уточнив позовні вимоги, щодо стягнення боргу у сумі 2 310,64 грн. з [PERSON],оскільки він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, роз'яснити позивачу наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст. 228-232 ЦПК України. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. У відповідності п.18,20 «Правил надання послуг по водо, теплопостачанню і водовідведенню» затверджених КМУ від 21.07.2005 року. № 630 встановлено, що користування теплопостачанням в Україні є платним. Споживач зобов'язаний щомісячно сплачувати за теплопостачання згідно з установленими тарифами, тому відповідач зобов'язаний сплачувати вартість наданих йому комунальних послуг. Незважаючи на це, відповідач в період з 01.02.2012 року по 01.01.2014 року не здійснював оплату в повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 2 310,64 грн., при цьому послуги з теплопостачання отримував своєчасно, що підтверджується актами підключення будинку до мереж теплопостачання. Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Тарифи за послуги з теплопостачання були затверджені в установленому законом порядку Рішеннями Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 471 від 15.11.2012 року. Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплосервіс» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 2 310 грн. 64 коп. за період з 01.12.2012 року по 01.01.2014 року. Судові витрати у справі покладаються на Відповідача, згідно ст. ст. 79, 81 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В березні 2014 року Чемеровецька ЦРЛ звернулася в суд з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру [PERSON], терміном не менше трьох місяців, вказуючи, що 21.06.2013 року при обстеженні в останнього виявлено відкриту форму туберкульозу. Однак 05.08.2013 року [PERSON], самовільно покинув стаціонар, при неодноразовому добровільному направленні на лікування не з'являвся та відмовляється від лікування. У зв'язку із вищевказаними діями останнього, [PERSON], ставить під загрозу зараження туберкульозом оточуючих осіб, а тому з метою недопущення подальшого розповсюдження хвороби Чемеровецька ЦРЛ звернулася в суд з даною заявою. Представник заявника в судове засідання з'явився, просив заяву задовольнити. [PERSON], в судове засідання не з'явився. Оскільки заінтересована особа за даними протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби суд вважає, за можливе розглядати вищевказану заяву у його відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню . Судом об'єктивно встановлено, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого ТБ09№369 від 06.08.2013 року [PERSON], перебував на стаціонарному лікуванні в Хмельницькому обласному протитуберкульозному диспансері. Як вбачається із витягу з висновку ЛКК Чемеровецької ЦРЛ від 17.02.2014 року [PERSON], необхідна госпіталізація в палати спеціального призначення , оскільки згідно діагнозу він становить епідемічну загрозу населенню в зв'язку із тим, що виділяє мікобактерії туберкульозу і потребує продовження лікування в умовах стаціонару з обмеженням права вільного пересування терміном не менше трьох місяців. Перебуваючи у лікувальному закладі в ХОПТД [PERSON], ухилявся від проходження курсу лікування, порушував режим лікування, самовільно залишив лікувальний заклад, лікуватися від туберкульозу легень відмовлявся, порушував протиепідемічний режим, становить епідемічну загрозу населенню. Відповідно до ст.11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Оскільки [PERSON], ухиляється від лікування, чим створює загрозу для оточуючих як джерело розповсюдження туберкульозу, тому суд вважає, що є всі визначені законом підстави для його обов'язкової госпіталізації до протитуберкульозного закладу Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру з метою проведення стацінарного лікування заразної форми туберкульозу на термін три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В березні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 350 грн. щомісячно до їх повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання сторони не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач підтримала позовні вимоги, відповідач не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільних дітей - дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] на утримання яких відповідач матеріальну допомогу не надає. Ці дані підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою про склад сім'ї. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні у нього немає, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі по 350 грн. щомісяця на утримання дітей. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

В березні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини - сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач в суді позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільної дитини - сина [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальну допомогу не надає. Ці дані підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї, поясненнями сторін. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні у нього немає, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі по 300 грн. щомісяця на утримання дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача таким чином: документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 100 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В березні 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 23 березня 2001 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матір'ю, достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, на утриманні інших осіб не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

В березні 2014 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на обставини ненадання відповідачем матеріальної допомоги. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 27 листопада 2009 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю, достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатний, на утриманні інших осіб не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

В березні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначено, що 29.08.2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 483. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року, між сторонами було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності без фіксування судового процесу технічними засобами, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позов визнавла в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

В березні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 23 квітня 2013 р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосійського управляння юстиції Автономної Республіки Крим, про що було зроблено актовий запис № 122. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних суперечок та сварок при вирішенні кожного побутового питання, в результаті чого між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне господарство сторонами не ведеться. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання на адресу суду сторонами були подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, а відповідач - визнає в повному обсязі, примирення між сторонами не можливе, а тому просили розірвати шлюб, позивачка, при цьому, просила суд судові витрати з відповідача не стягувати. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2013 р. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу прізвища сторін незмінні - «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В березні 2014 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що позивачка є бабою та опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дитини позбавлена батьківських прав, а батько - відповідач [PERSON] відбуває покарання. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судовому засіданні участі не брали, письмово просили розглянути справу за їх відсутності. Позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. У відповідності із ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в суду є підстави для задоволення позову. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розміри аліментів, що належать стягненню з відповідача, на підставі ст.ст. 182, 183 СК України, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити їх в розмірі, про який просить позивачка.

Outcome: approved