Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Баштанське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області звернулося з позовною заявою до [PERSON]про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, в обґрунтування позову посилаючись на те, що [PERSON] з 13.04.2010 року по 29.02.2016 року перебувала на обліку в управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі та отримувала пенсію по втраті годувальника. У звязку з навчанням у Новобузькому коледжі Миколаївського національного аграрного університету, відповідачу було з 01.09.2015 року було поновлено виплату раніше призначеної пенсії по втраті годувальника. Згідно із заявою про призначення пенсії від 28.10.2010 року, відповідач зобов'язалася повідомляти органи Пенсійного фонду України про обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення. 07.06.2016 року на адресу управління ПФУ в Казанківському районі надійшла довідка з УПФУ в Новобузькому районі Миколаївської області, про те, що [PERSON] була відрахована з коледжу згідно наказу № 13-с від 15.02.2016 року Оскільки пенсія по втраті годувальника платилась відповідачу на період навчання в Новобузькому коледжі Миколаївського національного аграрного університету, а відповідачем не повідомлено управління про припинення навчання, в звязку з чим останній було зайво виплачено пенсію за березень-травень 2016 року в сумі 2083,20 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути із [PERSON] на користь позивача надміру виплачену пенсію у розмірі 2083,20 грн. Позивач свого представника в судове засідання не направив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать наявне в справі судове повідомлення, причину неявки, суду не повідомила. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку. Судом встановлено, що розпорядженням управління ПФУ в Казанківському районі від 03.10.2015 року № 113589, [PERSON] було поновлено виплату призначеної пенсії по втраті годувальника з 01.09.2015 року. Згідно із заявою про призначення пенсії від 28.10.2010 року, [PERSON] зобов'язалася повідомити управління Пенсійного фонду України про обставини, які призведуть до зміни умов обчислення пенсії, а саме: про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім'ї, зміні місця проживання, виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення. Згідно\~ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідним йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених в частині другій\~статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатним членам сім'ї вважаються: діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до довідки Новобузького коледжу Миколаївського національного аграрного університету № 929 від 04.09.2015 року виданій [PERSON], що вона дійсно є студенткою І курсу Новобузького коледжу Миколаївського національного аграрного університету, денної форми навчання спеціальності «Будівництво та експлуатація будівель і споруд» на бюджетній основі з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року. Встановлено, що 07.06.2016 року на адресу УПФУ в Казанківському районі Миколаївської області надійшла довідка УПФУ в Новобузькому районі Миколаївської області, з якої вбачається що в результаті звірки не підтверджено навчання дітей, зокрема тих, які є одержувачами пенсії, а саме, [PERSON] оскільки її було відраховано з коледжу згідно наказу № 13-с від 15.02.2016 року. Згідно з наказом про відрахування від 15.02.2016 року № 13-с виданого Новобузьким коледжем Миколаївського національного аграрного університету, [PERSON] студентку 1 курсу, 12Б групи Новобузького Миколаївського національного аграрного університету, денної форми навчання, спеціальності «Будівництво та експлуатація будівель і споруд», яка навчалася за рахунок коштів бюджету держави, відраховано з числа студентів коледжу за невиконання вимог навчального плану. Пенсія по втраті годувальника платилась відповідачу на період навчання в Новобузькому коледжі Миколаївського національного аграрного університету по 31.05.2016 року включно, з 01.03.2016 року пенсія платилась безпідставно, внаслідок відрахування з Новобузького коледжу Миколаївського національного аграрного університету з 15.02.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, переплата пенсії на користь відповідачки склала 2083,20 грн. за період з 01 березня 2016 року по 31 травня 2016 року. Відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч.2 ст.16 Закону України\~«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, який призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Суд встановив, що в поданій відповідачем заяві про призначення пенсії від 28.10.2010 року міститься її підпис також під обовязком своєчасно повідомляти орган, що призначає та виплачує пенсії про зміну обставин, які можуть вплинути на її пенсійне забезпечення. В ході судового розгляду даної справи, відомостей про те, що відповідач повідомив орган Пенсійного фонду про відрахування її з Новобузького коледжу Миколаївського національного аграрного університету з 15.02.2016 року суду надано не було. Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач посилаючись на норми ст.ст. 22 та 1166 ЦК України заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь\~надмірно отриманої пенсії. З цього приводу суд зазначає, що по своїй суті, вимоги позивача стосуються повернення безпідставно набутого майна відповідачем, а тому розглядаючи такі позовні вимоги суд вважає необхідним керуватися ст. ст. 1212 та 1215\~ЦК України, а не\~ст. 1166 ЦК України. Так, за змістом ч.1\~ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1215 ЦК України\~встановлені випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, закон встановлює два виключення із правила неповернення безпідставно набутого майна: якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, і у разі недобросовісності з боку набувача. Суд визнає, що бездіяльність відповідача, яка не повідомила орган, що призначив та виплачував пенсію, про настання обставини, за якою пенсійні виплати припиняються, є недобросовісністю з боку набувача платежів. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.536,\~549,\~525,\~610,\~623,\~624,\~625,\~1048,\~1049,\~1054, 1212, 1215 ЦК України, ст.ст.10,\~11,\~60,\~88,\~212,\~214,\~215,223 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved