Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просив, посилаючись на ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (несправедливість окремих умов кредитного договору, дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, наявність вимоги про сплату споживачем непропорційно великої суми компенсації в разі невиконання зобов'язань за договором), визнати недійсними пункти 6.1, 6.3 кредитного договору № IKAPNAOG.243813.002 від 3.07.2014 року, укладеного між ним та відповідачем. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що в п. 6.1 договору передбачено неустойку за прострочення повернення тіла кредиту, а в п. 6.3 - за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, при чому обидві цих умови в договорі викладені таким чином, що в разі порушення позичальником умов договору потягли б за собою необхідність сплати непропорційно великої (понад 50% вартості продукції) суми компенсації, що є несправедливим для споживача. Відповідач представника в судове засідання не направив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, надав письмові заперечення проти позову, в яких вважає заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими і в позові просить відмовити. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача в судовому засіданні з урахуванням поданих заперечень. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що 3.07.2014 року між сторонами укладено кредитний договір № IKAPNAOG.243813.002 (далі - договір), за яким банк надав, а позивач отримав кредит в сумі 111006,00 грн. на споживчі цілі терміном користування кредитними коштами до 2.07.2019 року з процентною ставкою 16,5% річних за користування кредитними коштами. В п. 6.1 договору зазначено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику проценти в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку приймаються: рік - 360 днів, місяць - рівний календарній кількості днів. Строк сплати даних процентів - у день їх нарахування. В п. 6.3 договору зазначено, що за порушення сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 11 вказаного Закону, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Згідно частин 1, 2 ст. 18 Закону, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону, несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Виходячи з аналізу змісту укладеного між сторонами договору загалом та його пунктів 6.1, 6.3 зокрема, суд приходить до висновку, що вимоги пункту 6.1 договору про встановлення банком для споживача за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом процентів в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (що є неустойкою у формі пені) містять саме таку вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором, про яку йдеться у вище викладеному п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Отже, оскільки викладені в пункті 6.1 договору умови є несправедливими і в силу ч. 5 ст. 18 Закону, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, зазначений пункт договору підлягає визнанню недійсним. Разом з тим, на думку суду, п. 6.3 договору дискримінаційних для позичальника умов, вимоги про сплату непропорційно великої суми ко мпенсації (пені) в разі порушення зобов'язання (своєчасної повної сплати відсотків за користування кредитом) не містять, тому п. 6.3 визнанню недійсним не підлягає. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити частково - в частині стосовно п. 6.1 договору, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог - щодо п. 6.3 договору. Судовий збір у справі становить 243,60 грн., від його сплати позивач звільнений, тому його слід стягнути з відповідача в дохід держави в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial