Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, 18.10.2015 року в м. Дніпро сталася ДТП. Постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська було визнано відповідача винним у скоєнні даного ДТП. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між [PERSON] та позивачем. До позивача із заявою про страхове відшкодування звернувся власник пошкодженого автомобіля [PERSON] Позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 14821,52 грн. При укладанні договору обовязкового страхування була застосована пільга у вигляді зменшення розміру страхового платежу на 50%. Оскільки за кремом автомобіля був відповідач, а не страхувальник-пільговик, відповідач, як винуватець ДТП, повинен відшкодувати позивачу шкоду у розмірі 7410,76 грн. з розрахунку половини сплаченого страхового відшкодування. Просив стягнути з відповідача 7410,76 грн. в порядку регресу та 1600 грн. судових витрат. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача\~у судове\~засідання зявився.\~Позовні вимоги\~не визнав.\~Суду пояснив,\~що договором страхування було забезпечено цивільно-правову відповідальність третіх осіб. Згідно страхового акту, складеного позивачем, за кермом знаходився саме страхувальник. Даний страховий акт не скасовано. Це підтверджує той факт, що позивачу на момент настання страхового випадку було достовірно відомо, що за кремом знаходився відповідач і позивач ніяких порушень з цього приводу не вбачав. Представник третьої особи у судове засідання зявився. Проти задоволення позову заперечував. Наполягав на тому, що наданий позивачем поліс АЕ/3274754 підписаний не [PERSON] та вважає, що між [PERSON] та позивачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів без застосування пільгової ставки. Представник відповідача у грудні 2017 року подав до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 13.12.2017 року клопотання представника [PERSON] було задоволено та по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу та провадженні у справі зупинено. Ухвалою від 28.03.2018 року провадження у справі було поновлено через неможливість проведення експертизи. У квітні 2018 року [PERSON] подав заяву про вступ у справу в якості третьої особи. Ухвалою суду від 12.06.2018 року було залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 жовтня 2015 року по пр. Мира в м. Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується повідомленням про ДТП (а. с. 10), учасниками якої були [PERSON], який керував автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номер [NUMBER], та [PERSON], яка керувала автомобілем Nissan Tiіda, державний номер АЕ 1014СО. Згідно довідки відділу ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ (а. с. 13) автомобіль Mitsubishi, державний номер [NUMBER], отримав механічні ушкодження. Згідно довідки відділу ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ (а. с. 25) автомобіль Nissan Tiіda, державний номер АЕ 1014СО, отримав механічні ушкодження. Автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 14). Автомобіль Nissan Tiіda, державний номер АЕ 1014СО, належить на праві власності [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 26). Між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» 16.07.2015 року було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АЕ/3274754 (а. с. 15). Згідно Наказу № 5/К від 10.02.2016 року (а. с. 9) ПрАТ «СК «Дніпроінмед» змінило назву на ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ Страхування». Згідно п. 9 договору страхування при укладанні договору була застосована пільга у вигляді зменшення розміру страхового платежу на 50% на підставі п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» (а. с. 19). Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладанні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Постановою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 28-29). [PERSON] 16.11.2015 року звернулася до СК «Дніпроінмед» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 30) згідно висновку № 3313 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ (а. с. 31-49). 05.01.2016 року було складено страховий акт № 903077 (а. с. 50) та видано відповідачем наказ № 903077 про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 14821,52 грн. (а. с. 51). 05.01.2016 року сума страхового відшкодування була перерахована [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням (а. с. 53). 05.09.2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 7410,76 грн. (а. с. 54-55). 09.09.2016 року відповідач направив письмові заперечення на претензію а адресу позивача (а. с. 56). Так, згідно із ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зазначена норма, що міститься в главі 82\~ЦК України та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. Разом з тим правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України. Відповідно до ст.\~980\~ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 999\~ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Стаття 993\~ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до цієї норми до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки про відшкодування шкоди, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. У відповідача не наступило регресне зобовязання щодо відшкодування завданої ним шкоди, оскільки свою відповідальність, зокрема, обовязок відшкодування шкоди, було застраховано згідно договору, укладеного з позивачем. Третя особа, як страхувальник, категорично заперечує достовірність копії Полісу № АЕ/3274754 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наданої позивачем. На вимогу експерта при проведенні призначеної судом судово-почеркознавчої експертизи, позивачем не надано оригінал Полісу № АЕ/3274754 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON], як страхувальник, категорично заперечує наявність у договорі страхування умов щодо пільг йому, як пенсіонеру, умов договору щодо можливості регресу у разі керування транспортним засобом третьою особою. Позивачем в свою чергу не надано суду доказів встановлення пільг щодо страхувальника та підтвердження їх наявності на момент укладання договору страхування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтуванні і не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються. Щодо заяви відповідача про компенсацію витрат на правову допомогу (а. с. 186), суд відмовляє у задоволенні, оскільки експертиза проведена не була, а витрати на професійну правничу допомогу адвоката не підтверджені доказами обсягу наданих послуг та виконаних робіт.

Outcome: dismissed