Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

АТ «УкрСиббанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилається на те, що 22.05.2008 р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11350149000 з додатковою угодою № 1 від 22.05.2008 року, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 104\~000,00 дол. США з розрахунку 15,00 % річних на строк до 22.05.2023 року. Вказує, що в якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору відповідно до договору іпотеки № 11350149000 від 22.05.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 73,20 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.07.1996 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради Закарпатської області згідно з рішенням № 123 від 24.07.1996 року. Зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2017 року по справі № 308/1716/17 встановлено факт невиконання [PERSON] кредитних зобов`язань по вказаному договору, наявність заборгованості, та стягнуто з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11350149000 від 22.05.2008 року станом на 14.02.2017 року в розмірі 37 047,49 дол. США, з яких 32 854,90 дол. США кредитна заборгованість, 4\~192,59 дол. США заборгованість по процентах, а також 9 173,67 грн. пеня. Рішення суду набрало законної сили 15.08.2017 року. Також зазначає, що постановою державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Кривки Н.А. від 21.08.2018 року було відкрито виконавче провадження № 57039262, яке досі триває. Однак, стверджує, що заборгованість залишається не погашеною, рішення суду не виконаним. Вказує, що станом на 08.05.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 48429,84 дол. США, з яких: - 32 854,90 дол. США заборгованість по кредиту; - 15 574,94 дол. США заборгованість по відсотках. На підставі вищевикладеного просить суд, в рахунок погашення заборгованості на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № [NUMBER] в AT «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12), що виникла внаслідок невиконня [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №11350149000 22.05.2008 року у розмірі 37047,49 дол. США (тридцять сім тисяч сорок сім доларів США центів), з яких: 32854.90 дол. США кредитна заборгованість, 4192,59 дол. США заборгованість по процентах, та у розмірі 9173,67 грн. (дев`ять тисяч сто сімдесят три гривні 67 коп.) заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 73,20 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідачів на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № [NUMBER] в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750 місцезнаходженн: - 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12) судові витрати та судовий збір у розмірі 14 772 грн. 06 коп., а саме по 7386 грн. 03 коп. з кожного. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Розгляд справи постановлено проводити в порядку\~загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач представник АТ «УкрСиббанк» не з`явився, однак 01.10.2019 року представник АТ «УкрСиббанк» - Біловар Б.Ю. подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. В клопотанні зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.05.2008 р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11350149000 з додатковою угодою № 1 від 22.05.2008 року, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 104 000,00 дол. США з розрахунку 15,00 % річних на строк до 22.05.2023 року. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 1.3. договору, банк зобов`язується надати відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 104 000,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 504 400,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 22.05.2023 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. Сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Відповідно до п.п.1.1., 1.4., 1.5. договору іпотеки № 11350149000 від 22.05.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 2315, а саме: відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 73,20 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.07.1996 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради Закарпатської області згідно з рішенням № 123 від 24.07.1996 року. Предмет іпотеки забезпечує в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань відповідача [PERSON] перед банком за договором. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб`єкту оціночної діяльності становить 704 200,00 грн. Відповідно до п.2.1. договору іпотеки банк як іпотекодержатель має право на усі передбачені законодавством України права іпотекодержателя, що надані останньому Законом України «Про іпотеку». Згідно з вимогами Закону України\~«Про акціонерні\~товариства» №514-УІ\~від 17.09.2008\~року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи. Також судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2017 року по справі № 308/1716/17 встановлено факт невиконання [PERSON] кредитних зобов`язань по вказаному договору, наявність заборгованості, та стягнуто з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11350149000 від 22.05.2008 року станом на 14.02.2017 року в розмірі 37047,49 дол. США, з яких 32 854,90 дол. США кредитна заборгованість, 4 192,59 дол. США заборгованість по процентах, а також 9 173,67 грн. пеня. Рішення суду набрало законної сили 15.08.2017 року. З матеріалів справи також вбачається, що постановою державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Кривки Н.А. від 21.08.2018 року було відкрито виконавче провадження № 57039262 з примусового виконання виконавчого листа № 308/1716/17, виданого 20.09.2017 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, яке досі триває, що підтверджується результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 11.05.2019 року. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] за кредитним договором № 11350149000 від 22.05.2008 року, позичальник [PERSON] станом на 08.05.2019 року має заборгованість перед АТ «УкрСиббанк» у розмірі 48 429,84 дол. США, з яких: - 32 854,90 дол. США заборгованість по кредиту; - 15 574,94 дол. США заборгованість по відсотках. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.\~1049\~ч.\~1\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.\~612\~ч.\~1\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 2 ст.\~612\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.\~590\~ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про іпотеку»\~ іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. Згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Ч. 5 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель. За змістом ст.\~11\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Ст.\~33 Закону України\~«Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33\~Закону України\~«Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст.\~35 Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до положень ст.\~39\~Закону України\~«Про іпотеку» реалізація майна за рішенням суду може проводитися шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону. Отже, Закон України\~«Про іпотеку» визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч. 1 ст.\~39\~цього Закону, в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України\~«Про виконавче\~провадження» з дотриманням вимог цього Закону. В свою чергу ч. 5 ст.\~38\~Закону України\~«Про іпотеку» встановлено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Ч. 2 ст.\~43\~Закону України\~«Про іпотеку» встановлено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуги тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна зробити висновок, що в розумінні норми статті 39\~Закону України\~«Про іпотеку» визначення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні проводиться за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим, відповідно до статей 19, 57\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження мають право заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, якщо, наприклад, вартість майна змінилася. Таким чином, визначення початкової ціни предмета іпотеки у резолютивній частині рішення суду не є обов`язковою, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмету іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності. Велика Палата Верхового Суду у постанові від 21.03.2018 року у справі №235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) дійшла висновку про те, що не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 року по справі №523/7665/14-ц. Наведені положення Закону України\~«Про іпотеку» встановлюють право іпотекодержателем звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів, незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні). Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. передбачено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589\~ЦК щодо заставодавця). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмети іпотек слід задовольнити у повному обсязі. 07.06.2014 року набув чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII. Відповідно пункту 1 статті 1 вищевказаного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України\~«Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва, нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Згідно зі статтею 4 Закону, він набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Суд вважає, що квартира загальною площею 73,20 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка виступає як забезпечення зобов`язань [PERSON] за споживчим кредитом, наданим йому кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання відповідачів та її загальна площа не перевищує 140 кв.м., а тому є всі підстави для застосування до вказаних правовідносин правил, визначених в пункті 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року № 1304-VII. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ПАТ «УкрСиббанк» необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 7 386,03 грн. з кожного. Тому,

Outcome: approved