Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

В березні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], ПАТ «Ощадбанк» філія - Головне управління по м. Києву та Київської області про поділ майна подружжя та визнання права власності на квартиру. Просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя виділити відповідачу [PERSON] автомобіль «Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], шляхом залишення автомобіля у відповідача та стягнення з нього на її користь ? частини вартості зазначеного автомобіля в розмірі 14000 грн., та ? грошових коштів, сплачених за квартиру у сумі 152 760 грн, замість частки відповідача у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], що з урахуванням її компенсації ? частки вартості автомобіля буде становити 138760 грн.; визнати за нею право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] припинивши право власності на вказану квартиру [PERSON]; визнати за позивачкою борг за Договором про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011р., який виник в зв'язку з придбанням квартири станом на 11.12.2013р. та становить 374480,00 грн. виходячи із присудження та визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк» внести відповідні зміни у Договір про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 р., замінивши боржника [PERSON] на [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 11.07.2002 року по 05.03.2014 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]р. народження. З серпня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. В період шлюбу у листопаді 2006 року за спільні кошти купили автомобіль «Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] вартістю 3500 доларів США, що еквівалентно 28000 грн. Також 21.09.2011 року ними як подружжям було придбано квартиру [ADDRESS], вартістю 680 000, 00 гривень. Договір купівлі-продажу квартири було укладено на ім'я відповідача [PERSON] Враховуючи, що для повного розрахунку з продавцями, у них не було необхідної грошової суми, в цей же день між відповідачем [PERSON]. та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено Договір про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 року. Згідно даного Договору банк надав кредит у сумі 422 000, 00 гривень терміном до 20.09.2031 року. На забезпечення вказаних кредитних зобов'язань, [PERSON]. також було укладено Іпотечний договір № 2520 від 21.09.2013 року. Предметом іпотеки за вказаним договором є нерухоме майно, а саме: 3-х кімнатна квартира [ADDRESS]. Термін дії цього договору визначено до повного виконання зобов'язань за Договором іпотечного кредиту. За період з 05.10.2011 року по 11.12.2013 року за кредитним договором ними було сплачено Банку кошти в погашення кредиту у розмірі 47 520 грн. Борг за кредитним договором, станом на 11.12.2013 року становить 374 480,00 грн. Вважає придбане майно спільною сумісною власністю подружжя, яке належить їм в рівних долях по ? частині. У зв'язку з цим, в порядку розподілу спільного майна подружжя доцільно виділити відповідачу автомобіль, із стягненням з нього компенсації на користь позивача за 1/2 частину його вартості в розмірі 14 000 гривень та 1/2 частину грошових коштів сплачених за квартиру, що становить 152 760 грн., та з урахуванням компенсації за її частку автомобіля буде становити 138 760 гривень. При цьому визнати за позивачкою право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] та борг за кредитним договором, який виник в зв'язку з придбанням квартири та станом на 11.12.2013 року становить 374 480, 00 грн. Поряд з цим, враховуючи, що Договір кредиту оформлений на відповідача [PERSON], з метою урегулювання питання подальшого виконання зобов'язань по сплаті кредитних коштів, Договір кредиту необхідно переоформити на позивачку, як на нового власника квартири. В процесі розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд в порядку розподілу спільного майна подружжя відповідачу [PERSON], виділити: автомобіль «Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та 1/2 грошових коштів, сплачених за квартиру за адресою: [ADDRESS] - у сумі 152 760 грн., замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру адресою: [ADDRESS], що з урахуванням компенсації позивачу [PERSON] ? частки вартості автомобіля «Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 14 000 гривень - буде становити 138 760 гривень.; визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], припинивши право власності на вказану квартиру за відповідачем [PERSON]; визнати за [PERSON] борг за Договором про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 року, який станом на 05.06.2014 року становить 363 920, 00 грн., виходячи із присудження та визнання за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS],; зобов'язати ПАТ «Ощадбанк» внести відповідні зміни у Договір про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 року, замінивши боржника [PERSON] на боржника [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги з уточненнями підтримали та зазначили, що позивачкою за період з 01.01.2014р. по 05.06.2014р. сплачено 10560 грн. за кредитними зобов'язаннями та станом на 05.06.2014р. зменшилась заборгованість по Договору про іпотечний кредит від 21.09.2011р. і становить 363920 грн. Просили позовні вимоги задовольнити з урахуванням уточнень до них. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити з підстав зазначених позивачкою. Представник відповідача ПАТ «Ощадбанк» вимоги в частині, що заявлені до банку не визнав та зазначив, підстави для зміни сторони у зобов'язанні відсутні. Боржником [PERSON] повернуто кредит в незначній частині. Банк своєї згоди на заміну сторони у зобов'язанні не надав і позичальник до банку не звертався про зміну сторони у зобов'язанні. Вважає, що сторони таким чином намагаються вивести квартиру з під іпотеки. Просив в частині вимог щодо банку відмовити. Третя особа реєстраційна служба Головного управління юстиції в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи в їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 174 ЦПК України протокольною ухвалою відмовив про визнання відповідачем позову, оскільки визнання позову відповідачем [PERSON] суперечить закону. порушує права та інтереси відповідача ПАТ «Ощадбанк» та продовжив судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача [PERSON]. представника відповідача ПАТ «Ощадбанк», дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2002 року, який на підставі рішення суду було розірвано 5 березня 2014 року (а.с. 51). Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO] (а.с.8). У листопаді 2006 року сторонами на підставі біржової угоди № 619123 було набуто рухоме майно, а саме автомобіль «Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується довідкою УДАІ ГУ МВСУ в м. Києві від 06.05.2014р. (а.с. 57). У судовому засіданні сторони зазначили, що вартість автомобіля становить 28000,грн. і стороною відповідача вартість її не оспорюється. Також судом встановлено, що за час шлюбу подружжя згідно договору купівлі продажу від 21.09.2011 року придбало квартиру [ADDRESS] вартістю 680000,00 грн. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 10.10.2011 року право приватної власності на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем [PERSON] (а.с.17 зворот). Для придбання спірної квартири відповідач [PERSON] 21.09.2011 року уклав з Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» Договір про іпотечний кредит № 1132 в розмірі 422000,00 грн. строком до 20.09.2031р. В забезпечення виконання зобов'язань за даним іпотечним кредитом з відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки № 2520 (а.с. 14-16). Згідно п.1.2 Договору іпотеки предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] Згідно довідки від 11.12.2013р. залишок заборгованості за іпотечним кредитом відповідача [PERSON] станом на 11.12.2013 року становить 374480,00 грн. Судом встановлено, що сторони з серпня 2013р. припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, спільним побутом не пов'язані. Дані обставини відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя, відповідачу [PERSON], виділити: автомобіль «Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та 1/2 грошових коштів, сплачених за квартиру за адресою: [ADDRESS] - у сумі 152 760 грн., замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру адресою: [ADDRESS], що з урахуванням компенсації позивачу [PERSON] ? частки вартості автомобіля Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 14 000 гривень - буде становити 138 760 гривень.; визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], припинивши право власності на вказану квартиру за відповідачем [PERSON]; визнати за [PERSON] борг за Договором про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 року, який станом на 05.06.2014 року становить 363 920, 00 грн., виходячи із присудження та визнання за [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS],; зобов'язати ПАТ «Державний ощадний банк України» внести відповідні зміни у Договір про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 року, замінивши боржника [PERSON] на [PERSON]. Згідно ч. ч.1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об'єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов'язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними. З наведеного вище вбачається, що автомашина «Opel Kadett», 1988 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках. Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші та інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Згідно з ст. 65 СК України договір укладений, одним із подружжя в інтересах сімї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сімї. З наведено вбачається, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого майна у шлюбі, адже розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Виходячи з норм ст.ст.57, 61, 70 СК України спільною сумісною власність чоловіка та дружини є виключно та частка квартири [ADDRESS], кредит за яку був сплачений подружжям за час перебування в шлюбі. Пункти 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р. визначають, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї. Разом з тим, на поділ майна подружжя та розмір часток кожного з них у спільному майні, впливає також стан погашення кредиту. У судовому засіданні встановлено, що кредит відповідачем [PERSON] не погашений. Станом на 5 червня 2014 року борг за невиплаченим кредитом становить 363920,00 грн. Згідно довідки форми № 3 відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 18.10.2011 року, позивачка з дочкою [PERSON] зареєстрована з 10.11.2011 року в квартирі своєї матері [PERSON] по [ADDRESS] Отже, вимога позивачки про визнання за нею боргу в розмірі 363920,00 грн. за Договором про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 року та визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], на думку суду суперечить положенню ч. 4 ст. 65 СК України, оскільки квартира в інтересах сімї не використовувалась, доказів про це суду не надано і в судовому засіданні не здобуто, тому дана вимога до задоволення не підлягає. Суд, дійшов висновку, що спірна автомашина «Opel Kadett», державний номерний знак [NUMBER] є спільним майном подружжя, в якому також має бути визнане за кожною зі сторін право власності на зазначене майно в рівних частках - по 1/2 його частині без її поділу в натурі. При цьому суд виходив з роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Виходячи з того, що відповідач попередньо не вніс на депозитний рахунок суду відповідної грошової сум, тому суд вважає необхідним без поділу майна в натурі лише визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя і частки якого за сторонами визнаються рівними, та змінити режим спільної сумісної власності подружжя на ці об'єкти на режим спільної часткової власності. За таких обставин суд повинен обмежитись лише визначенням ідеальних часток подружжя у праві спільної власності на автомашину. Стосовно вимоги позивачки про зобов'язання відповідача Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк» внести зміни у договір про іпотечний кредит та замінити боржника [PERSON] на боржника [PERSON] слід зазначити таке. Як встановлено судом Договір про іпотечний кредит № 1132 від 21.09.2011 року, був укладений між кредитором Публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» та боржником [PERSON] Стаття 520 ЦК України визначає, що боржник у зобов'язанні можу бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Стаття 521 ЦК України встановлює, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, тобто у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Виходячи зі змісту вказаних норм, згода кредитора на заміну боржника іншої особою має бути викладена у письмовій формі із зазначенням погодження саме на таку заміну. У судовому засіданні встановлено, що банк своєї згоди про заміну боржника [PERSON] на боржника [PERSON] не надає. Сторони з такою пропозицією до банку не звертались, доказів на підтвердження зворотного не надали. Отже вимоги позивачки в цій частині не відповідають вимогам положень ст. ст. 520, 521, 513 ЦК України, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial