Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 05 листопада 2013 року в с.Красностав Борзнянського району Чернігівської області, автомобіль «Опель Рекорд», державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач на підставі генеральної довіреності від 06 вересня 2007 року, отримав механічні пошкодження. Просив стягнути з відповідача на свою користь 6468 грн. 21 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження транспортного засобу та неможливістю ним користуватись тривалий час. Рішенням Борзнянського районного суду від 17 грудня 2014 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Не погоджуючись з вказаним рішенням [PERSON] звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі його позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вважає, що згідно ст.ст.395, 396 ЦК України захист права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але користуються майном на певній правовій підставі, такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Він зазнав фінансових витрат на проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля, на оформлення документів та вважає себе належним позивачем по даній справі. Апелянт зазначає, що він має право керувати, володіти та розпоряджатись автомобілем марки «Опель Рекорд» на підставі довіреності та тимчасового реєстраційного талону [NUMBER]. Згідно з висновком №12 від 22 січня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «Опель Рекорд 2.0», д.н.з.[NUMBER], внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 05 листопада 2013 року, визначена рівною його ринковій вартості на час, що передував ДТП, та складає 15354,90 грн. Завдана матеріальна шкода, з урахуванням 430 грн. сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження складає 15784 грн. 90 коп. (а.с.16-19). [PERSON] вважає, що оскільки страховою компанією було відшкодовано на його користь страхове відшкодування 9316 грн. 69 коп., то решту майнової шкоди, а саме 6468 грн. 21 коп., як різницю між завданою матеріальною шкодою згідно експертизи та страховим відшкодуванням слід стягнути з відповідача. Апелянт не погоджується і з висновком суду стосовно того, що він, на час коли відбулась дорожньо-транспортна пригода, керував автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення. Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача про необґрунтованість вимог позивача з причини відсутності об`єктивних даних про розмір завданої матеріальної шкоди, мають належне обґрунтування, зокрема висновок №12 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу складений 22 січня 2014 року є невірним. Також, суд посилаючись на Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» зазначив, що з вимогами про стягнення коштів мав звернутися [PERSON], який є власником пошкодженого транспортного засобу. Відмовив суд і задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди у зв'язку з тим, що позивач під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп'яніння. Проте повністю з вказаними висновками колегія суддів апеляційного суду не може погодитися, оскільки вони не в повній мірі відповідають наданим доказам, суперечать нормам матеріального права. Судом встановлено, що постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2013 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП України за те, що він 05 листопада 2013 року о 17-30 год. в с.Красностав Борзнянського району по вул.Кривошиївка, керуючи автомобілем марки «Форд Оріон», д.н.з. [NUMBER], наближаючись з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі автомобілю марки «Опель Рекорд», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі з поворотом ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення й транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.14). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1829047 від 04.06.2012 року в страховій компанії ТДВ «Експрес Страхування» (а.с.15). ТДВ «Експрес Страхування» 27 серпня 2014 року здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] на його картковий рахунок, за виключенням 510 грн. франшизи, в сумі 9316 грн. 69 коп., що підтверджується страховим актом №4.13.751/1-3-В (а.с.61) та платіжним дорученням №10916 від 31 липня 2014 року (а.с.65) Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджується належність автомобіля «Опель Рекорд 2.0», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (а.с.12). [PERSON] керував транспортним засобом на підставі довіреності від 06 вересня 2007 року (а.с.9) та тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] на автомобіль марки «Опель Рекорд 2,0» (д.н.з.[NUMBER]), який передбачає обмежений термін його дійсності до 2017 року та за умовою наявності у користувача свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу на ім`я його власника - [PERSON] (а.с.12). Тобто, позивач [PERSON] користується та розпоряджається пошкодженим автомобілем на підставі нотаріально посвідченої довіреності. У відповідності до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно ст.398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Оскільки, [PERSON] користується та розпоряджається автомобілем на підставі нотаріально посвідченої довіреності і у відповідності до вимог ст.ст.396, 398 ЦК України, він має право на захист свого порушеного права, шляхом відшкодування матеріальних збитків заподіяних умисними та неправомірними діями відповідача щодо пошкодження автомобіля. Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що позивач не є власником пошкодженого транспортного засобу є нікчемними. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З дослідженого судом полісу №АЕ/1829047 від 04 червня 2012 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність у ТДВ «Експрес Страхування» на період з 06 лютого 2013 року по 05 лютого 2014 року і забезпеченим транспортним засобом є саме автомобіль марки «Форд Оріон», д.н.з. [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100000 грн., при цьому розмір франшизи 510 грн. (а.с.60). Згідно положень ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається зі ст.988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як вбачається з пояснень представника ТДВ «Експрес Страхування», згідно з п.1.6 звіту №4.13.751 про оцінку вартості матеріального збитку від 13 березня 2014 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Опель Рекорд», д.р.н. [NUMBER], 66567 грн. 72 коп. перевищує його ринкову вартість 13183 грн. 50 коп., що свідчить про факт фізичного знищення автомобіля (а.с.66-74). Вартість пошкодженого автомобіля «Опель Рекорд», д.р.н. [NUMBER], згідно звіту № 4.13.751 складає 3356 грн. 81 коп. Слід врахувати, що залишки пошкодженого транспортного засобу знаходяться у позивача та що не сплаченою залишилось 510 грн. франшизи, згідно полісу страхування. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, з дотриманням вимог вказаного закону здійснено визначення розміру збитку саме в рамках автотоварознавчого дослідження від 13 березня 2014 року і саме дані звіту №4.13.751 належить застосувати в даному випадку. Висновок №12 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складений 22 січня 2014 року, всупереч вимогам закону не містить даних про вартість пошкодженого транспортного засобу і є неповним. Крім того, він містить ознаки використання експертом загального підходу в наданні оцінок пошкодженням, а також і щодо розрахунків вартості пошкоджених деталей автомобіля позивача «Опель Рекорд 2.0», про що свідчать назви деталей, що застосовані експертом в калькуляції, долученої до висновку. Вказані матеріали мають характер попередньої оцінки вартості пошкоджень. Під час допиту спеціаліста було встановлено, що в деяких позиціях розрахунок вартості відбувався з перевищенням вартості запасних частин, визначених у акті. Також висновок містить назви запасних частин на іноземній мові, що не дозволяє їх ідентифікувати належним чином і правильно визначати їх вартість. Не спростовано спеціалістом вірогідність включення в перелік деталей які допускають їх використання. У відповідності до приписів ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як зазначено в роз'ясненнях Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.15 постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортних засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У зв'язку з тим, що п.32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду, а також не відшкодовує суму франшизи, то відповідно до ст.22 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню винною особою, оскільки ч.1 ст.1166 ЦК України передбачає відшкодування майнової шкоди в повному обсязі особою, що її завдала. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Таким чином, визначений звітом розмір франшизи підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок винуватця ДТП - відповідача [PERSON] Тобто, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 510 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, з відмовою у іншій частині позовних вимог майнового характеру. Частиною першою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому, суд першої інстанції у рішенні зазначив, що позивач в момент ДТП перебував у стані алкогольного сп'яніння, а тому слід відмовити в задоволенні позову в цій частині. З таким висновком також не погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.130 КУпАП України, в зв'язку з відмовою від проходження медогляду на виявлення сп'яніння не доводить наявність його вини у вищезгаданому ДТП. Відповідно до положень ст.23 ЦК України, моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як зазначено в роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи обсяг та тривалість моральних страждань позивача, пов'язаних з ушкодженням його майна та необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя, колегія суддів вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. За таких обставин доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи в частині ухвалення судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову. В зв'язку з цим, рішення місцевого суду підлягає скасуванню, позовні вимоги [PERSON] частковому задоволенню. Крім того, оскільки вимоги позивача задовольняються частково, у відповідності до ст.88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню судові витрати, зокрема по майнових вимогах за першу інстанцію - 19 грн. 20 коп., за другу інстанцію - 9 грн. 60 коп., по немайнових вимогах за першу інстанцію - 12 грн. 18 коп., за другу інстанцію - 6 грн. 09 коп., а всього слід стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат 47 грн. 07 коп.

Outcome: partial