Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 30 вересня 2011 року Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області за актовим записом № 80, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], та про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи із 30 березня 2016 року до досягнення повноліття дитиною. В позові зазначала, що спільне життя погіршилось та відносини припинились по причині втрати почуття поваги, любові і довіри. Сімя розпалась остаточно, кожний живе своїм життям, шлюб існує формально, збереження сімї неможливе і суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи, що вихованням і утриманням дитини займається вона, відповідач не є хворою людиною чи інвалідом, стягнень по виконавчим документам не має, інших дітей не має, є приватним підприємцем, вважає доцільним стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в зазначеному позовом розмірі. Позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в суді. Позивач додатково уточнила, що перспективи збереження сімї не вбачає, із 2014 року між ними припинені сімейні відносини, наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів. Син [PERSON] є хворою дитиною та потребує постійного лікування, на що необхідні значні кошти, відповідач добровільно приймає недостатню участь в утриманні дитини, тому вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів із відповідача, що є працездатним, доходи якого є не стабільними. Просять шлюб розірвати, дитину залишити з нею, стягнути аліменти в зазначеному позовом розмірі на утримання дитини. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згідний на розлучення, оскільки перспективи примирення та збереження сімї він не вбачає. Частково визнає вимоги про стягнення аліментів. Заперечує визначений позивачкою розмір аліментів, оскільки підприємницька діяльність фактично припинена. Максимальний розмір аліментів, які він зможе забезпечити становить 1200 грн. Не заперечує задоволення позову в межах визнаного ним розміру аліментів. Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, встановленні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Сукупністю досліджених доказів встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 30 вересня 2011 року, зареєстрованому Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області за актовим записом № 80, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який фактично проживає із позивачкою, на утримання якого відповідач не надає достатню матеріальну допомогу в добровільному порядку. Відповідно до положень ст.ст. 180, 181, 184 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини в твердій грошовій сумі із відповідача, який є приватним підприємцем, має регулярні достатні проте не стабільні доходи, які важко встановити при виконанні судового рішення. Враховуючи встановлені обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, зокрема відсутність інших утриманців, стягнень по виконавчих листах, проживання дитини в тяжких матеріальних умовах при відсутності доходів позивачки, незадовільний стан здоров»я та потребу в лікуванні дитини, суд прийшов до висновку про доцільність, з урахуванням майнового і сімейного стану, стану здоровя дитини та платника аліментів, думки сторін в судовому засіданні, стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. на дитину, щомісячно. Вважається, що із частковим задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1300 грн., не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено, що на ґрунті розладу внаслідок різних характерів та непорозуміння, конфліктів, неналежного відношення відповідача до дружини, із 2014 року сімя остаточного розпалась, сторони проживають окремо. Позивачка прийшла до переконання про неможливість і небажання збереження сімї. Відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав повністю, вказуючи, що перебування в шлюбі суперечить його інтересам. За таких обставин, примирення вважається неможливим, а конфліктні відносини суперечать інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що, у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу. Вимоги в частині залишення дитини на проживанні матері не оспорюються, підлягають до задоволення. Відповідно, в частині позовних вимог, в якій внесений судовий збір позивачкою, підлягають до їх задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати позивача підлягають відшкодуванню відповідачем, в частині позовних вимог про стягнення аліментів такі витрати покладаються повністю на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial