Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

АТ «Державний Ощадний банк України» в особі якого діє філія - Кіровоградське обласне управління, звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просять стягнути на їх користь заборгованість в сумі 718340,02 гривень та витрати по сплати судового збору у розмірі 10775, 10 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 29_148. Відповідно до . 3.3.4 Договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користуванням ним щомісячно платежами у розмірі 17356,65 гривень, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк списує на погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної Договором. Згідно п. 2.4.1 Договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 16,99% річних, яка є фіксована. 12 червня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про споживчий кредит № 29_148 (для придбання транспортного засобу), згідно якого відповідач зобов`язався здійснювати повернення Кредиту рівними частинами у розмірі 12710,65 гривень в місяць щомісячно до 12 числа місяці, починаючи з грудня 2020 року, а проценти нараховуються за методо факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий відповідачем, починаючи з дати укладення Додаткового договору до Кредитного договору до терміну остаточного повернення кредиту. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить суд стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомила в зв`язку з чим, розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 12 липня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 29_148 (для придбання транспортного засобу) за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 849565,60 гривень з терміном остаточного повернення 12 липня 2025 року. Відповідно до Додаткового Договору № 1 до Договору про споживчий кредит № 29_148 (для придбання транспортного засобу) від 12 липня 2018 року, укладений 12 червня 2020 року між АТ «Державним ощадним банком» та [PERSON] , відповідно до якого позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 12734,95 гривень щомісячно до 12 числа кожного місяці починаючи з грудня 2020 року. Прострочена заборгованість станом на 11.06.2021 року по поверненню кредиту та сплаті коштів за користування кредитом становить 68221,06 гривень, з яких прострочена заборгованість за Кредитом - 15879,80 гривень, прострочені проценти за користуванням кредитом - 42923,94 гривень, та нараховані та сплачені проценти за користування кредитом - 9417,32 гривень. Відповідно до ст.ст.526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] були порушені вимоги за договором про споживчий кредит, що спричинило виникнення заборгованості перед позивачем, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають задоволенню. Таким чином зібрані у справі докази у їх сукупності, свідчать про те, що, оскільки відповідачем не були виконані покладені на неї зобов`язання за договором належним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі 718340,02 грн., підлягають стягненню з неї на користь позивача в повному обсязі. Також, суд вважає, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача по справі необхідно стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved