Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

В березні 2021 року позивач КС «Мілове-Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування вимог зазначив, що 30.09.2019 між [PERSON] та Білолуцькою філією КС «Мілове-Кредит» був укладений договір кредиту № 284 ПС, відповідно до якого Спілка надала відповідачу грошові кошти на умовах кредиту у сумі 17 500, 00 грн. терміном на 12 місяців до 30.09.2020 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1644 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Поручителями [PERSON] виступили [PERSON] та [PERSON] , з якими Кредитна спілка уклала Договори поруки № 284 ПС від 30.09.2019. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість у сумі 10 551,02 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 7400,31 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 3150,71 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву не надали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 30.09.2019 відповідач [PERSON] звернулась до КС «Мілове-Кредит» із заявою про отримання споживчого кредиту. 30.09.2019 між позивачем Кредитною спілкою «Мілове-Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 284 ПС. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти в кредит у сумі 17 500,00 грн на строк 12 фактичних місяців, тобто з 30.09.2019 до 30.09.2020, та на умовах, встановлених Договором. Кредитодавець на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього Договору надає Позичальнику кредит на/для соц. потреби (далі-цільове призначення кредиту), що передбачено п.2.1 Кредитного договору. Згідно з п.3.2, п.3.3 Кредитного договору видача кредиту здійснюється Спілкою в національній валюті через касу Спілки або шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Позичальника (за письмовою згодою останнього). Датою отримання кредиту вважається дата видачі Позичальнику суми кредиту готівкою через касу Кредитодавця, а при безготівкових розрахунках - дата списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця. Реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить 32,51% річних, що передбачено п.3.8 Кредитного договору. Обчислення реальної річної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору плата за користування кредитом становить 0,16438% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (у розмірі 60 відсотків річних). Пунктом п.4.2, п.4.3 Кредитного договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику (зарахування на рахунок позичальника або видача готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу Кредитодавця готівкою) включно. Тип процентної ставки - «фіксована». Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п.4.4 Кредитного договору проценти по кредиту нараховуються із розрахунку 365 (366) календарних днів у році від суми фактичної заборгованості по кредиту за календарну кількість днів фактичного користування кредитом до його повернення. Пунктом 4.5 Кредитного договору встановлено, що прострочення Позичальником сплати кредиту та відсотків згідно п.5.1 Договору та звернення Кредитодавця до суду про стягнення заборгованості по Договору, не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавцем. Відповідно до п.5.3 Кредитного договору, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору про споживчий кредит. Відповідно до п.6.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний: використати кредит за його цільовим призначенням, вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів нарахованих за весь час фактичного користування кредитом відповідно до графіка платежів, при порушенні строку сплати кредиту та процентів за користування кредитом, визначеного п.5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцеві суму боргу по кредиту згідно графіку погашення та проценти за фактичний строк користування кредитом (з розрахунку за кожен календарний день), включаючи день погашення. У п.9.4 Кредитного Договору зазначено, що у разі затримання Позичальником сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити Позичальника про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку протягом якого вони мають бути здійснені. Відповідно до п.13.1 Кредитного Договору у разі невиконання чи неналежного виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність згідно законодавства України. Згідно з п. 15.1 Кредитний договір набирає чинності з дня його укладення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитом станом на 26.03.2021 за відповідачем [PERSON] утворилася заборгованість за Договором, яка складає 10 551,02 грн, у тому числі: основний борг - 7400,31 грн; борг по сплаті відсотків за кредитом - 3150,71 грн за період з 30.09.2019 по 26.02.2021. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором, між Позивачем, [PERSON] , [PERSON] були укладені Договори поруки №284ПС від 30.09.2019. Відповідно до п. 1.1 Договорів поруки, які є ідентичними за своїм змістом, поручитель поручається перед кредитором в обсязі та на умовах встановлених Договором за належне виконання обов`язків (зобов`язань), які взяла на себе [PERSON] , що виникають із кредитного договору № 284 ПС від 30.09.2019, укладеного між кредитором та боржником, згідно якого боржник отримує кредит у сумі 17 500,00 грн. на строк з 30.09.2019 по 30.09.2020, та зобов`язується повернути Кредитору кредит, нараховані проценти за користування кредитом, а також виконати інші умови кредитного договору. Згідно п. 2.1 Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) Боржником зобов`язання (обов`язків) забезпечених Договором усім належним Поручителю майном. Пунктом 2.2 Договору поруки передбачено, що у разі порушення Боржником зобов`язань (обов`язку), забезпеченого порукою (Договором), Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2 Договору поруки порука надана строком на 60 місяців. Датою початку дії поруки є 30.09.2019. Порука припиняється, якщо Кредитор протягом строку дії поруки вказаного в п.4.2.1 Договору не пред`явить вимоги до Поручителя. Згідно п. 5.1.1. Договору поруки кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язань забезпечених порукою пред`явити вимогу Поручителю шляхом: направлення вимоги про погашення боргу Поручителю (при цьому вимога про сплату боргу вважається пред`явленою поручителю, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою (місцем проживання) поручителя, вказано у п. 9 Договору) та/або пред`явлення до поручителя позову до суду. Пунктом 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов`язково повинна бути досягнута згода. Підписуючи кредитний договір, позичальник [PERSON] погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. Відповідно до п.1 ст. 627 ЦК України також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог ст. 1054 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за Кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначені договором строки. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що сума заборгованості за кредитом станом на 26.03.2021 складає 10 551,02 грн, з яких: основний борг 7400,31 грн; борг по сплаті відсотків за кредитом 3150,71 грн. У позовній заяві позивач посилається на звернення до відповідача щодо добровільної сплати заборгованості, на які останній не реагує. Як доказ свого звернення до відповідача, позивач надав суду копії попереджень адресовані відповідачу станом на 15.06.2020 та 20.01.2020. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Однак дані попередження, в якості доказів, суд до уваги не приймає, оскільки позивач не надав суду підтвердження, що вони були направлені відповідачу або отримані ним. В той же час відсутність доказів направлення звернення до боржника не спростовує відсутність заборгованості та обов`язку [PERSON] виконувати свої зобов`язання за Кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що у повному обсязі сплати грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідачем здійснено не було, а тому вимога позивача про стягнення основного боргу за кредитом у сумі 7400,31 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по нарахованим відсоткам, суд зазначає таке. Згідно з розрахунком суми заборгованості позивачем нараховані відсотки за період з 30.09.2019 по 26.03.2021 у розмірі 8772,92 грн. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Пунктом 1.1 Кредитного договору про споживчий кредит №284ПС від 30.09.2019 передбачено, що 30.09.2020 є граничною датою повернення кредиту. Вимога про дострокове повернення кредиту позивачем заявлена не була, оскільки останній звернувся до суду з позовом 26.03.2021, тобто після спливу строку кредитування. Таким чином відсотки за користування кредитом можуть бути нараховані за період з 30.09.2019 по 30.09.2020. Як вбачається з п. 5.1 Кредитного договору про споживчий кредит № 284 ПС від 30.09.2019 розмір процентів за користування кредитом складає 5 688,38 грн. Згідно розрахунку заборгованості відповідачем сплачено відсотків на загальну суму 5622,21 грн. Таким чином, борг відповідача за відсотками за користування кредитом складає 66,17 грн. (5688,38 грн. - 5622,21 грн.). Отже, в решті вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. З огляду на викладене, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 66,17 грн та сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7400,31 грн, а всього - 7466,48 грн. Що стосується вимог позивача до поручителів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції чинній на час виникнення правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом строку дії поруки, що становить 60 місяців з дати початку її дії (з 30.09.2019), не пред`явить вимог до Поручителя. Оскільки Кредитор звернувся до суду з вимогами до Поручителів до спливу вищезазначеного строку, то порука стосовно [PERSON] , [PERSON] не припинилася. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Підписуючи договір поруки, [PERSON] та [PERSON] поручилися відповідати перед Кредитором за порушення [PERSON] зобов`язання повернути кредит та нараховані проценти за користування кредитом. За таких обставин, вимоги позивача до поручителів є обґрунтованими. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язання за кредитним договором №284ПС від 30.09.2019, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 7466,48 грн. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1604,89 грн. по 534,96 грн. з кожного.

Outcome: partial