Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

В березня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 25 грудня 2012 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 14 931, 37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16.02.2017 року в неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 32 551, 69 грн. З них: -10 872, 27 грн. борг по кредиту; -5866, 28 грн. борг за процентам; -12 176, 92 грн. пеня та комісія; -3636, 22 грн. штраф. Оскільки відповідачка в добровільному порядку оплатити наявну заборгованість по кредиту не бажає, банк просив стягнути цю заборгованість у судовому порядку. Рішенням Воловецького районного суду від 10 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено. При цьому, суд констатував, що позовні вимоги недоведені, оскільки позивач не вказав доказів того, що відповідачу було надано кредитні кошти, картку із зазначенням строку її дії. Крім того, суд вказав на те, що до матеріалів справи позивачем було додано нечитабельну копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднано до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 25.12.2012 року, з якої було неможливо встановити дійсні умови кредитування (а.с.48). На це рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та необґрунтоване, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» Гриниха Т. Ю. скаргу підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що кредитні кошти відповідачка взяла у банку у 2006 році, мала заборгованість. У 2012 році заборгованість була реструктуризована на умовах, зазначених у Генеральній угоді, підписаній обома сторонами. Суд першої інстанції мав змогу витребувати у позивача читабельну копію цієї угоди, чого не зробив, просто відмовивши у позові. Відповідачка [PERSON] проти скарги заперечила та просила її відхилити. При цьому, відповідачка пояснила, що вона справді брала кошти у банку у 2006 році. У 2012 році вона підписала документи про реструктуризацію, однак детально їх не читала. Не могла погасити борги через фінансовий стан, а також через пожежу, від якої зазнала збитків. Пояснила, що і наразі погасити всю суму не може, тому просить звільнити її від цього обов'язку або зменшити його. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними. Такі висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України). Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості відповідачці [PERSON] було реструктуризовано заборгованість по кредиту. В підтвердження своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» надав суду копію Генеральної угоди від 25 грудня 2012 року , з якої вбачається персональні дані, адреса проживання [PERSON], зменшення заборгованості по відсотках на 3453, 36 грн. та зменшення заборгованості по штрафу на 582, 86 грн., заборгованість на дату укладення генеральної угоди в розмірі 15 931, 40 грн., умови по сплаті процентів за користування кредитом, періоди сплати щомісячних платежів, дату повного виконання зобовязань та інші умови виконання даної угоди (а.с.73). Відповідачка підтвердила свою згоду, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідачка належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16.02.2017 року в неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 32 551, 69 грн. З них: -10 872, 27 грн. борг по кредиту; -5866, 28 грн. борг за процентам; -12 176, 92 грн. пеня та комісія; -3636, 22 грн. штраф. Отже, по справі належними та допустимими доказами доведено факт отримання відповідачкою кредиту та факт заборгованості по кредиту та відсоткам в розмірі 16 738,55 грн. (10 872, 27 грн. борг по кредиту і 5866, 28 грн. борг за процентам). Щодо штрафу та пені, то колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). В даному випадку пеня та штраф разом складають 15 813, 14 грн., що значно перевищує розмір збитків банку, оскільки борг по кредиту складає 10 872, 27 грн. Колегія також враховує, що відповідачка має 67 років, є особою похилого віку, юридично необізнаною, з скрутним матеріальним становищем, оскільки проживає на пенсію. За цих умов розмір пені слід зменшити наполовину на суму 6 088, 47 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 26 463, 16 грн., з яких 10 872, 27 грн. борг по кредиту, 5866, 28 грн. борг за процентам, 6088, 46 грн. пеня та комісія, 3636, 22 грн. штраф. Враховуючи викладене,

Outcome: partial