Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7442 від 17 жовтня 2013 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], щодо заставленого ним, [PERSON] нерухомого майна, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилався на порушення нотаріусом при вчиненні нотаріального напису вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Вказав, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту одержання іпотекодавцем та божником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень, однак він, [PERSON] жодних вимог не отримував. Окрім того виконавчий напис № 7442 вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 17 жовтня 2013 року, а позовна заява ПАТ КБ «Надра» направлена до суду 14 жовтня 2013 року. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» за довіреністю Дяченко В.О. заперечувала проти позову, вказуючи на вчинення оспорюваного виконавчого напису у відповідності з вимогами Закону України «Про нотаріат». Представник третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги вважав не обґрунтованими. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Встановлено, що 02 червня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком «Надра» був укладений Кредитний договір № 828504/ФЛ про надання у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошових коштів. Відповідно до п. 1.1 Договору надано грошові кошти у сумі 58938,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49% річних, зі строком повернення до 12 травня 2028 року. Цільове використання кредиту, відповідно до п. 1.2 Договору - придбання у власність нерухоме майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В день укладення Кредитного договору був укладений договір поруки № 828504/ФЛ-П від 02.06.2008 року, за яким [PERSON] поручалася перед Кредитором за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають із Кредитного договору № 828504/ФЛ від 02.06.2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 828504/ФЛ від 02.06.2008 року в цей же день було укладено договір іпотеки № 828504/ФЛ-З між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], за яким передає в іпотеку дачний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Проте, [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконав, що вбачається з довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 828504/ФЛ від 02 червня 2008 року станом на 13 серпня 2013 року (а.с.36-38). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Слід відмітити, що за змістом приписів ст. 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації іпотекодержателем права на задоволення своїх вимог на підставі виконавчого напису нотаріуса повинна передувати у часі письмова вимога до боржника та майнового поручителя про усунення порушення. При цьому, вбачається, що боржнику надається право протягом 30-ти днів з моменту отримання такої вимоги добровільно виконати відповідні зобов'язання, і лише після спливу такого строку та у разі не виконання вимог іпотеко держателя останній набуває права застосовувати позасудові заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису. Пунктами 5.1-5.4 Договору іпотеки № 828504/ФЛ-3 від 02 червня 2008 року передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов Договору Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки; Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, забезпеченою цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін не передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у прядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с.31-35). Письмовою вимогою від 04 вересня 2013 року банк відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» пропонував [PERSON] погасити заборгованість за кредитним договором впродовж 30 днів (а.с.40), проте порушені зобов'язання залишились невиконаними. Кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 15,16,18 ЦК України). 17 жовтня 2013 року по Договору іпотеки № 828504/ФЛ-3 від 02 червня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - дачний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у розмірі: основний борг - 56317,11 доларів США; сума заборгованості по відсоткам - 24469,42 доларів США, пеня - 26375,38 грн.; штраф - 47109,14 грн., що всього становить 80786,53 доларів США, що у гривневому еквіваленті 719211,25 грн., а також суму витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 1700 грн. (а.с.16). На підставі вищевказаного виконавчого напису № 7442 від 17.10.2013 року, що видав приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] постановою заступника начальника Стирник Є.В. Самарського ВДВС ДМУЮ було відкрите виконавче провадження № 42283913. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджена наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, надалі Інструкція), нотаріус вчиняє виконавчий напис на іпотечному договорі, якщо подані іпотекодержателем документи підтверджують безспірність заборгованості боржника та прострочення виконання ним зобов'язання. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України. Згідно п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджена наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року) - виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання. Пунктом 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджена наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року) - передбачено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (ч.2 п.284 Інструкції). Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса (затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року (надалі Перелік), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно, подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Суд прийшов до висновку, що банком для вчинення нотаріального напису були подані всі документи, що згідно наведеного Переліку підтверджують безспірність заборгованості, а тому доводи про порушення нотаріусом вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є необґрунтованими. Вищевикладене свідчить, що виконавчий напис, вчинений 17 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], виданий з дотриманням всіх вимог законодавства . За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed