Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Барвінківська районна державна адміністрація Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відібрання у неї її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS], а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON], [INFO], з яким вона проживає за вищевказаною адресою. [PERSON] є матір'ю ще чотирьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Троє старших дітей проживають з її колишнім чоловіком [PERSON]. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 07.08.2017 року у справі № 611/639/17 від [PERSON] відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Позивач зазначає, що [PERSON] часто вживає алкоголь, не працює, непоодинокими є випадки залишення нею дитини на довгий час без материнського догляду або на чужих людей. Залишення дитини у сім'ї за таких умов є небезпечним для її здоров'я, подальшого виховання, у зв'язку з чим, Барвінківська районна державна адміністрація Харківської області звернулась до суду з позовом про відібрання дитини у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. В судовому засіданні представник Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечували проти відібрання дитини, пояснила, що вона належно виконує свої батьківські обов'язки та вважає, що в змозі самостійно піклуватися про дитину. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Григорівською сільською радою Барвінківського району Харківської області, актовий запис № 03, матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO],, є [PERSON], [INFO]. [PERSON] є матір'ю ще чотирьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Троє старших дітей проживають з її колишнім чоловіком [PERSON]. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 07.08.2017 року у справі № 611/639/17 від [PERSON], [INFO], відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. [PERSON] часто вживає алкоголь, не працює, непоодинокими є випадки залишення нею дитини на довгий час без материнського догляду або на чужих людей. Відповідач не вживає належних заходів зі створення умов для нормального проживання і виховання дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, що завдає суттєвої шкоди інтересам дитини. Залишення дитини у відповідача за таких умов є небезпечним для її здоров'я та подальшого виховання. За місцем проживання[PERSON] характеризується негативно, як особа, схильна до вживання алкогольних напоїв, що негативно впливає на догляд та виховання малолітньої дитини. Свідки [PERSON] і [PERSON] показали в судовому засіданні, що вони працюють вихователями в дошкільному навчальному закладі № 1. Їх групу відвідує малолітня дитина [PERSON], матір'ю якого є [PERSON]. Були випадки, коли [PERSON] забирала дитину, при цьому знаходячись в нетверезому стані. Дитина вдягнена в одяг не по зросту - аба замалий, або завеликий, одяг завжди поношений, хоча і чистий. Коли дитина почала ходити до дитсадка, вона не знала навіть, що таке м'ясні продукти і боялась їсти їх. Дитина залякана, некомунікабельна. Останнім часом частіше дитину і приводила, і забирала [PERSON], співмешканка колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON], іноді - старша донька. При цьому [PERSON] не називає конкретних причин, чому вона сама не водить дитину до дитсадка. З нею неодноразово проводились бесіди щодо виховання і утримання дитини, але вони не дали жодних результатів. Свідок [PERSON]показала в судовому засіданні, що вона близько 10 років знає [PERSON] та її дітей, проживала з нею по сусідству, і зараз часто бачить її в місті. [PERSON] неналежним чино доглядає дітей, може залишити їх самих і піти пити. Вона часто бачить [PERSON] в нетверезому стані, буває, що [PERSON] водить с собою до кафе і дитину. Свідок [PERSON] показав в судовому засіданні, що він з 1996 року по 2011 рік перебував з [PERSON] в шлюбі, мають спільних дітей. Троє старших дітей проживають з ним. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, коли вип'є, належним чином про дітей не піклується, може залишати їх самих чи на чужих людей. Останні 2 місяці [PERSON] проживав у нього, водила до дитсадка і забирала дитину його співмешканка [PERSON]. За цей час [PERSON] дитину не відвідувала. В кінці серпня [PERSON] забрала [PERSON]. 04 вересня 2017 року йому зателефонували сусіди і повідомили, що [PERSON] в нетверезому стані знаходиться в кафе, і з нею син [PERSON]. Він поїхав на таксі і забрав [PERSON], було це близько 21 години 30 хвилин. Свідок [PERSON] показала, що вона працює в центрі соціальних служб. Влітку з ДНЗ № 1 їм повідомили, що [PERSON] з'являлася до дитсадка в стані алкогольного сп'яніння, і що її сина [PERSON] водить до дитсадка інша жінка. 12.07.2017 року вони відвідали сім'ю [PERSON], при цьому остання знаходилась в нетверезому стані. В подальшому вони ще декілька разів намагались відвідати сім'ю, але будинок був постійно зачинений. Від спілкування щодо виховання дитини [PERSON] ухиляється. Орган опіки і піклування вважає за доцільне відібрання у [PERSON] її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини, про що надав до суду висновок від 11.08.2017 року № 01-62/2023. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі Закону України «Про охорону дитинства» та наведених норм СК України суд підкреслює, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов'язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини. Суд зазначає, що права та інтересам малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі СК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Твердження відповідача щодо змоги здійснювати самостійний догляд за дитиною не підтвердились у судовому засіданні, не були доведені належними та допустимими доказами і, на думку суду, взагалі не відповідають дійсності, оскільки суперечать матеріалам справи. Відповідно до ст. 164, 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо сина [PERSON], не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, часто вживає алкогольні напої, що негативно впливає на догляд та виховання малолітньої дитини. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, факти, викладені позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені в судовому засіданні, сумніву у суду не викликають, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян, суд вважає за необхідне передати малолітнього [PERSON] органу опіки і піклування - Барвінківській районній державній адміністрації Харківської області для подальшого влаштування дитини. Відповідно до ч. 3 статті 88 ЦПУК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що судові витрати в сумі 1600 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі статті 170 СК України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved