Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон їх неповнолітньої доньки , [INFO] без згоди батька. В обґрунтування свої вимоги посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 04.04.2008 року по 03.04.2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO].3. В даний час дитина проживає з матір»ю, яка повністю матеріально її утримує. Позивач має намір в цьому році, разом з донькою, відвідати своїх рідних в Російській Федерації, оздоровити дитину та відпочити. Отримати від відповідача - батька дитини дозвіл на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон не має можливості, оскільки вона не має ніяких відомостей про місцезнаходження колишнього чоловіка і не має з ним зв»язку. Раніше він надавав їй нотаріальну засвідчену заяву - згоду на тимчасовий виїзд їх малолітньої дитини за кордон, однак строк її дії закінчився. Позивач в судове засідання не з»явилася, прохала розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Бердянської міської ради в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечення проти задоволення позовних вимог. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі у відповідності до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.04.2008 року по 03.04.2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка в теперішній час мешкає разом з матір»ю і знаходиться на її утриманні. У судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] має намір відвідати разом зі своєю малолітньою дитиною - [PERSON] своїх рідних в Російській Федерації в період з 01.04.2015 року по 01.04.2016 року, однак у позасудовому порядку згоду на виїзд у супроводі матері до Росії від відповідача отримати не виявилося можливим через відсутність відомостей про фактичне місце проживання батька , що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фактично, для безперешкодного виїзду [PERSON] до Російської Федерації та з метою безперешкодного проїзду в Україну та в Російську Федерацію на період з 01 квітня 2015 року по 01 квітня 2016 року необхідний відповідний дозвіл батька. Судом встановлено, що отримати від відповідача позивачу - дозвіл на виїзд дитини не можливо у зв'язку з відсутністю даних про його місце перебування в теперешній час. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; - коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків -батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому приоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом також враховується та обставина, що раніше відповідач - [PERSON] надав нотаріальну завірену згоду на приватні поїздки його малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у супроводі її матері - [PERSON] до Російської Федерації в період з 20.06.2014 року по 31.12.2014 року з метою відвідування рідних. З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам дитини, що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст.155 СК України, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та

Outcome: approved