Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

В березні 20241 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19.05.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком\~Т.В., що зареєстрований в реєстрі за №1146 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» кредитної заборгованості у розмірі 291\~329,91 грн. Як на підставу заявлених вимог вказала, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки подані відповідачем приватному нотаріусу документи не підтверджували безспірність заборгованості позивача та не містили доказів відступлення права грошової вимоги факторові від кредитора. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, а у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С. - належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису № 1146 від 19.05.2020 про стягнення з [PERSON] заборгованості. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач відзиву та треті особи пояснення на позовну заяву до суду не подали, про розгляд справи по суті повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, надані на запит суду копії матеріалів виконавчого провадження № 64367673, суд дійшов наступного. 20.03.2007 між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «кредит промбанк» було укладено кредитний договір № 03/1/070/07-Z, за умовами якого позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності було надано грошові кошти на споживчі цілі у сумі 25\~000,00\~доларів США з терміном погашення до19.03.2012 включно. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2011 з позивача на користь ПАТ «Кредитпромбанк» було стягнуто 145\~898,24 грн. заборгованості за кредитним договором № 03/1/070/07-Z від 20.03.2007. Згідно поданого ТОВ «ФК «Інвест Хаус» приватному нотаріусу розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] її розмір за період з 08.05.2017 по 08.05.2020 складав: за відсоткам за користування кредитом 254\~651,17 грн., зі сплати 3% річних 36\~378,74 грн. 19.05.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1846, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 08.05.2017 по 08.05.2020 у розмірі 291\~329,91грн., з яких: - заборгованість за відсоткам за користування кредитом 254\~651,17 грн.; - заборгованість зі сплати 3% річних 36\~378,74 грн.; - сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00\~грн. У вищевказаному виконавчому написі зазначено, що правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 03/1/070/07-Z від 20.03.2007, боржником за яким є [PERSON] , є ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог, укладеного між ПАТ\~«Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 20.05.2013 та Договору купівлі-продажу прав вимог № 1991/К, укладеного 04.10.2019 муж ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис, не були надані приватним нотаріусом на запит суду, а матеріали виконавчого провадження таких договорів купівлі-продажу прав не містять. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького\~П.О. від 03.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64367673 з примусового виконання спірного виконавчого напису. Порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами та\~посадовими особами\~органів місцевого\~самоврядування,\~насамперед,\~встановлюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні вимоги передбачено пунктом 3.1 глави 16 Порядку. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №\~207/1587/16 (провадження № 14-12559св18), 12.12.2018 у справі № 205/6301/16-ц (провадження 61-30321св18). Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підтвердження безспірності заборгованості позивача, відповідачем надано документ оформлений як «Розрахунок відсотків за Кредитом та 3% річних за кредитним договором № 03/1/070/07-Z\~від 20.03.2007 за період з 08.05.2017 по 08.05.2020», в якому вказано загальний залишок заборгованості позичальника [PERSON] , без зазначення строків її погашення та детального розрахунку її складових (а.с.24). При цьому в матеріалах справи та виконавчого провадження відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором боржника перед стягувачем, а саме, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, також відсутній розрахунок цієї суми заборгованості, з можливістю нотаріусу перевірити останню, або первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин та враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», так як вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved