Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідачка) про стягнення 14256.88 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 05.12.2011, а також понесених судових витрат. Позов мотивований тим, що 05.12.2011 Відповідачкою, з метою отримання банківський послуг від Позивача, була підписана Заява б/н, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір. Власним підписом у вказаній Заяві Відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли на момент підписання Заяви у письмовій формі. На виконання умов Договору Позивачем був відкритий кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому змінювався згідно з п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Договору, а Відповідачці була надана у користування кредитна картка. У свою чергу, Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого, станом на 08.06.2020, утворилась заборгованість в розмірі 14256.88 грн., яка складається із 12132.95 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 968.84 грн. - пені; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини) та 655.09 грн. - штрафу (процентної складової), яку Позивач разом із судовими витратами просить стягнути з Відповідачки. Ухвалою суду від 27.07.2020 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та прийнято рішення про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін на 07.09.2020. Сторони в судове засідання не з`явилися, при цьому представник Позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи; Відповідачка причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. З письмової згоди представника Позивача Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку. Згідно з матеріалами справи, Позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право на здійснення банківських операцій і є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.55-60). Судом встановлено, що 05.12.2011 Відповідачкою була підписана Анкета -заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.26). Однак у даній Анкеті-Заяві, окрім анкетних даних Відповідачки не відображено ні вид кредитної картки, із запропонованих у даній заяві, яку вона виявила бажання оформити на своє ім`я, ні бажаний кредитний ліміт (а.с. 26 зворотна сторона). Із витягів із рахунку Відповідачки, довідок про видачу кредитних карток, зміну умов кредитування і обслуговування кредитної картки, вбачається, що 05.12.2011 Позивачем на ім`я Відповідачки був відкритий рахунок та видано кредитну картку із встановленням 05.08.2013 кредитного ліміту у 2000.00 грн., який декілька разів змінювався, зокрема 13.04.2018 він був збільшений до 6340.00 грн. (а.с. 6-25). Також, витягами із рахунку Відповідачки підтверджується, що вона користувалась коштами, наданими Позивачем, при цьому востаннє зарахування коштів на вказану картку було здійснено 05.07.2019 (а.с.17). Так, згідно з розрахунком боргу, наданим Позивачем, розмір загальної заборгованості [PERSON] перед банком становить 14256.88 грн., яка складається із 12132.95 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 968.84 грн. - нарахованої пені; 500.00 грн. - штрафу (фіксованої частини) та 655.09 грн. - штрафу (процентної складової). При цьому, Суд звертає увагу, що факт погашення Відповідачкою кредитної заборгованості підтверджує доводи Позивача про те, що [PERSON] отримала кредитні кошти, надані Позивачем та користувалася ними. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. У порушення вимог Закону, Відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 12132.95 грн., оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку банку не повернуті. Досліджуючи обґрунтованість позовних вимог про стягнення з Відповідачки заборгованості за пенею в сумі 968.84 грн. та штрафів в сумі 500.00 грн. та 655.09 грн., які нараховані згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, Суд звертає увагу на наступне. За змістом ст.634 ЦК України, на яку посилається Позивач, мотивуючи свої позовні вимоги, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку Позивач. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування пені та штрафів, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.12.2011 посилався на Тарифи та Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини договору. Проте, Суд вважає за неможливе застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.12.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08.07.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Водночас, в підписаній сторонами Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.12.2011 відсутні відомості про вид кредитної картки, яку виявила бажання оформити на своє ім`я Відповідачка, умови договору про строки виконання зобов`язання, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві позичальника домовленості сторін про сплату пені та штрафів, надані банком витяги не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Окрім того, Суд звертає увагу, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, у даному випадку порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з Відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пені та штрафів. З огляду на встановлені обставини, Суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню - 12132.95 грн. заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, з Відповідачки на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1788.80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial