Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд винести рішення, яким визнати за ним, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], на садовий будинок, який знаходиться за адресою: земельна ділянка [NUMBER] в с/т «Черешня», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, на території Підгородненської міської ради загальна площа складає 41,5 кв.м., житлова площа якого складає 14,7 кв.м., до складу будинку входять: 1 - кухня 17,3 кв.м., 3 - кімната 7,6 кв.м., 3 - кімната 7.1 кв.м, 4 - вбиральня 2,8 кв.м, 5 - кухня 6,7 кв.м., а також господарчі та інші споруд: прибудова літ. «а», навіс літ. «а1», погріб літ. «пг», навіс літ. «Б», вхід в погріб літ. «В», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», навіс літ. «Ж», літня кухня літ. «З», ворота літ. «№1», огорожа літ. «№2», замощення літ. «І». Позивач надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник Територіальної громади в особі Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з садового будинку [NUMBER] в садівничому товаристві «Черешня», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, на території Підгородненської міської ради та земельної ділянки площею 0,0434 га, що знаходиться за вищевказаною адресою. Спадкоємцями першої черги після померлої [INFO] [PERSON], є її чоловік - [PERSON]. 19 листопада 2014 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0434 га, що розташована в садівничому товаристві «Черешня» Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На спадковій земельній ділянці також розташований садовий будинок, який був побудований в 1991 році, тобто за життя спадкодавця [PERSON]. Позивач, як спадкоємець першої черги, відповідно до чинного законодавства звернулася до державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвої А.В. з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок позивачу було відмовлено, оскільки не підтверджено факт належності спадкодавцю спадкового майна, а саме: садового будинку [NUMBER], що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, на території Підгородненської міської ради, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20 березня 2015 року (а.с.15). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що ще в 1991 році збудований садовий будинок [NUMBER] в с/т «Черешня», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, на території Підгородненської міської ради, однак правовстановлюючі документи на домоволодіння спадкодавцем не оформлялись. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року. Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них. За приписами абз.2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку, що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення». Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно даних архіву Комунального підприємства Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» архівна справа та інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] за адресою: земельна ділянка [NUMBER] в с/т «Черешня» Підгородненська міська рада Дніпропетровський район Дніпропетровська область - відсутня (а.с. 14). У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлій [INFO] [PERSON] належав садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у зв'язку з чим позивачка не мають можливості скористатися належним їм правом на отримання спадщини. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав на садовий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини на 1/2 частину на садовий будинок [NUMBER] в с/т «Черешня», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, на території Підгородненської міської ради та господарські будівлі. На підставі викладеного,

Outcome: approved