Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Позивач зазначив, що між АТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем було укладено кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 10.01.2021 року в нього перед банком утворилася заборгованість у розмірі 12669 грн. 42 коп., з них: 11857 грн. 71 коп. заборгованість за тілом кредиту, 811 грн. 71 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України. Просить стягнути з відповідача 12669 грн. 42 коп. заборгованості за кредитом та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача, дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. Судом встановлено, що на підставі Заяви від 15 лютого 2010 року позивач надав відповідачеві в користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, процентна ставка 2,5% в місяць. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідачу був встановлений кредитний ліміт: - 19.03.2010 року 500 грн., з 26.11.2010 року 600 грн., з 23.08.2011 року 700 грн., з 28.03.2012 року 440 грн., з 07.06.2013 року 2000 грн., з 08.06.2013 року 2000 грн., з 25.10.2013 року 2300 грн., з 12.07.2016 року 5000 грн., з 28.10.2016 року 6000 грн., з 13.05.2019 року 0 грн. (а.с. 23). Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк видав відповідачу кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 19.01.2010, термін дії 01/14; № [NUMBER] , дата відкриття 09.01.2014, термін дії 10/17; № [NUMBER] , дата відкриття 21.10.2017, термін дії 10/21; № [NUMBER] , дата відкриття 21.10.2017, термін дії 10/21. Посилаючись на те, що Заява, в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі тілом кредиту в сумі 11857 грн. 71 коп. Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку, [PERSON] протягом 24.05.2010 року по 23.10.2020 року було використано 53470 грн. 03 коп. грошових коштів Банку та повернуто Банку 57954 грн. 46 коп. Також з розрахунку заборгованості вбачається, що Банком до заборгованості по тілу кредиту включені пеня за прострочку та відсотки за користування кредитним лімітом за ставкою 3,6 відсотка в місяць. Оскільки розрахунок заборгованості суперечить умовам кредитного договору, суд його до уваги не бере. Іншого розрахунку заборгованості по кредиту суду надано не було. Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості за тілом кредиту - відсутні. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 811 грн. 71 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України. Так, частина 2 статті 625 ЦК України вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Заяви від 15.02.2010 року, яка підписана відповідачем, вбачається, що сторони погодили базову процентну ставку з розрахунку 2,5 відсотки в місяць (а.с. 26). Оскільки розрахунок заборгованості по відсоткам суперечить умовам кредитного договору, суд його до уваги не бере. Іншого розрахунку заборгованості по відсоткам за відсотковою ставкою, погодженою сторонами договору, суду надано не було. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості, що складається з: 11857 грн. 71 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 811 грн. 71 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України відсутні, а тому у позові АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити повністю. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed