Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району звернулися до суду з позовом до [PERSON] в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в вересні 1988 року [PERSON] на склад сім'ї з п'яти осіб була надана у користування окрема, що належить військовому відомству 3-кімнатна квартира [ADDRESS], в яку він та члени його сім'ї вселилися на підставі ордера, виданого Дніпропетровською КЕЧ району №348 від 14.09.1988 року. У зв'язку з виїздом до іншого місця проживання колишні члени сім'ї [PERSON] знялися з реєстрації, [PERSON] з 02.08.1996 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 21.10.2005 року, що підтверджується поквартирною карткою. 02 листопада 2005 року на правах члена сім'ї наймача [PERSON], в зазначену квартиру вселилася, зареєструвалася та фактично проживає на даний час його дружина [PERSON], разом з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Приблизно з початку 2010 року шлюбні відносини між відповідачем [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені і з цього ж часу відповідач добровільно виїхав з зазначеної квартири та вивіз з неї всі свої особисті речі. 09.11.2010 року шлюб між ними було розірвано рішенням Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області. Жодного разу з початку 2010 року [PERSON] не з'являвся в зазначеній квартирі і його місцезнаходження невідоме. Будь-яких заяв від відповідача про продовження строку його відсутності з поважних причин понад встановлений законодавством строк до Будинкоуправління №2 Гвардійської КЕЧ району не надходило, тому позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 71,72 ЖК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням. Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року відкрито провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Бобров В.Ю. в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем реєстрації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання також не з'явилася, була повідомлена належним чином, причина неявки суду не повідомила. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії ордеру № 348 від 14 вересня 1988 року [PERSON] на сім'ю, яка складається з дружини [PERSON] та дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровською КЄЧ району було надано право на заняття квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Суду надано копію поквартирної картки квартири [ADDRESS], в якій міститься відмітка про дату виписки [PERSON] - 21.10.2005р., [PERSON] 02.08.1996р., [PERSON] та [PERSON] - 21.10.2005р. Згідно цієї ж поквартирної картки в зазначеній квартирі зареєстровані - відповідач [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5). Реєстрація відповідача по справі - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується також відомостями з відділу адресно-довідкової роботи Управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України у Дніпропетровській області (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проводиться виключно в судовому порядку. Суду надано акт, затверджений начальником Будинкоуправління №2 Гвардійської КЕЧ району від 12 січня 2018 року, у відповідності до якого члени комісії, а також сусіди підтвердили той факт, що [PERSON] приблизно з початку 2010 року не проживає в зазначеній квартирі, та при цьому вивіз з неї свої особисті речі. Будь яких перешкод у користуванні квартирою [PERSON] з боку колишніх членів сім'ї не строювалося(а.с.8). Факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі з 2010 року також неодноразово було встановлено відповідними актами, які містяться в матеріалах справи (а.с.6,7,8,9). У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, суд вважає, що [PERSON] не проживаючи в наданому йому житловому приміщенні понад шести місяців, втратив право користування ним, з підстав, визначених ст.71 ЖК України. Доказів про поважність причин відсутності відповідача у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 13). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved