Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

В березні 2020 позивач АТ «Мегабанк» звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 46512,98 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2102 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач порушила умови кредитного договору № 129-018-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами) від 15 листопада 2018 (далі по тексту - кредитний договір), не повертає отриманий кредит своєчасно, не сплачує кошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач має сплатити: заборгованість за кредитом в розмірі 28026,91 грн., заборгованість за відсотками - 1459,71 грн.; забогованість за комісією - 4414,25 грн.; суму штрафу в розмірі 12612,11 грн., а всього заборгованість складає 46512,98 грн. Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2020 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 07.04.2020. 29 квітня 2020 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі та справа призначена до судового розгляду по суті на 21.05.2020. До суду стороною позивача було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, поважності причин неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2018 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 129-018-850-2-18-Г, відповідно до якого позивачем було надано відповідачці кредит сумі 28026,91 грн., строком користуванням з 15 листопада 2018 р. до 12 листопада 2021 р. включно, зі сплатою 15,0 % річних, комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,15% від суми кредиту, яка сплачується щомісячно. Положеннями п. 4.1 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором (Ануїтетними платежами є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати позичальником та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобов`язання позичальником заборгованість його повністю погашається). Даний кредитний договір підписаний відповідачем, що підтверджує те, що вона погодилася на умови надання кредиту та ознайомлена з ними. Згідно графіку платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором по споживчий кредит, який є додатком № 1 до кредитного договору, розмір щомісячного платежу крім першого (1089,70 грн.) і останнього (1767,07 грн.) становить 1859,51 грн., який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму кредиту, проценти та суму комісійної винагороди (а.с. 12) Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитним договором в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 0,1% . Згідно з п. 6.3 кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Судом встановлено, що відповідач отримала кредитні кошти в сумі 28026,91 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №TR.1865383.832.46 від 13.11.2018 (а.с. 13). З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається прострочення виконання умов кредитного договору зі сторони відповідача, в зв`язку з чим станом на 01.02.2020 у [PERSON] виникла заборгованість на загальну суму 46512,98 грн., а саме, залишок кредиту - 28026,91 грн.; залишок нарахованих та несплачених відсотків - 1459,71 грн.; залишок нарахованої та несплаченої комісії - 4414,25 грн.; штраф - 12612,11 грн. (а.с. 15,16). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання. У разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит (ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідачем відзиву до суду не надано, докази подані позивачем не спростовано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 89, 133, 141, 223, 258-261, 263-265, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 525, 526, 533, 551, 554, 610, 612, 624, 1054 ЦК України, суд, -

Outcome: approved