Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, відповідно до якого та наданих уточнених вимог, зазначило, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28.10.2016 року [PERSON] від позивача отримала кредит у розмірі 4 199,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач в свою чергу повинен був надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом починаючи з «1» по «25» число кожного місяця. В порушення вимог договору позичальник своїх зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим, станом на 09.03.2020 року, виникла заборгованість в сумі 20 444, 8 грн., з них: заборгованість за кредитом - 4 199,43 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1 863,72 грн.; заборгованість за пенею - 6 550,83 грн.; штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 7 830, 96 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України та відомостями виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 25.11.2019 року № 023-010/4512 (а.с.36, 51). 21.02.2014 року [PERSON] підписано анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого вона оформила на своє ім`я платіжну картку «Універсальна» (а.с.10). 28.10.2016 року [PERSON] підписано Генеральну угоду о реструктуризації заборгованості та приєднанні до Умов та правил надання банківських послуг, згідно до яких вона отримала на банківську карту терміновий кредит в розмірі 4 199, 43 грн. на строк шість місяців з 28.10.2016 року по 30.04.2017 року (а.с.9,127). Відповідно до п. 2.5. Генеральної угоди позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно з Генеральною угодою та Умовами та правилами. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторони домовились, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 726, 68 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших платежів згідно Умов та правил. Дата останнього платежу не пізніше 30.04.2017 року. Згідно п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов`язанням термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту враховується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 17 848, 84 грн. Відповідно до п. 2.3 Генеральної угоди для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карточку відповідно до умов п. 2.1 Генеральної угоди. Пунктом 2.1. Генеральної угоди встановлено проценти за користування кредитом в розмірі 1,083 % на місяць, що обліковується на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, сторонами було погоджено істотні умови, що відсотки нараховуються за умови користування кредитом та отримання платіжної картки. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами. Відповідач ознайомився та погодився з Генеральною угодою від 28.10.2016 року та Умовами та правилами надання банківських послуг, що підтверджується його підписом Генеральній угоді від 28.10.2016 року (а.с. 9, 127). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом та Овердрафтом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п.2.1.1.12.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками та його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору ( в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії). Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно до розрахунку заборгованості за Генеральною угодою від 28.10.2016 року та виписки за період з 01.01.1999 по 18.01.2020 року, заборгованість відповідача станом на 09.03.2020 року становить 20 444, 8 грн., з них: заборгованість за кредитом - 4 199,43 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1 863,72 грн.; заборгованість за пенею - 6 550,83 грн.; штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 7 830, 96 грн (а. с. 63-64, 116). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже відповідач підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Генеральну угоду, приєдналася до договору приєднання та погодилася з його умовами При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу частини 2 статті 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона виходячи зі своїх інтересів не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання. Разом з тим, у справі відсутні докази про те, що відповідач оспорювала укладення, чи не укладення кредитного договору, зверталася до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про її згоду з усіма умовами цього договору, крім того відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До того ж, з розрахунку кредитної заборгованості та виписки за період з 01.01.1999 по 18.01.2020 року вбачається, що позичальник частково сплачувала заборгованість, користувалася кредитними коштами, тобто погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами (а. с. 63-64, 116). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Так відповідачем було порушено умови договору, внаслідок чого сума боргу, станом на 09.03.2020 року становить 20 444, 8 грн., з них: заборгованість за кредитом - 4 199,43 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1 863,72 грн.; заборгованість за пенею - 6 550,83 грн.; штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 7 830, 96 грн. Суд погоджується з нарахованим позивачем розміром заборгованості за кредитом та за процентами за користування кредитом, та бере до уваги визнання позову відповідачем в цій частині, однак що стосується стягнення пені та штрафу зазначає наступне. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка. У чинність ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] є: [ADDRESS] (а.с.51). Згідно Розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 2 грудня 2015 р. № 1275-р м. Рубіжне Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, відповідач є суб`єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого, відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Згідно наведеного у позові та доданого до нього розрахунку, штрафні санкції позивачем нараховані станом на 09.03.2020 року, фактично після 14.04.2014 року дати, коли згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» банківським установам заборонено нарахування таких санкцій. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 6 550, 83 грн. та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди у розмірі 7 830,96 грн. суперечить закону, а тому з урахуванням встановлених обставин в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Таким чином, стягненню з відповідача на користь банку підлягає заборгованість у розмірі 6 063, 15 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 199,43 грн. та відстків за користування кредитом у розмірі 1 863,72 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1 921,00 грн., а враховуючи те, що задоволено 29,66 % позовних вимог (6 063,15 грн. від 20 444,94 грн. складає 29,66 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 569,77 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1 921,00 грн. х 29, 66% /100).

Outcome: partial