Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року в м. Хмельницькому померла [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок. Являючись донькою померлої, звернувся до нотаріальної контори про оформлення спадкових прав, проте їй було відмовлено, оскільки право власності померлої на земельні ділянки не зареєстроване, а саме відсутній відомості у Державному земельному кадастрі. З цих підстав, просить суд визнати за нею право власності на дані земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги позову. Представник відповідача - Новосілецької сільської ради Деражнянського району вимоги позову визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держземагенства у Деражнянському районі Хмельницької області до суду не з'явився, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги позову визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд рахує за можливе проводити розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження позивачки її матір»ю значиться [PERSON] (а.с. 16). Позивачка 13.06.1968 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 16). Після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилася спадщина на майно померлої, спадкоємцем якого являється позивачка [PERSON], інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини у встановленому порядку про що свідчать матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.32-41). До складу спадкового майна [PERSON] входять, зокрема земельні ділянки площами 0,2500га та 0,1845га, які надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також ведення особистого підсобного господарства відповідно, що розташовані по [ADDRESS] Деражнянського району Хмельницької області. Вказані земельні ділянки відповідно до рішення сесії №1від 29.07.1993 року Новосілецької сільської ради Деражнянського району були передані безкоштовно у приватну власність [PERSON] Про що у 2008 році [PERSON] були отримані правовстановлюючі документи на вказане майно -державні акти на право власності на земельні ділянки Згідно ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст.22 ЗК України (чинної на час прийняття рішення) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку визначені ст. 23 ЗК України. Проте, дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок визначених Декретом. Відповідно до п.3 Декрету КМ України від 26.12. 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах та державний акт на право приватної власності на землю. Досліджуючи заявлені вимоги та обґрунтування позову, суд приходить до висновку про їх відповідність положенням Декрету КМ України від 23.12.1992 року №15, ст.ст.1218, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України. Отже, спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки згідно діючого на той час законодавства, яке відповідно має перейти в порядку спадкування до спадкоємців майна померлої, яким являється позивачка [PERSON], а тому позов останньої підлягає до задоволення.

Outcome: approved