Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

В березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25 квітня 2013 року в м. Миколаєві помер його батько [PERSON], [INFO] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного йому житлового будинку та земельної ділянки за адресою: м. Миколаїв, вул. Вільна 73, та грошових вкладів в Миколаївському обласному управлінні АТ Ощадбанк. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є він та відповідач, які прийняли спадщину за законом після смерті батька, звернувшись до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори. Позивач зазначив, що його батько тривалий час важко хворів, та перебував у безпорадному стані і тому потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування, а відповідач не виконував своїх обов'язків щодо догляду за хворим батьком, не піклувалась про нього, не цікавився його життям та здоровям. Догляд за покійним здійснював саме позивач, і ніс усі необхідні витрати на його лікування, а відповідач ухилявся від надання допомоги батькові та не піклувався про нього. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків та зібрані по справі письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що в м. Миколаєві 25 квітня 2013 року помер [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належного йому житлового будинку № 73 по вулиці Вільній в м. Миколаєві, земельної ділянки за цією ж адресою, та грошових вкладів в Миколаївському обласному управлінні АТ Ощадбанк (а.с.9). Із копії спадкової справи № 138/2013, заведеної Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON], який помер 25.04.2013 року, вбачається, що на випадок своєї смерті спадкодавець заповіту не залишив. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Із спадкової справи вбачається що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року судову практику у справах про спадкування даються розяснення про те, факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Непредявлення спадкодавцем, який має право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини пятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Із матеріалів справи вбачається, що спадкодавець тривалий час хворів, що підтверджується виписками із його історії хвороб та медичними довідками, та мав наступні захворювання: катаракта, пневмосклероз, атеросклеротичний кардіосклероз, хронічний бронхіт, хронічна обструктивна хвороба легень та інші. В звязку із цим він неодноразово проходив стаціонарне лікування. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожний окремо, пояснили, що [PERSON] довго хворів, а близько останніх двох років до смерті він вже не міг самостійно ходити та обслуговувати себе, і тому потребував постійного стороннього догляду та допомоги. При цьому доглядав батька лише позивач та його сім'я, а відповідач проживав окремо від батька і відвідував вкрай рідко та не надавав при цьому йому будь-якої допомоги, догляду та коштів на лікування. Відповідно до частини першої ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач довів, що відповідач [PERSON] знаючи про похилий вік, хвороби та безпорадний стан батька, та необхідність доглядати його, свідомо ухилявся від надання допомоги батькові. Доказів, які б спростовували такі висновки, судом не здобуто.

Outcome: approved