Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду 15.02.2021 р. з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором SAMDNWFC00005597822 від 22.12.2018 в розмірі 29854,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою отримання банківських послуг, відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 11.06.2011, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з невиконанням умов договору, у відповідача утворилась заборгованість. 22.12.2018 між відповідачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було підписано додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та у строки, зазначені в п. 1.5.1 такої угоди. Оскільки відповідач своїх зобов`язань за додатковою угодою не виконав, станом на 10.12.2020, заборгованість перед банком складає 29854,32 грн., в тому числі 6238,49 грн. заборгованості за кредитом; 1,25 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 23614,58 грн. заборгованість за пенею. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 26.03.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.06.2011року з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», де того ж дня підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. 22.12.2018 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору SAMDNWFC00005597822. Відповідно до п. 1.1 додаткової угоди, сума заборгованості складає 43994,66 грн. Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, яка виникла за період з дати надання клієнту кредиту, а саме здійснює прощення відсотків на 0 грн., комісії на 0 грн., пені на 19848,27 грн., штрафу на2828,42 грн. (п. 1.2). Згідно з п. 1.3 угоди, строк повернення кредиту до 25.06.2019. Відсоткова ставка за кредитом становить 0,01% (п. 1.4). Клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по Договору у розмірі не менше 3197,7 грн у строк не пізніше 22.12.2018. Подальше погашення заборгованості здійснюється Клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 3020,09 грн. до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 3020,13. (п.п. 1.5.1 - 1.5.2 Додаткової угоди). Ця Угода згідно ст. 212 ЦКУ укладається під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, передбачених Договором та п. 1.5 Угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, та умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 Угоди (п. 1.6 Додаткової угоди). В разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п.1.5.2 Угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених Договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п. 1.2 та умова про зміну відсоткової ставки, передбачена п. 1.4 Угоди не застосовується (п. 1.6.1 Додаткової угоди). Також [PERSON] підписав додаток № 1 до додаткової угоди, а саме графік погашення суми боргу за реструктуризацією на термін 6 місяців. Згідно розрахунку заборгованості за договором № SAMDNWFC00005597822 та виписки по рахунку вбачається, що станом на 10.12.2020 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 29854,32 грн., з яких: 6238,49 грн. - заборгованість за кредитом; 1,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 23614,58 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 6238,49грн. та відсотками за користування кредитом в сумі 1,25 грн., ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а визначення розміру, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, віднесено на розсуд суду. Відповідно, таке питання вирішується судом згідно ст. 89 ЦПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розмір заявленої до стягнення пені є значним порівняно із сумою основного боргу, і з урахування вказаних вище обставин суд не позбавлений у цьому конкретному випадку права зменшити розмір пені. З огляду на викладене, суд вважає, що до стягнення підлягає пеня у сумі 6238,49 грн., яка дорівнює сумі заборгованості за кредитом. Тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 12478,23 грн., яка складається з наступного: 6238,49 грн. - заборгованість за кредитом; 1,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6238,49 грн. - заборгованість за пенею. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної суми позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 29854,32 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 12478,23 грн., що становить 41,79 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 948,79 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial