Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, у якій просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], на території України з 2001 року по день її смерті тобто по 21 вересня 2012 року, за адресою: [ADDRESS]. та встановити факт статусу фізичної особи платника податків резидента України. В обґрунтування вимог заяви, заявник зазначає, що 21 вересня 2012 року померла її мати, [PERSON] Після одруження в 50-х роках батьки заявниці [PERSON] та [PERSON], переїхали на постійне місце проживання до України. Від даного шлюбу у них народилась заявниця у м. Бердичеві Житомирської області. 08 січня 1980 року батьки заявниці розлучились та після розірвання шлюбу мати заявниці переїхала проживати до м. Києва, де отримала квартиру [ADDRESS]. 15 листопада 2000 року мати заявниці [PERSON] [PERSON] придбала квартиру № 9 в м. Вінниці по вул. Литвиненка, 54 та після здійснення нею у 2001 році ремонтних робіт постійно в ній проживала. 09 січня 2013 року Першою вінницькою нотаріальною Державною конторою була заведена спадкова справа після смерті 21 вересня 2012 року мати заявниці. У звязку із необхідністю оформлення спадщини та визначення порядку оподаткування при її прийнятті, виникла необхідність документально підтвердити резидентський статус в Україні мати заявниці. Заявник до судового засідання не зявилась, однак відповідно до поданої заяви її представника [PERSON], просила розгляд справи здійснити у її відсутність, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Першої вінницької Державної нотаріальної контори до судового засідання не звязався, однак на адресу суду від в.о. завідувача Першої вінницької Державної нотаріальної контори [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні даної справи поклалась на думку суду. Дослідивши матеріали заяви та надані докази, врахувавши заяви сторін, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14.1.213. Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції станом на 11.06.2015р.) резиденти - це: а) юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають дипломатичні привілеї та імунітет; в) фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи. Як було встановлено судом, що відповідно до свідоцтва про народження заявник [PERSON] народилась 10 листопада 1956 року в м. Бердичів, Житомирської області, батьками якої являються: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). 08 січня 1980 року батьки заявниці розлучились та після розірвання шлюбу, матері заявниці присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 8). Після укладеного шлюбу з [PERSON] 05 лютого 1977 року, заявнику присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 10). Мати заявниці мала у власності нерухомість на території України, а саме: квартиру № 9, розташованої в будинку № 54 по вул. Литвиненко, в м. Вінниці (а.с. 12), в якій проживала з 2001 по день смерті (21 вересня 2012 року), що підтверджується актом № 2096 від 15 лютого 2016 року (а.с. 13). Крім того мати заявниці мала у власності квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 238297, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] Зіна померла 21 вересня 2012 року, місце смерті Україна, Вінницька обл., м. Вінниця (а.с. 5). 09 січня 2013 року у Першій вінницький державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 6). Відповідно до відповіді головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26 квітня 2016 року, відомості про перетинання державного кордону України у період з 23 квітня 2011 року по 21 вересня 2012 року щодо громадянки [PERSON] Зіни, [INFO], не виявлено. В даній відповіді також зазначено про те, що інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігаються протягом пяти років. Отже, судом достовірно встановлено, що з 23 квітня 2011 року по 21 вересня 2012 року мати заявниці [PERSON] державний кордон України не перетинала, а відтак у вказаний період перебувала на території України. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, згідно вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи, які підтверджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] Зіна є резидентом України, оскільки перебувала на території України понад 183 дні, як передбачено п.п. ст. 14 Податкового кодексу України, мала тісні особисті та економічні зв'язки в Україні, зокрема народжувала дитину в Україні, мала нерухомість на території України: в м. Києві та в м. Вінниці, таким чином центром життєвих інтересів спадкодавця було м. Вінниця, оскільки тут вона проживала. Суд вважає, що є достатні підстави для визначення [PERSON] Зіни резидентом України, оскільки нормами Податкового кодексу України, іншими законодавчими актами порядок видачі довідок, чи іншого позасудового порядку підтвердження (встановлення) статусу резидента України не передбачено, заявник не може реалізувати своє право на відповідне оподаткування згідно законодавства України. Є необхідність встановлення факту. У даному випадку спір про право відсутнє.

Outcome: approved