Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). 29 липня 199 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все майно, яке на день його смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, заповів [PERSON]. Заповіт посвідчений 29.07.1999 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Чумаовою О.І. (а.с.9). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05.08.1999 року виконкомом Краматорської селищної ради м.Краматорськ Донецької області (а.с.10). [PERSON] належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.04.1963 року Краматорським міським відділом комунального господарства у відповідності до рішення міськвиконкому від 12.04.1963 року (а.с.11, 16-29). [INFO] року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Красноторської селищної ради м.Краматорська Донецької області (а.с.12). [PERSON], [INFO], є братом позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, 02.09.2014 року другою Краматорської державної нотаріальною конторою заведена спадкова справа №307/2014 після смерті [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2018 року державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С. було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON], оскільки остання прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 15). Згідно довідки Другої Краматорської державної нотаріальної контори від 11.02.2019 року №91/02-14, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, була відкрита спадкова справа №377 від 03.09.1999 року. До нотаріальної контори звернулася спадкоємець за заповітом, дружина спадкодавця - [PERSON], 1937 року народження, з заявою №525 про прийняття спадщини за заповітом від 03.09.1999 року. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які подали заяву про прийняття спадщини немає, свідоцтва про право на спадщину видані не були. Стосовно [PERSON], 1937 року народження, померлої [INFO] року була відкрита спадкова справа №307/2014 від 02.09.2014 року. До нотаріальної контори звернулися спадкоємці за законом: син спадкодавця - [PERSON], 1962 року народження, з заявою №583 про прийняття спадщини за законом, від 02.09.2014 року, та син спадкодавця - [PERSON], 1967 року народження, з заявою №584 про відмову від прийняття спадщини, від 02.09.2014 року. 04.03.2015 року було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1-734, на ім'я [PERSON], на земельну ділянку, площею 3,970 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Краматорської міської ради. За даними спадкового реєстру заповітів від імені [PERSON], 1937 року народження, посвідчено не було. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, батько позивача, [PERSON] помер [INFO] року та заповів все належне йому майно дружині, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] яка належала [PERSON] на праві приватної власності. [PERSON] прийняла спадщину, подавши у нотаріальну контору відповідну заяву у порядку та строки, передбачені ст.549 ЦК УРСР, однак за життя не отримала свідоцтво про право на спадщину. [INFO] року [PERSON] померла. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] прийняла спадщину після свого чоловіка, [PERSON], однак, за життя, не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, що не позбавляє її права на спадщину. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], оскільки брат позивача, [PERSON], подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Як спадкоємець першої черги за законом, позивач звертався до нотаріальної контори про прийняття спадщини на майно, яке належало померлій [PERSON], однак позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, що підтверджується постановою нотаріуса. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, або в разі втрати документа, який засвідчує його право. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги той факт, що позивач вичерпав усі наявні заходи для отримання спадщини після померлої матері [PERSON], але не має можливості у нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину, оскільки постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 18.09.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право власності на будинок за адресою [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], отримати які через її смерть на даний час неможливо. Позивач має право на успадкування будинку, але таке його право не визнане державним нотаріусом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Між тим, зазначеними вище доказами підтверджено, що після смерті [PERSON] позивач - спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину шляхом подачі заяви у нотаріальну контору відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved