Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 105 890 гривень 15 копійок. В обґрунтування позову вказують, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.06.2012. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором, проте у порушення умов кредитного договору позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 16.09.2020 становить 105890,15 грн., з яких: 25531,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 25531,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 8921.92 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК; 71436,93 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. З урахуванням викладеного АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 105890,15 грн. за кредитним договором № б/н від 01.06.2012, та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач надав відзив на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у якому вказав, що борг по кредитному договору виник внаслідок шахрайських дій. Кредитний рахунок закрито банком 30.11.2017, анульована кредитна картка і заборгованість була відсутня. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю, так як кошти у сумі близько 18000 гривень у січні 2016 року було знято з кредитного рахунку внаслідок шахрайських дій, у зв`язку із чим він звернувся до відділення поліції із заявою про вчинення злочину, і відкрито кримінальне провадження. Станом на 01.01.2016 він заборгованості перед банком не мав, і збирався закрити кредитний рахунок, бо не мав у ньому потреби. 30.11.2017 йому банком видано довідку про закриття кредитного рахунку, і ніякої заборгованості він не мав. Також у судовому засіданні 16.02.2021 року відповідач пояснив, що діяв ніби під гіпнозом, коли у січні 2016 року за вказівкою невідомої особи, яка зателефонувала і представилася працівником банку, пішов до банкомату та здійснив операції щодо перерахування коштів з свого рахунку на інші. Після чого, усвідомивши що діяли шахраї, він звернувся до поліції із заявою. Відповідачем під час розгляду справи не заявлялося клопотання (усно чи письмово) щодо застосування строку позовної давності. 26 січня 2021 року у судовому засіданні було розглянуто судом клопотання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про огляд веб-сайту, у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки представником позивача суду не наведено достатнє обґрунтування необхідності забезпечення доказу саме шляхом його огляду за місцезнаходженням та відповідно неможливості забезпечення доказу в інший спосіб, передбачений ч.2 ст.116 ЦПК України, а також не надано достатніх даних, що дають підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 01.06.2012 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) (а.с. 19). Позивачем в обґрунтування наявності кредитного договору додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.20). Матеріали справи містять розрахунок, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, згідно якого заборгованість за договором № б/н від 01.06.2012, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 16.09.2020, становить 105890,15 грн., з яких: 25531,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 25531,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 8921.92 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 71436,93грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії (а.с.6-16 зворот). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) вбачається, що 27.12.2012 встановлено кредитний ліміт 20000 грн., 01.01.2013 збільшено кредитний ліміт до 21000 грн., 11.04.2016 зменшено ліміт до 0.00 (а.с.18). Згідно довідки (а.с.17) [PERSON] видавалися кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття 04.11.2010, термін дії - 09/14, № [NUMBER] , дата відкриття 09.07.2007, термін дії - 07/15, № [NUMBER] , дата відкриття 27.12.2012, термін дії - 10/16, № [NUMBER] , дата відкриття 02.11.2015, термін дії - 05/19 (а.с.17) Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства України. Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В анкеті-заяві відповідача від 01 червня 2012 року (а.с.19) процентна ставка не зазначена, як і пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками та пенею . Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 01.06.2012. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, про сплату пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується виписками по кредитному рахунку клієнта. Доводи відповідача про те, що кошти з рахунку було знято у січні 2016 року внаслідок шахрайських дій не підтверджено належними та допустимими доказами. Суд вважає, що витяг з ЄРДР про реєстрацію 25.01.2016 кримінального провадження (а.с.85) за заявою [PERSON] щодо проведення перевірки по факту шахрайських дій невідомими особами, в результаті яких ним було перераховано кошти через банкомат у сумі 18000 грн., не свідчить безумовно про наявність складу злочину, а є лише підставою для початку досудового розслідування з метою встановлення наявності чи відсутності складу злочину . Доказів, щодо завершення досудового розслідування та встановлення осіб, які причетні до злочину за ч. 1 ст. 190 КК України відповідачем суду не надано. [PERSON] на підтвердження доводів щодо відсутності заборгованості перед банком та закриття рахунку надано довідку від 30.11.2017 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої рахунок № [NUMBER] , тип картка Універсальна Голд закрито, кредитний ліміт 0.00, дата закриття не зазначена (а.с.82). Проте відповідно до інформації наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та виписки про рух коштів по рахунку5168742202095901, даний рахунок було відкрито [PERSON] 10.07.2017, картка призначена для персонального користування клієнта, користування карткою було тільки з особистими коштами, закритий рахунок 30.11.2017 (а.с.94, а.с.96, зворот-97). З урахуванням викладеного суд відхиляє даний доказ, оскільки довідка не підтверджує достовірно відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК». За вказаних обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме слід стягнути із відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту в сумі 25531,30 грн. В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено 2102 грн. судового збору (а.с.1), отже частка, пропорційна до задоволених позовних вимог, складає 506 грн. 82 коп. (25531,30 х 2102/105890,15=506,82), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial