Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2011 року в сумі 82676 грн. 38 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 16 листопада 2011 року між сторонами укладено кредитний договір б/н на «Умовах та правилах надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Узяті на себе зобов`язання позивач виконав вчасно, у свою чергу відповідач узяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши, станом на 31липня 2018 року, заборгованість за кредитом в сумі 82 676 грн. 38 коп., яка складається з наступного: 7 702,89 грн. - заборгованість за кредитом; 67 660,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 913,16 грн. - штраф (процентна складова) (відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг). В зв`язку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить захистити його права. 01 листопада 2018 року Самбірський міськрайонний суд Львівської області ухвалив заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по кредиту в сумі 82676 грн. 38 коп. [PERSON] 24 грудня 2019 року подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01 листопада 2018 року. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2020 року заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 листопада 2018 року скасовано та призначено вказану справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з обов`язковим повідомленням (викликом) сторін. 13.04.2020 р. відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила, вказала, що твердження позивача в позові про отримання нею кредиту в розмірі 8 100 грн. не відповідає дійсності. 16.11.2011 р. вона зверталась в ПАТ КБ «Приватбанк» щодо картки для отримання пенсійних коштів, так як є інвалідом з дитинства. Про існування кредиту довідалась лише із заочного рішення суду від 01.11.2018 р. Під час підписання анкети-заяви позивач не ознайомлював її з жодними Умовами та Правилами кредитування. Докази надання кредиту та підписані нею документи позивачем суду не надані. Банківську картку їй надано 16.11.2011 р., а розрахунок заборгованості позивача містить дати починаючи з квітня 2014 р., коли строк картки вже закінчився (строк дії картки 2 роки). Також нарахування відсотків, пені, комісії та штрафу є безпідставним. Заявила суду про застосування наслідків спливу строку позовної давності стосовно всіх позовних вимог позивача, оскільки банк самовільно без її згоди здійснював списання коштів (пенсії), яка надходила на її рахунок. Просила в позові відмовити. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що, заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» покликався на те, що 16.11.2011 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якоговідповідач [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 8100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду копії наступних документів: анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг уПриватБанку від 16.11.2011 р., витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р.№СП-2010-256 (на російській мові), розрахунку заборгованості,складеного не ідентифікованим представником банку, та належним чином не завіреного, за договором №б/н від 16.11.2011 р. (станом на 31.07.2018 р.) яка становить 82 676 грн. 38 коп., з яких: 3620,02 грн. - заборгованість за кредитом; 7 702,89 грн. - заборгованість за кредитом; 67 660,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 913,16 грн. - штраф (процентна складова) (відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг). Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано суду довідку без дати та номеру про підписання між банком та [PERSON] кредитного договору б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] - відкрито 03.04.2007 р. - термін дії 04/13; № [NUMBER] - відкрито 22.04.2013 р. - термін дії 11/16; № [NUMBER] - відкрито 25.04.2014 р. - термін дії 08/17; № [NUMBER] - відкрито 22.05.2014 р. - термін дії 08/17; № [NUMBER] - відкрито 06.11.2014 р. - термін дії 11/17; та виписку за період з 01.01.1999 р. по 27.04.2020 р. за основною карткою № [NUMBER] [PERSON] (охоплює картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ); за основною карткою № [NUMBER] (охоплює картки № [NUMBER] , № [NUMBER] ); за основною карткою № [NUMBER] ; а також було надано довідку без дати та номеру про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на [PERSON] (договір б/н), з якої відомо, що старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 03.04.2007 р., а 25.04.2014 р. відбулася зміна кредитного ліміту (встановлення кредитного ліміту 8100 грн.) Як вбачається з наданих позивачем та досліджених судом доказів, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 р.№СП-2010-256 (на російській мові) та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису [PERSON] . Пам`ятка клієнта із наявним в ній підписом відповідача [PERSON] , що підтверджувала би її ознайомлення з вищевказаними документами, позивачем суду не надана. Анкета-заява [PERSON] від 16.11.2011 р.,яка є єдиним документом, у котрому наявний її підпис, містить лише анкетні дані відповідача та її контактну інформацію. В ній не вказано суми кредитного ліміту (графа «кредитний ліміт за платіжною карткою» - пуста), відсутня інформація про порядок та умови надання кредиту, термін видачі та строк на який надається кредит, не зазначено процентну ставку за кредитом та порядок її обчислення, зміни сплати процентів, порядок повернення кредиту, відсутня також інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів та інші умови. Вказана заява не містить строку повернення кредиту (користування ним), а також в ній відсутні будь-які відомості та відмітки про вид картки та загальний строк її дії. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовомПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних картка Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонамишляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З наведених підстав суд відмовляє позивачеві у задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача : 67 660,33 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 900,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 3 913,16 грн. - штрафу (процентна складова) (відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг). При цьому суд приймає до уваги, що вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст. 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не підтверджує факт надання банкомтаотримання [PERSON] кредиту в сумі 8100,00 грн.Вказана заяває лише підтвердженням звернення відповідача до позивача щодо укладення договору про надання банківських послуг. Які саме послуги мали надаватися банком [PERSON] із даної заяви не зрозуміло і доказів щодо цього позивачем суду не надано. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що ні анкета-заява відповідача, ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, нівитяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, ні розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16.11.2011 р., не є доказом та підтвердженням самого факту надання чи отримання кредитних коштів. Інші письмові докази, що підтверджують факт надання банком та отримання [PERSON] кредиту саме в сумі 8100,00 грн. зі сплатою саме 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом б/н від 16.11.2011 р., в матеріалах справи відсутні і позивачем суду не надані. При цьому суд не приймає до уваги та відхиляє надану позивачем виписку за період з 01.01.1999 р. по 27.04.2020 р. за основною карткою № [NUMBER] [PERSON] (охоплює картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ); за основною карткою № [NUMBER] (охоплює картки № [NUMBER] , № [NUMBER] ); за основною карткою № [NUMBER] , оскільки вона не містить даних про отримання [PERSON] 16.11.2011 р. кредиту в сумі 8100.00 грн. та, відповідно, даних про кредитну картку видану [PERSON] від 16.11.2011 р (номер кредитної картки та термін її дії), хоч факт отримання картки від 16.11.2011 р. відповідачем не заперечується. Покликання позивача на ту обставину, що кредит в сумі 8100.00 грн. був отриманий [PERSON] 16.11.2011 р. також спростовується довідкою без дати та номеру про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на [PERSON] (договір б/н), з якої відомо, що старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 03.04.2007 р., а 25.04.2014 р. відбулася зміна кредитного ліміту (встановлення кредитного ліміту 8100 грн.). Тобто кредит в сумі 8100 грн. був наданий [PERSON] лише після 25.04.2014 р., а не 16.11.2011 р. як вказує позивач, що і підтверджується випискою за період з 01.01.1999 р. по 27.04.2020 р. за основною карткою № [NUMBER] [PERSON] (охоплює картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ); за основною карткою № [NUMBER] (охоплює картки № [NUMBER] , № [NUMBER] ); за основною карткою № [NUMBER] . Даний висновок суду ґрунтується також на довідці без дати та номеру про підписання між банком та [PERSON] кредитного договору б/н, за яким було надано наступні кредитні картки (наданій позивачем), яка інформації про надання банком (позивачем) 16.11.2011 р. кредитної картки (із зазначенням номера та терміну її дії) [PERSON] не містить. Згідно з вимогами ч.1 та ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновкущо в задоволенні позову АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю. З огляду на те, що в позові Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено, суд, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, не стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Outcome: dismissed