Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

АТ «Укрсоцбанк» в особі представника Мальцевої А.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє законний представник [PERSON] , згідно з яким позивач просив суд: визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; зняти з реєстраційного обліку відповідачів, які зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку» АТ «Укрсоцбанк» було оформлено право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що належали на праві власності [PERSON] . Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3 Договору іпотеки № 014-550-ЗП від 03.03.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Свідоцтва про право власності від 23.05.2019 р. № 167680693, було зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення державного реєстратора Коровайко Оксани Сергіївни індексний номер: 38021612 від 08.11.2017 року, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Таким чином, законним власником квартири є АТ «Укрсоцбанк». Згідно Довідки про склад сім`ї від 19.09.2018 року, в квартирі [ADDRESS] власником якої є АТ «Укрсоцбанк», зареєстровані вище зазначені відповідачі. Позивач звертався до Відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у будинку, колишній власник, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії Відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. ст. 316, 319, 391, 383 ЦПК України, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. 27 серпня 2019 року представник позивача подала до суду письмові пояснення в яких позовну заяву підтримує в повному обсязі та на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та зазначила наступне. 03 березня 2008 року, в момент укладення Іпотечного договору [PERSON] гарантувала, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб. В тому числі тих, що зареєстровані у встановленому порядку. Крім того, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, відповідачі були зареєстровані в квартирі вже після укладання іпотечного договору всупереч вимог. Також, представник позивача зазначив, що постановою Київського апеляційного суду по справі № 755/18995/17 від 10 квітня 2019 року, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк» на іпотечну квартиру визнано законними. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомлені. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялася належним чином, про причини неявки суду невідомі. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в судове засідання не з`явився, подав свої пояснення в яких просив розгляд справи проводити у їх відсутність, та прийняти рішення з урахуванням найкращих інтересів дітей та чинного законодавства. Ухвалою від 18 червня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 03 вересня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП від 03 березня 2008 року між сторонами було укладено Договір іпотеки № 014-550-ЗП від 03 березня 2008 року, відповідно до умов яких позивачу в іпотеку було передано належне відповідачеві на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Так, відповідно до п. 4.5.3 Іпотечного договору № 014-550-ЗП від 03 березня 2008 року, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, а саме шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про Іпотеку». Так, відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюються до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 06 листопада 2017 року державним реєстратором філії Комунального підприємства Мирнопільської сільської ради «Результат» у м. Києві Коровайко О.С. на підставі довідки про розрахунок заборгованості, звіту про незалежну оцінку вартості квартири, повідомлення про звернення на предмет іпотеки, іпотечного договору № 014-550-ЗК від 03.03.2008 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-550-КП було проведено державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 2.1.4 Іпотечного договору іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди іпотекодержателя (банка) не відчужування предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду. Користування. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] станом на 18 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у вище вказаній квартирі 14 липня 2011 року, а [PERSON] - 31 липня 2017 року, тобто після укладення договору Іпотеки № 014-550-ЗК від 03.03.2008 року, що свідчить про те, що відповідачі не мали права власності на іпотечне майно, а також право користування на таке майно. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Разом з тим, ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. 20 травня 2019 року відповідачам на їхню адресу реєстрації було направлено вимогу про усунення порушень з якої вбачається, що позивач вимагав добровільно звільнити всім мешканцям житлове приміщення, яка є предметом іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] з обов`язковим зняттям всіх мешканців зазначеного житла з реєстраційного обліку та звільнення від особистих речей, однак така вимога залишилася без відповідного реагування. Згідно відповіді Дніпровського УП ГУНП в м. Києві зазначено, що при перевірці адреси: [ADDRESS] двері до квартири ніхто не відкрив, та зі слів голови ОСББ «Юність-98» Ємець Л.Є. у квартирі на протязі 3-4 місяців ніхто не проживає. Щодо позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідачів в зазначеній квартирі слід зазначити наступне. Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходи з вище вказаної норми, суд не наділений повноваженнями щодо зняття з реєстраційного відповідача, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, а також врахувавши те, що відповідачі не є власниками спірної квартири, а позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності, суд приходить до висновку, що позов АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє законний представник [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку підлягає частковому задоволенню. Крім того, в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial