Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила зобов'язати [PERSON] сплатити аліменти по в/л № 2-3471 від 25.12.2009 року згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до досягнення сином 23 років, тобто до [INFO], а саме за липень, серпень та вересень 2014 року, та стягнути з [PERSON] на її користь сплачену нею вартість навчання сина на магістра (за один навчальний рік) у розмірі 8640 грн. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що відповідач невчасно сплачує аліменти та має заборгованість по їх сплаті. При цьому, їхній син [PERSON] продовжує навчання у Дніпропетровському національному університеті (магістр, денне відділення), за яке вона згідно договору № 565-14 сплатила 8640 грн. за 2014-2015 навчальний рік, про що вона повідомила у Бабушкінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Відповідач, який проживає окремо, ніякої участі у вихованні та утриманні сина не приймав і не приймає, взагалі не цікавиться життям сина, ніколи з ним не спілкувався і не спілкується. Син знаходиться повністю на утриманні позивачки. Лише вона займається його вихованням, лікуванням та навчанням. Навчання сина вимагає значних витрат. Відтепер стипендії син отримувати не буде, тому що навчатися на магістра буде за контрактом. Крім того, син знаходиться на диспансерному медичному обліку з захворюваннями: хронічний гастрит, захворювання Шляттера 2-х стороннє. Син потребує спеціального харчування, медичного оздоровлення та регулярного лікування. Відповідач не приймає участі в оздоровленні та лікуванні сина, не надає матеріальної допомоги на придбання путівок у санаторій та пансіонат, а також, не надає матеріальної допомоги на навчання сина. Ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення вартості навчання сина на магістра (за один навчальний рік) були виділені в окреме провадження. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки та просив відмовити їй в задоволенні в повному обсязі. При цьому, зазначив, що його син закінчив навчання 30.06.2014 року та отримав повну вищу освіту, що підтверджує диплом спеціаліста, і був відрахований згідно з наказом ДНУ ім. О. Гончара. На той час він повністю сплатив всі аліменти на його утримання на весь термін навчання. На підставі цього виконавче провадження було закрито. Але 01.09.2014 року [PERSON] вступив до магістратури ДНУ ім. О.Гончара і [INFO] йому виповнилось 23 роки. Його мати [PERSON] вимагає від нього сплатити їй 8640 грн., які вона сплатила за навчання сина [PERSON] у магістратурі, мотивуючи це тим,що ці гроші є додатковими витратами на дитину, але згідно ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину викликаються особливими обставинами (розвитком здібностей дитини/її хворобою, каліцтвом тощо) і присуджуються платнику аліментів до повноліття дитини, але не тоді коли цій людині вже виповнилось 23 роки. Крім того, вказав, що він на теперішній час безробітний, а на його утриманні знаходься ще син [PERSON], [INFO], який є студентом 4-го курсу Будівельної академії. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа № 2-3471, виданого 25.12.2009 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання його повнолітнього сина на період навчання останнього, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. 29 липня 2014 року державним виконавцем Бабушкінського органу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням виконавчого листа. При цьому, 01 серпня 2014 року між [PERSON] та Дніпропетровським національним університетом ім. О.Гончара був укладений Договір № 565-14 про навчання, підготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг у Дніпропетровському національному університеті ім. О.Гончара, а саме підготувати з [PERSON] магістра за спеціальністю фізика (а.с.4-5). Згідно довідки Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара від 17.09.2014 року за № 125 - [PERSON] є студентом 5 курсу денного відділення факультету фізики Дніпропетровського національного університету з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року (а.с.6). За навчання [PERSON], [INFO], на 5 курсі денного відділення факультету фізики Дніпропетровського національного університет за контрактом позивачка сплатила 8640,00 грн. (а.с.7-8). Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути вищевказану суму з відповідача, як додаткові витрати на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що встановлено ч. 1 ст. 6 СК України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Разом з тим, відповідач повністю сплатив аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання до досягнення ним 23 років, який досяг віку 23 років [INFO]. Вищевказане не оспорювалося позивачкою. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed