Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали на те, що 16 квітня 2014 року померла їхня матір [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку №13, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Українська. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким вказаний житловий будинок заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Позивачі звернулися до Бориспільського районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Проте в отриманні свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок їм було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивачі просять суд визнати за ними в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок №13, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Українська в рівних долях по ? частині, після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 16 квітня 2014 року. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивачів [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає та просить суд задовольнити його. Голова Вороньківської сільської ради Бориспільського району також надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника сільської ради та проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року померла матір позивачів [PERSON] Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на її ім'я, серії 1-ОК №304456 (а.с.9). За час свого життя, а саме 07 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок №13, що розташовується в Бориспільському районі, с. Вороньків, вул. Українська, заповіла своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.10). У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії спадкової справи №351 за 2004 рік, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальної конторою, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.26, 26-а). Таким чином вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачі не можуть, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Як вбачається з довідки №171 від 25 січня 2017 року, виданої Вороньківською сільською радою Бориспільського району, житловий будинок з відповідними надвірними будівлями в с. Вороньків по вул. Українська, 13 дійсно належав померлій [PERSON] із 1948 року по день смерті. Будинок побудований у 1948 році. На час будівництва житлового будинку, забудова села проводилась без оформлення будівельної документації. Житловий будинок побудований без порушень забудови з внесенням даних до по господарського обліку (а.с.19). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний будинок. Враховуючи те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності по ? частині на житловий будинок №13 з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується по вул. Українська в с. Вороньків Бориспільського району Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved