Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

ВАТ «Полтавський ГЗК» звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на їх користь завдану шкоду в сумі 50350 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2010 р. [PERSON] під час виконання трудових обов'язків машиніста крана ЦРО ЗФ Управління «ГЗК-Сервіс» ВАТ «Полтавський ГЗК» з переміщення млина МШР4.0х5.0 з підставок для барабанів млинів на ремонтний стенд № 5 в цеху з ремонту обладнання ДЗФ ВАТ «Полтавський ГЗК» в результаті падіння гакової підвіски електромостового крану № 8096 був смертельно травмований слюсар з ремонту технічного обладнання Управління «ГЗК-Сервіс» [PERSON] Вироком Козельщинського районного суду від 15.01.2013 р. [PERSON] визнана винною за ст.. 272 КК України та стягнуто з ВАТ «Полтавський ГЗК» моральну шкоду у розмірі 50 000 грн та витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. , згідно платіжного доручення зазначену суму потерпілій було виплачено в повному обсязі. Оскільки [PERSON] на момент заподіяння нею тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] знаходилися у трудових правовідносинах із ВАТ «Полтавський ГЗК» тому просять стягнути з неї на їх користь завдану нею шкоду в сумі 50 350 грн та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, посилаючись на скрутний матеріальний стан , оскільки в даний час вона не працює , є пенсіонеркою за віком і єдиний її дохід пенсія в розмірі 1961грн 32 коп. Просила задовольнити позов в розмірі ? частини заявлених вимог позивача , врахувавши її стан здоров»я ,те що вона перебуває на « Д» обліку у сімейного лікаря і щомісячно витрачає кошти як на лікування так і на сплату комунальних послуг за квартиру , які перевищують 400 грн. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази , суд дійшов висновку , що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно наказу № 2082 від 01.10.1979 р. [PERSON] зарахована на роботу з 09.10.1979 р. машиністом мостового крану ВАТ «Полтавський ГЗК» та наказу № 804п від 21.12.2010 р. звільнена за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію (а.с.10, 11). Згідно наказу № 91к від 02.01.1989 р. [PERSON] був зарахований на роботу з 02.02.1989 р. слюсарем по ремонту ОФ ВАТ «Полтавський ГЗК» та згідно наказу про припинення трудового договору № 710к від 30.09.2010 р. в зв'язку з його смертю , що також підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] від 01.10.2010 р. (а.с.12 -14). Згідно вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.01.2013 р. встановлено, що 30.09.2010 р. [PERSON] перевіривши справність і роботу приладів безпеки електромостового крану № 8096 , який знаходився в цеху з ремонту обладнання дробарко- збагачувальної фабрики ВАТ «Полтавський ГЗК» , приступила до виконання обов'язків машиніста крана , а саме по переміщенню млина МШР 4.0 х 5.0 з підставки для барабанів млинів на ремонтний стенд № 5. [PERSON] в порушення вимог трудової і технологічної дисципліни , вимог нормативних актів про охорону праці , а саме: ст. 139 КЗпП України , п. 3.4 Типової інструкції з безпечного ведення робіт для кранівників кранів мостового типу та п. 3.3 «Інструкції з охорони праці «БТІ 33.01-08» затверджена наказом генерального директора ВАТ «Полтавський ГЗК» , п.3.33 Типової інструкції з безпечного ведення робіт кранівників кранів мостового типу. [PERSON] в порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою під час роботи крану , коли підвіска 0-32 т піднялась до рівня кабіни крану при виведенні гакової підвіски на висоту , не стежила за тим, щоб гакова підвіска , що підіймалася не вперлася в нижні пояси ферми крана та не очікуючи спрацювання кінцевого вимикача не встановила контролер в нульове положення. Гакова підвіска вантажопідіймальністю 0-32 т. без вантажу дійшовши в верхнє положення підняла контргруз кінцевого вимикача, але внаслідок ненадійної роботи реле напруги контакти реле не розімкнулися і підвіска продовжила підіймання , при цьому [PERSON] при нештатній ситуації не застосувала аварійну кнопку, яка знаходилася в кабіні крану на робочому місці останньої. Далі підвіска без вантажу вперлася в нижні елементи вантажного візка гакової підвіски 0-32 т.крану реєстр №8096 , внаслідок чого виник розрив вантажного канату і підвіска вантажопідіймальністю 0-32 т. зз висоти 21,35 м впала на ремонтний майданчик , де смертельно травмувала потерпілого [PERSON] За зазначеним вироком [PERSON] визнана винною за ч. 2 ст. 272, 75,76 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду кранівника ( машиніста) кранів на строк 3 роки з іспитовим строком 3 роки. Стягнуто з ВАТ «Полтавський ГЗК» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 50 000 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн , а всього 50 350 грн ( 15-21). На підставі зазначеного вироку [PERSON] було видано виконавчий лист про стягнення з ВАТ «Полтавський ГЗК» на її користь суму у розмірі 50 350 грн (а.с.7). Згідно платіжного доручення № 1263 від 13.01.2014 р. [PERSON] було перераховано кошти в сумі 50350 грн в рахунок погашення моральної шкоди та витрат на правову допомогу (а.с.9). Згідно ч.1ст.1167ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах ро відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132 - 134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого . Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Враховуючи вищезазначене та те, що ВАТ «Полтавський ГЗК» відшкодувала потерпілій [PERSON] шкоду в сумі 50 350 грн , завданої їх працівником [PERSON] , тому підприємство має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин , суд стягує з [PERSON] на користь ВАТ «Полтавський ГЗК» заподіяну шкоду в сумі 50350 грн . Також у відповідності до ч. 1 ст.88 ЦПК України на користь ВАТ «Полтавський ГЗК» підлягають стягненню з [PERSON] понесені судові витрати в сумі 503 грн 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved