Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути із [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 21884 гривні 24 копійки, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1921 гривня. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 червня 2017 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем укладено Договір №7066371 про встановлення ліміту кредитування. Позивач виконав умови Договору належним чином та надав відповідачу кошти. Відповідач не повернув кредитні кошти та відсотки за користування овердрафтом. З метою досудового врегулювання спору позивач 18.08.2018 року звернувся до відповідача з повідомленням - вимогою про погашення простроченої заборгованості за Договором. Однак, вона залишилася без реагування. Станом на момент звернення до суду у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по поверненню суми кредиту та сплаті прострочених відсотків на загальну суму 21884,24 грн., з яких 17533,63 - неповернута сума кредиту; 3804,57 - прострочена заборгованість по відсотках; 283,04 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 263,00 грн. - нараховані відсотки. 26 березня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 24 квітня 2019 року на 09 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві - строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - Договору №7066371 про встановлення ліміту кредитування від 21.06.2017 судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування згідно якого відповідач ознайомився з Правилами, умовами кредитування та діючими Тарифами Банку. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію, однак, як слідує із руху коштів по рахунку з 10.08.2017 по 28.11.2018 рік відповідач не виконав своєчасно своїх зобов'язань та допустив заборгованість у сумі 21884 гривні 24 копійки. Судом також встановлено, що відповідач допустив прострочення по сплаті платежу по поверненню кредиту, відсотків за користування кредитом, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов'язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 21884 гривні 24 копійки. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №170358 від 03 січня 2019 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 1921 гривня, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 1921 гривні.

Outcome: approved