Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

АТ «КБ «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.12.2010 року в розмірі 75995,65 грн., а також судові витрати в розмірі 1921 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.12.2010 року [PERSON] звернувся до позивача , з метою отримання банківських послуг , у зв,язку з чим підписав заяву №б/н , згідно якої отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, правилами користування складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві. Взяті на себе зобов`язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.05.2019 року в неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 75995,65 грн. 05 червня 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29 липня 2019 року у справі ухвалою заочне рішення . 16 грудня 2019 року постановою Харківського апеляційного суду заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року залишено без змін. 18 лютого 2020 року ухвалою суду заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року скасовано та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні. 16 березня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача , в яких останній зазначив, що при оформленні картки відповідач пройшов ідентифікацію у банку , клієнта було сфотографовано з картками «Універсальна». Знімки екрану на яких зображений відповідач представник вважає доказом отримання зазначених карток . Згідно банківської інформації в межах кредитного договору відповідачу видавалися чотири картки , остання з яких має строк дії до 30.04.2021 року, а саме: № [NUMBER] строк дії 04/21 , [NUMBER] - строк дії 10/17, [NUMBER] строк дії 07/17, № [NUMBER] строк дії 06/17 .По договору відкрито картковий рахунок , встановлено кредитний ліміт , видано картку, а сума обов,язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту . Останній платіж відповідачем здійснено 01.12.2018 року. Таким чином , підстави для застосування позовної давності щодо стягнення тіла кредиту відсутні . 15 червня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача , в яких він зазначив, що відповідач ніякої заяви №б/н від 21.12.2010 року з кредитним лімітом у 25 000 грн. не підписував . Позивачем до позовної заяви не додано заяви від 21.12.2010 року . До позовної заяви додано анкету - заяву , згідно якої вбачається , що вона датована 24.12.2010 року , а не 21.12.2010 року. Крім цього, вказана анкета-заява містить лише анкетні дані Відповідача - [PERSON] , його контактну інформацію. Дана анкета-заява не містить жодних даних про умови кредитування, номер отриманої карти, строк її дії тощо. В нижній частині анкети-заяви відсутні відмітки, яку саме картку просив оформити заявник: карту «Універсальну», заробітну картку, карту класу Gold, преміальну карту, ідентифікацію з паспортом, а також відсутня інформація про кредитний ліміт, який був обраний заявником і погоджений банком.Окрім цього, копія доданої до позовної заяви анкети - заяви дуже поганої якості, майже не можливо нічого прочитати (є «нечитабельною»), навіть не можливо встановити чи мається на ній підпис [PERSON] , чи ні. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Позивачем до матеріалів справи долучена довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду , в якій на думку Позивача містяться погоджені сторонами істотні умови договору. Проте вказана довідка не має ніякого відношення до анкети-заяви від 24.12.2010 р., оскільки вказана довідка датована 21.12.2010 р., при цьому анкета- заява, яка міститься в матеріалах справи, датована іншою датою - 24.12.2010 р. Крім цього, в даній довідці є посилання на договір SAMDN50000039255294, але в анкеті-заяві від 24.12.2010 р. взагалі відсутнє будь-яке посилання на даний договір . Позивачем до матеріалів справи разом із письмовими поясненнями від 16.03.20 р. в обґрунтування видачі Відповідачу кредитних карток надано фото екрану з програмного комплексу банку СКБ (скріншоти).Проте вказані фото екрану не підтверджують належним чином факт видачі та отримання Відповідачем кредитних карток, оскільки з даних фото не вбачається ні номер кредитних карток, ні строк їх дії, ні підстав їх видачі. Позивач в письмових поясненнях від 16.03.20 р. посилається на те, що Відповідачу було видано чотири кредитні картки, остання з яких має строк дії до 30.04.2021 р.В свою чергу, Позивачем жодних належних та допустимих доказів, відповідно до яких можна було достовірно встановити факт видачі вказаних карток, не надано. В наданій Позивачем анкеті-заяві від 24.12.2010 р. ніяким чином не згадується про необхідність видачі Відповідачу вказаних чотирьох карток. Крім цього, наявність чотирьох кредитних карток ніяким чином не узгоджується із іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.Більше того, Позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів підстав видання вказаних карток на користь Відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він також зазначив, що позовні вимоги підтримує . Представник відповідача в судове засідання не з,явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи,прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача по справі № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.10.2014 року, відповідач отримав від позивача платіжну картку з встановленням на неї кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку (Далі -Умов) складає між відповідачем та Банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Крім того, підписання даного договору є згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, базова процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена 2,5% на місяць, а за тратами здійсненими з 01.09.2014 року - 2,9 % та за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6%. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник повинен сплатити Банку штрафи. Згідно п. 2.1.1.12.6 Умов на боргові зобов`язання за Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. В період дії договору, відповідач належним чином не дотримувалася умов договору, внаслідок чого станом на 20.05.2019 року позивачем відповідачу було нараховано заборгованість в розмірі 75995 грн. 65 коп., з яких: - 29037,98 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 19365,16 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 22665,80 грн. - заборгованість з пені; - 831,68 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 3595,03 грн. - штраф (процентна складова). Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскаржене судове рішення зазначеним вимогам не відповідає. ЦПК України встановлює вимоги до доказів - даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Докази мають бути, в тому числі, належними та допустимими . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем на підтвердження укладення з [PERSON] кредитного договору від 21.12.2010 року надано до суду лише копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», що містить графу з його підписом, оригінал якої не надано, , копію довідку про Тарифи кредитування , не можливо ідентифікувати підпис відповідача , витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що не підписані відповідачем, а також виписки з карткових рахунків , його фото та копію паспорту. Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України (у редакції станом на 21 грудня 2010 року - дату анкети-заяви) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Отже, з урахуванням встановлених ЦПК України вимог до належних та допустимих доказів і наданих Банком документів на підтвердження своїх позовних вимог, немає підстав стверджувати, що між позивачем та [PERSON] 21.12.2010 року був укладений кредитний договір на умовах, про які зазначає Банк. Окрім цього, при оформленні Банком анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно враховувати наступне. За змістом статті 1056-1 ЦК України (у редакції станом на 15 березня 2011 року - дату анкети-заяви) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У наданій позивачем копії анкети-заяви позичальника від 21 грудня 2010 року ні сума кредиту, ні процентна ставка не зазначені. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом, пені, комісії, а також штрафи (фіксовану частину та процентну складову). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 21 грудня 2010 року станом на 20 травня 2019 року, посилався на Тарифи та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/kredity/, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, а також те, що вказані документи на момент її підписання взагалі містили умови щодо отримання кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, інших нарахувань, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. До правовідносин сторін неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим Банком. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався й на Тарифи Банку, однак таких, підписаних відповідачем, до позову не додав та матеріали справи не містять, а надані Банком Тарифи кредитування відповідачем також не підписані. Отже, суд вважає, що Тарифи кредитування та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину анкети-заяви позичальника від 21 грудня 2010 року, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначене відповідає і правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Таким чином, у наданій Банком копії анкети-заяви відсутні будь-які дані про те, що сторони погодили всі суттєві умови кредитного договору, зокрема, вид платіжної картки, яку [PERSON] бажає отримати, розмір кредитного ліміту на картці на момент її видачі відповідачу, а також те, що відповідач отримав платіжну картку та йому були реально передані кредитні кошти. Не містять таких відомостей ні довідка про Тарифи кредитування , ні витяг з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». Умови і Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на частину укладеного з відповідачем кредитного договору, самим відповідачем не підписані, а у відповідній заяві відсутні умови, які б їх дозволяли достовірно ідентифікувати ці «Умови» як додаток до договору, укладеного з відповідачем. Крім того ,як вбачається з анкети - заяви вона датована 24.12.2010 року , а не 21.12.2010 року , як зазначено в позовній заяві , також довідка про Тарифи кредитування , на яку посилається позивач у позовній заяві,як на доказ погодження цих тарифів датована 21.12.2010 року. За таких обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору 21 грудня 2010 року чи погодження його істотних умов, необґрунтованим є нарахування позивачем заборгованості за кредитом , приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed