Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк » звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] 2003 р.н. та [PERSON] 2012 р.н., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як орган опіки та піклування, [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, обґрунтовуючи вимоги тим, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № 5294102 від 05.03.2007 , відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредит у сумі 20 700,00 доларів США строком до 05.03.2027 для купівлі квартири загальною площею 53,11 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] виступила поручителем [PERSON] , про що між нею та Банком укладений договір поруки № 10533324 від 28.02.2011 року. Також у забезпечення виконання умов кредитного договору позивач передав в іпотеку квартиру, придбану за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки № 5294103 від 05.03.2007 року . Умови кредитного договору не виконуються позичальником та поручителем. Згідно з рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16.12.2014 у справі № 332/5067/14-ц з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь Банку стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 20 506,98 дол. США та 2 789,20 грн. судового збору. Рішення суду не виконане. У зв`язку з невиконання умов кредитного договору Банк звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом прийняття його у власність. Право власності Банку на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто , на теперішній час Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . , тому просить виселити з квартири за вказаною адесою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. судового збору. Представник АТ «ПУМБ » в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що в матеріалах справи є відповідна заява. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала , про дату , час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явився , причину неявки суду не повідомив . Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, як органу опіки та піклування Салата Н.П. позов не підтримала , просила винести рішення з урахуванням інтересів дітей. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № 5294102 від 05.03.2007 , відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредит у сумі 20 700,00 доларів США строком до 05.03.2027 для купівлі квартири загальною площею 53,11 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10-13) . [PERSON] виступила поручителем [PERSON] , про що між нею та Банком укладений договір поруки № 10533324 від 28.02.2011 року(а.с. 14-16). Також у забезпечення виконання умов кредитного договору [PERSON] передав в іпотеку квартиру, придбану за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки № 5294103 від 05.03.2007 року , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Гришиною В.І., зареєстрований у реєстрі за №1-287(а.с.17-23). Умови кредитного договору не виконуються позичальником та поручителем . Згідно з рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 16.12.2014 у справі № 332/5067/14-ц з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь Банку стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 20 506,98 дол. США та 2 789,20 грн. судового збору(а.с. 24). Рішення суду не виконане. У зв`язку з невиконання умов кредитного договору Банк звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом прийняття його у власність, про що 11.07.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про право власності № 26918753. Право власності Банку на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2018 № 130452377(а.с.27). На даний час Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в поряд встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення і звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок та підстави для виселення всіх громадян, що мешкають житловому приміщенні, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, передбачені ст. 109 Житлового кодексу УРСР. Також відповідно до пп. 3.2.7. та п.4.5. договору іпотеки після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити предмет іпотеки та максимально сприяти його звільненню всіма іншими особами протягом (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання вимоги. Якщо звільнення предмету іпотеки мешканцями не буде здійснено добровільно, їх примусове виселення здійснюється судом. Згідно зі ст. 9 Закону України « Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність , лізинг , оренду , користування. Підпунктом 1.7.4. договору іпотеки передбачено , що іпотекодавець без попереднього письмового погодження іпотекодержателя (Банка) не мав права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки. Проте, [PERSON] порушив вказані умови договору та зареєстрував у квартирі відповідачів . Позивач 24.09.2018 цінним листом з описом вкладення направив третій особі та відповідача вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) та виселення №КНО-44.4.2/1338 від 21.09.2018(а.с.28-29). Вказана вимога повернута без вручення адресатам(а.с. 30). 25.10.2018 року позивач повторно направив вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) та виселення (вих. №КНО-44.2.5/42 від 25.10.2018) ( а.с. 31-32). Вказана вимога повернута без вручення адресатам(а.с.33). Закон України «Про іпотеку», Цивільний кодекс України та інші нормативні акти не регулюють та регламентують порядок відправлення кореспонденції сторонами іпотечних правовідносин. Пунктом 5.7. договору іпотеки, укладеного між Банком та [PERSON] .. передбачено, що будь-які повідомлення та документи, які надаються іпотекодержателем іпотекодавцю згідно з умовами цього договору, повинні бути викладені у письмовій формі та будуть вважатися наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або телеграмою за місцем проживання іпотекодавця, вказаним у п. 6 цього договору, або надані іпотекодавцю особисто. Сторони погодилися, що повідомлення та(або) документи вважаються отриманими іпотекодавцем на сьомий день з дня реєстрації іпотекодежателем рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового зв`язку/телеграфі (при цьому іпотекодавець несе ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує 7 (сім) календарних днів) або у день особистого вручення іпотекодавцю, вказаних у повідомленнях та (або)документах. Вказані умови Договору іпотеки відповідають п.2 ст. 6 Цивільного кодексу України, (згідно з яким сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами). Отже сторони домовилися про надіслання кореспонденції рекомендованими листами, і іпотекодавець погодився, що вказані листи вважаються врученими йому на сьомий день після їх відправлення. Позивач вжив усіх можливих заходів щодо виконання умов договору щодо надіслання вимоги про виселення. Неотримання кореспонденції відповідачами є з їх боку недобросовісними діями. Проживання та реєстрація у квартирі відповідачів перешкоджає позивачу здійснювати своє право власника - вільно володіти та користуватися майном на власний розсуд (представників АТ «ПУМБ» не впускають до квартири, не дають можливість змінити замки на вхідних дверях, зробити ремонт та звільнити квартиру від їх особистих речей). Крім того, продаж квартири із зареєстрованим у ньому місцем проживання колишнього власника та членів його сім`ї неможлива, оскільки покупці відмовляються придбавати житло із зареєстрованими особами. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власні відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користувач жилим приміщенням у членів його сім`ї. Позивач є новим власником квартири. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власної вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом. Право користуватися житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло. Оскільки колишній власник [PERSON] втратив право власності на квартиру, відповідно його право, а також право членів його сім`ї на володіння та користування житлом припинилося. Згідно зі статтею 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п.2 ст.317 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Але позивач як власник квартири не має можливості реалізувати вказане право зв`язку з проживанням та реєстрацією у квартирі відповідачів. Відповідно до пп. 8 п.1.4. договору іпотеки іпотекодавець ( [PERSON] ) при укладені договору іпотеки стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім`ї єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім`ї достатні для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Але відповідачі квартиру не звільняють, не зважаючи на норми Закону України «Про іпотеку» та умови договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved