Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 19 липня 2003 року уклав шлюб із [PERSON] , який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 116). В період спільного проживання з [PERSON] в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, постійні сварки та непорозуміння, через що з літа 2018 року вони припинили шлюбні стосунки та спільне проживання, примирення вважає для себе не можливим, а тому просить шлюб розірвати. Крім того, вказує, що на даний час [PERSON] має намір змінити місце свого проживання, а тому вони\~\~не можуть дійти згоди з ким будуть проживати їхні неповнолітні діти. Оскільки відповідачка не зможе забезпечити належні умови для проживання та виховання дітей, вона не має власного житла, належно оплачуваної роботи, тому просить визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , разом із ним за місцем його проживання. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 15 квітня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. В судове засідання представник позивача [PERSON] \~ адвокат Кашин В.А. подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити.\~\~ Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не прибула, подавши письмову заяву, у якій розгляд справи просить проводити у її відсутності, позовні вимоги повністю визнала.\~\~ Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши письмову заяву у якій розгляд справи просить проводити у відсутності представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечує, наданий висновок підтримує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Позов підлягає задоволенню в порядку, визначеному ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони 19 липня 2003 року уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області (актовий запис № 116). Від шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19 липня 2003 року, даними свідоцтв про народження дітей. Спільне сімейне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені, а збереження сім`ї є неможливим. Враховуючи, що відповідачка визнала позов, представник позивача наполягає на розірванні шлюбу й заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та прав їх дітей, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 6 СК України\~визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. ст. 160,\~161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передавати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2\~ст. 161 СК України). Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Судом також встановлено, що [PERSON] із неповнолітньою дочкою [PERSON] перейшла проживати у будинок до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] залишився проживати у службовій квартирі по [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] й отримує стабільну заробітну плату в розмірі 14000 грн щомісяця. У помешканні створено усі належні умови для виховання та відпочинку дитини. Згідно ч. 5 та ч. 6\~ст.\~19\~СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 26 лютого 2019 року № 90/02-01/2019, орган опіки та піклування не заперечує щодо проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Згідно ст. 12 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, дитині законами та іншими засобами повинно бути забезпечено соціальний захист і надано можливості та необхідні умови, які б дозволяли\~\~розвиватись фізично, розумово, духовно. Дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, рости під опікою своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення. Як вбачається з наведених норм права, як внутрішнього так і міжнародного, при вирішенні спорів між батьками з приводу дітей держава в особі владних органів, в тому числі і суду, в першу чергу повинні виходити із інтересів дитини, комплексу мір та заходів, які забезпечують гармонійний та комплексний розвиток дитини, запобігають виникненню ситуацій, що призводять до спричинення дитині шкоди здоров`ю фізичному, психічному, перешкоджають нормальному розвитку дитини. Враховуючи визнання відповідачкою даного позову, беручи до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до батька та виходячи з інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved