Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Барвінківська районна державна адміністрація Харківської області пред'явила у суді позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батько дитини з дочкою не проживає, матеріально не допомагає, не цікавиться її станом здоров'я, самоусунувся від виховання дочки. У судовому засіданні представник позивача та служби у справах дітей Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області позов підтримали. Третя особа - [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала та показала, що раніше з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народила дочку [PERSON]. 10 серпням 2010 року шлюб між ними було розірвано і [PERSON] разом з дочкою стали проживати окремо від відповідача. 29 серпня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], з яким стала проживати однією сім?єю. З ними разом проживає і дочка [PERSON], вихованням та матеріальним утриманням якої третя особа разом з чоловіком займаються разом. Після розлучення з відповідачем, останній з дочкою [PERSON] не спілкувався, матеріально її не утримував та участі у її вихованні не приймав. Влітку 2014 року на прохання відповідача, вона давала дочку останньому для спілкування. Після чого з питань побачення з дитиною, відповідач не звертався до матері і [PERSON] говорила, що більше спілкуватися з батьком не буде. Взимку 2015 року за весь час відповідач дзвонив по телефону [PERSON] та цікавився її долею. При бесіді, про дочку відповідач не згадував. Крім цього випадку, відповідач починаючи з 2010 року ніколи [PERSON] не дзвонив і долею дочки не цікавився. Аліменти останній на утримання дочки не сплачує, має заборгованість. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та показав, що після розлучення з [PERSON], дочка [PERSON] стала проживати з нею в м. Ізюм Харківської області і можливості бачитися з дочкою у нього не було. На звернення [PERSON] з питань побачення з дочкою, [PERSON] заперечувала. 30.04.2011 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого [INFO] остання народила дочку [PERSON], з якими останній проживає разом однією сім?єю. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON]. Відповідач фактично проживає по [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON]. Згідно даних акту обстеження матеріально - побутових умов сім?ї, [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON], дітьми [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 19). Згідно довідки Ізюмського дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 10, [PERSON] виховувалася у вказаному закладі в старшій групі № 2. На протязі всього часу, що [PERSON] відвідувала дитячий садок, приводили та забирали її мама [PERSON] та чоловік [PERSON]. Рідний батько дитини [PERSON] жодного разу не з?являвся в закладі, не цікавився справами дитини та не спілкувався з вихователями (а.с. 6). Орган опіки та піклування Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області 05.08.2015 року на підставі висновку вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенні до малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 4). Причиною спору стало невиконання відповідачкою батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини. Згідно довідки ВДВС Барвінківського РУЮ, станом на 31.07.2015 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] на суму 6462.90 грн. (а.с.20). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ч. 1 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до вимог ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає в родині з матір?ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні, даючи пояснення про обставини справи малолітня [PERSON] пояснила, що як батька вона знає [PERSON], з яким проживають разом з мамою та братиком. Останній водив та забирав її з дитячого садка, купував їй речі. Вона його любить та називає батьком. Відповідача по справі знає як «[PERSON]», так і назвала його у судовому засіданні. По телефону він їй ніколи не дзвонив. Бачила в житті відповідача по справі один раз і більше бачитися з ним не хоче. Бажає проживати разом з [PERSON] мамою та братиком. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд не приймає до уваги показання відповідача в частині того, що [PERSON] не давала йому для побачення дочку, оскільки останнім не надано доказів, що він взагалі просив про це [PERSON]. Крім того, з вказаних питань до служби у справах дітей Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, не звертався. Виходячи із встановлених у судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносного своєї дитини, без поважних причин тривалий час не спілкується з дочкою, не займається її вихованням, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров?ям та життям, тобто ухиляється від виконання батьківських обов?язків по відношенні до дочки [PERSON], а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 182, 184, 191, 258 СК України,

Outcome: approved