Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № KIC0GA00000155 від 03.10.2007 року в сумі 19267,58 євро та судові витрати в сумі 7508,58 гривень, посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує договірні зобов`язання по кредитному договору. В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Андрійченко В.М. позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, судова повістка, ухвала суду про відкриття провадженні у справі, копія позовної заяви разом з доданими документами повернулися до суду не врученими. Проте [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому суд вважає, що він про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що дає підстави суду розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 року реорганізовано в АТ КБ «ПриватБанк»)та [PERSON] укладено договір № KIC0GA00000155, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 53179,95 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки у відповідності до умов договору (а.с.9-11). Додатковою угодою від 23.01.2014 року до кредитного договору № KIC0GA00000155 від 03.10.2007 року внесено зміни та визначено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 03.10.2007 року по 03.10.2022 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 61540,30 євро на наступні цілі: споживчі цілі у розмірі 45000 євро, а також у розмірі 16540,30 євро на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати комісії у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 договору. Щомісяця в період сплати, починаючи з 23.01.2014 року позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 816,76 євро для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії (а.с.12-13). На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши [PERSON] кредит, проте останній свої зобов`язання належним чином не виконував, систематично порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 20.12.2019 року складає 217469,89 євро, в тому числі 49900,18 євро основної заборгованості, 42987,61 євро відсотків за користування кредитом, 6816,58 євро комісії, 117765,52 євро пені за несвоєчасне виконання зобов`язання (розрахунок боргу - а.с. 4-7). В свою чергу АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача лише відсотки за користування кредитом за період з 14.10.2017 року по 20.12.2019 року в сумі 19267,58 євро. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору та не виконано взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № KIC0GA00000155 від 03.10.2007 року. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 7508,58 гривень, що підтверджується випискою про зарахування судового збору від 23.01.2020 року (а.с.38), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved