Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Савіхіної А.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 501,56 грн., а також - судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 27.01.2014 р. позичальник отримав від банку 2 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших передбачених договором витрат. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 27.03.2019 р. утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 05 червня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ч.6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК Українита шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи,в судове засідання повторно не з`явилася, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку 27 січня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав позичальнику 2 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором та інших витрат, передбачених договором. При цьому строк дії останнього відповідно до п.1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку за відсутності заяви позичальника про припинення дії договору автоматично продовжувався ще на один такий самий строк (12 місяців). Крім того, згідно п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписанням договору позичальник прямо та безумовно погодився приймати будь-який кредитний ліміт, встановлений банком (а.с.11-12, 13-27). Позичальник [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ), власноруч підписуючи 27 січня 2014 року анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, погодилася з тим, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого вона зобов`язалася погашати заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування ним, комісією, а також сплачувати пені та штрафи у разі порушення строків погашення заборгованості (а.с.11-12, 13-27). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 27 березня 2019 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 28 501 грн. 56 коп. і складається з: 7 307,10 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7 522,69 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 10 830,65 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 1 007,71 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 333,41 грн. - штрафу (процентна складова) (а.с.9-10 грн.). За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За правилами ст.ст. 546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором б/н від 27 січня 2014 року [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) порушила обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за тілом кредиту та пенею у розмірі 26 668, 15 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Водночас, вимога про стягнення з відповідача штрафів у зазначеному позивачем розмірі - 1 833,41 грн., на думку суду, вимогам закону не відповідає, отже не може бути задоволена судом у зв`язку з наступним. Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне їх застосування за одне й те саме порушення, зокрема строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання закріплених ст. 61 Конституції України вимог щодо заборони подвійного застосування цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, та № 6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 1 797,42 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial