Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2013 року у розмірі 139 931 грн. 88 коп. та судові витрати у розмірі 2 102 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву від 01.08.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2019 року становить 225 836 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 13 000 грн. - заборгованість за кредитом; 210 636,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 200 грн. - заборгованість за пенею. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була стягнута з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 29.09.2016 року, у розмірі 22 728,26 грн., з яких: 13 198,03 грн. - заборгованість за кредитом; 7 871,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість по пені за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1058,49 грн. - штраф (процентна складова), різниця становить: 204 864,94 грн., яка складається з наступного: 202 764,94 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 100,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Позивач зазначив, що оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 139 931,88 грн. яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 28.02.2018 року по 31.10.2019 року. Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29 січня 2020 року позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] надала суду письмові пояснення, позовні вимоги не визнала. В письмових поясненнях зазначає, що позивачем не доведено, які саме тарифи діяли у період, за який нараховані проценти. Зазначає, що базова % ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості з тратами, здійсненими з 01.04.2015 року, становить 3,5%. У розрахунку заборгованості, який є додатком до позовної заяви, застосовано процентну ставку у розмірі 42%. Тобто не зрозуміло, чому сааме була застосована саме ця процентна ставка (42%), ніяких доказів правомірності застосування цієї процентної ставки позивач не надав, вважає, що застосування такої процентної ставки суперечить Умовам та Правилам, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості також не може бути взятий судом до уваги. Зазначає, що матеріали, які додані до позовної заяви як докази позовних вимог, не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та з «Умов» були разом з «Анкетою-заявою» при її підписанні а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того роздруківка із сайту позивача на думку відповідача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій банку як сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила коли вважає це для себе необхідним. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також зазначає, що в позовній заяві міститься посилання на рішення Богодухівського районного суду від 29.09.2016 року (справа № 613/959/16-ц), але в порушення п. 10 ч. З ст. 175 ЦПК України, позивачем не вказано, що до тієї-ж особи, з тим самим предметом та з тих самих підстав вже було звернення позивача для захисту своїх прав та за цією позовною заявою ухвалено рішення суду, яким заборгованість за тим самим кредитним договором у повному обсязі вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому, позовні вимоги є необгрунтованими. Вказане стосується й нарахованих за цією позовною заявою відсотків за період з 28.02.2018 року по 31.10.2019 року Крім того [PERSON] просила застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.08.2013 року, заборгованість за договором виникла 30 вересня 2015 року тобто, перебіг строків загальної позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки, почався саме з цієї дати. Однак позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом 09 січня 2020 року, тобто через 4 роки З місяці після спливу позовної давності. В подальшому від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Від АТ КБ «ПриватБанк» також надійшли додаткові письмові пояснення. В них представник позивача зазначає, що згідно з інформацією з програмного комплексу, в межах даного кредитного договору позичальнику видавалось 6 карток, зі строком дії останньої до 31.07.2017 року. Відповідно до умов договору сума щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна лінія - є поновлюваною, тобто кредит поновлюється по мірі погашення кредиту. Вважав, що рішенням Богодухівського суду від 29.09.2016 року вже встановлені обставини, які не підлягають доказуванню - факт укладення договору та його умови. Просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до такого. Судом встановлено, що 01.08.2013 року відповідачем було подано анкету-заяву до АТ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З заяви вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з умовами надання банківських послуг, а також з пам`яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг /а.с. 15/. Відповідно до укладеного договору від 01.08.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач прийняв на себе зобов`язання: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором - відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку - відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг. [PERSON] умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто заборгованість у сумі 22 728 грн. 26 коп. /а.с. 10-11/. Рішення набрало законної сили. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, суд виходить з такого. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.1.1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.42 Договору сторони визнали, що дія Договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія Договору закінчується після повного погашення заборгованості. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Звертаючись із першим позовом про стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами, пені та штрафів, кредитор змінив умови щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 29.09.2016 року про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо в рішенні суду зазначено про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі (дострокове стягнення), то невиконання такого рішення не зумовлює виникнення у кредитора права на стягнення процентів та пені, передбачених кредитним договором. До аналогічних правових висновків дійшов Верховного Суду в своїх постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року 310/11534/13-ц, від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у виді процентів задоволенню не підлягають. Враховючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог по суті, посилання відповідача на пропуск строку позовної давності не має правового значення і суд не дає йому оцінки. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір покладається на позивача. На підставі приведеного вище,

Outcome: dismissed