Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

В березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві позивач вказав, що 22 квітня 2017 року в с. Капустинці Чортківського району померла його баба [PERSON]. Ще за життя 14 грудня 2016 року вона склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Центральній, 31 в с. Капустинці Чортківського району, заповіла [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті баби, а тому звернувся до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] з приводу спадкування майна. Однак, листом нотаріуса № 392/02-14 від 19 березня 2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів та розяснено про необхідність вирішення вказаного питання в судовому порядку. В повідомленні нотаріуса також міститься посилання на лист Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, згідно якого в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Тому [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Центральній, 31 в с. Капустинці Чортківського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті баби. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, за участі представника [PERSON], позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнає. Третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 22 квітня 2017 року померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Центральній, 31 в с. Капустинці Чортківського району Тернопільської області. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768,40 гривень згідно квитанції АБ «Укргазбанк» № 40060053 від 27 березня 2019 року, що становить 384,20 гривень.

Outcome: approved