Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

В апеляційній скарзі КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 липня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково; стягнуто з КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року в розмірі 2242,35 грн. та моральну шкоду в розмірі 250,00 грн.; відмовлено в іншій частині позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що звертаючись до суду з даним позовом позивач пропустив строк, передбачений ст.233 КЗпП України та позовні вимоги [PERSON] вже були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 05 грудня 2011 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи №22-ц-3035/2011, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з витребуваної та дослідженої цивільної справи №22-ц-3035/2011, в червні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу по фізичній культурі та спорту Чернігівської міської ради, після зміни предмета позову та уточнення позовних вимог просив суд скасувати накази начальника цього відділу від 21.03.2011 року №06-к «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно [PERSON].», наказ від 10.06.2011 року №15-к «Про звільнення [PERSON].», поновити його на роботі на посаді директора КПНЗ «ДЮСШ «Олімпієць» з 10.06.2011 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішенням апеляційного суду від 05 грудня 2011 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 жовтня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних про скасування наказів, поновлення на роботі та задоволено частково позовні вимоги в цій частині. Визнано незаконним накази №06-к від 21 березня 2011 року «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно [PERSON].» та від 10 червня 2011 року №15-к «Про звільнення [PERSON].». Поновлено [PERSON] на посаді директора КПНЗ «ДЮСШ «Олімпієць», залишено без змін рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як зазначено в мотивувальній частині рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 грудня 2011 року «апеляційний суд не знаходить підстав для скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до відповідача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки відділ по фізичній культурі та спорту Чернігівської міської ради в цій частині заявлених вимог є неналежним відповідачем у справі, оскільки в трудових правовідносинах [PERSON] перебував саме в ДЮСШ, де і отримував заробітну плату в межах видатків на фінансування спортивної шкоди». Відтак, твердження апелянта про те, що позивач вже заявляв аналогічні вимоги є помилковими та спростовуються матеріалами цивільної справи №22-ц-3035/2011, оскільки саме позовних вимог до КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявлено не було. Доводи апелянта про пропуск [PERSON] строку на звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є помилковими та ґрунтуються на невірному розумінні апелянтом вимог закону, що регулює спірні правовідносини, з огляду на таке. Згідно ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України роз'яснив, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Рішенням №8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, статей 1,12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України роз'яснив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в рішеннях Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року, дає підстави вважати, що в разі порушення законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з відповідним позовом незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівської міської ради від 31 серпня 2011 року змінено найменування КПНЗ «ДЮСШ «Олімпієць» на КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» Чернігівської міської ради (а.с.29). Враховуючи, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 05 грудня 2011 року, яке набрало законної сили та в розумінні ст.61 ЦПК України є преюдиційним при вирішенні даної справи, поновлено [PERSON] на посаді директора КПНЗ «ДЮСШ «Олімпієць» (зміна найменування на КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» Чернігівської міської ради), то позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є обґрунтованими. Як роз'яснено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Проте, визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції поклав в основу судового рішення розрахунки позивача, належним чином не перевіривши їх. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, з врахуванням уточнених позовних вимог позивача, підлягає стягненню з КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2011 року по 30 вересня 2011 року. З матеріалів справи вбачається, що наказом відділу по фізичній культурі та спорту Чернігівської міської ради від 10.06.2011 року №15-к позивача було звільнено з посади директора КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон». Згідно відповіді КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» №41 від 16.06.2014 року, надати довідку про середньомісячну заробітну плату [PERSON] немає можливості, оскільки по червень 2011 року в школі відсутні первинні документи, в тому числі бухгалтерські (а.с.42). На запит апеляційного суду, Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові надало відомості про розмір заробітної плати [PERSON] у 2011 році, з якої вбачається, що розмір заробітної плати позивача за квітень, травень 2011 року складає по 1457,50 грн. Розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу обчислюється згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Згідно з абз.3 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, оскільки [PERSON] був звільнений 10.06.2011 року, то в даному випадку береться до уваги квітень-травень 2011 року. Відтак, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 74,74 грн. (2915,00 грн./39 робочі дні), яка обчислюється виходячи з: - розміру заробітної плати за квітень-травень 2011 року, що складає 2915,00 грн. ((1457,50 грн. (заробітна плата квітень 2011 року) + 1457,50 грн. (заробітна плата за травень 2011 року)). - кількості відпрацьованих [PERSON] робочих днів за квітень-травень 2011 року, що складає 39 робочих днів ((20(робочих днів в квітні 2011 року)+ 19 (робочих днів в травні 2011 року)). Враховуючи викладене, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання податку й інших обов'язкових платежів становить 1644,28 грн. ((74,74 грн. (середньоденна заробітна плата) x 22 (кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року)). Пояснення позивача [PERSON] про нарахування йому надбавки до посадового окладу з 01 липня 2011 року в розмірі 50% спростовується наказом відділу по фізичній культурі та спорту Чернігівської міської ради №20-к від 04 липня 2011 року, за яким встановлено директору КПНЗ ДЮСШ «Олімпієць» [PERSON]. з 05.07.2011 року надбавку в розмірі 50% до посадового окладу в межах фонду оплати праці та його економії, затвердженого в кошторисі доходів і видатків на 2011 рік (а.с.95). Відтак, з липня 2011 року надбавка в розмірі 50% до посадового окладу встановлювалася адресно - саме для [PERSON], тому при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2011 року по 30 вересня 2011 року надбавка за липень 2011 року не береться до уваги, оскільки розрахунок обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата - квітень-травень 2011 року. Таким чином, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 квітня 2014 року необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутої з КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2011 року по 30 вересня 2011 року, з 2242 грн. 35 коп. до 1644 грн. 28 коп. (сума без відрахування обов'язкових платежів та зборів). Оскільки в ході судового розгляду даної справи знайшли підтвердження доводи позивача, що незаконним звільненням з роботи йому спричинені моральні страждання, відбулася втрата нормальних життєвих стосунків через необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя та виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, апеляційній суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди в розмір 250,00 грн., які були заподіяні позивачу незаконним звільненням.

Outcome: partial