Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що 07 травня 2014 року відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А- Банку з метою укладення кредитного договору № SAMABW00000001846015 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг А- Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnk.соm.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором. У порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання, а саме: не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. В зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12 квітня 2020 має заборгованість на суму 20 171,72 гривень, яка складається з: 11 947,32 гривень - заборгованість за кредитом; 7494,40 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 730,00 гривень - пеня. Наразі відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку позивача, є порушенням законних прав АТ «Акцент-банк». Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] в свою користь заборгованість за кредитним договором № SAMABW00000001846015 від 07 травня 2014 року у розмірі 20 171,72 гривень та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 12 травня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначає, що 07 травня 2014 року вона підписала Анкету-Заяву, якою заявила про те, що вона ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами А-Банку. Однак, вказана Анкета-Заява не містить заяв про оформлення будь-якої із платіжних карток, про бажаний кредитний ліміт. На думку відповідача, наявна в матеріалах справи Анкета-Заява не підтверджує того, яку саме вона отримала кредитну картку та за яким тарифом обслуговування. Вважає, що банк не підтвердив належними доказами факту отримання нею кредитних коштів. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані їй Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з нею кредитного договору. Також відповідач вказує, що наявні в справі докази не дають підстав дійти висновку про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитом, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, відповідач просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник Омельченко Є.В. , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції між Луцьким міськрайонним судом Волинської області та Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська, позов підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечував з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 07 травня 2014 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (а.с. 7, зворот). АТ «Акцент-банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-банк», оскільки рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву позивача ПАТ «Акцент-банк» на АТ «Акцент-банк», про що зазначено у п.1.1 Статуту АТ «Акцент-банк». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу позовних вимог, посилався на те, що в порушення умов договору від 07 травня 2014 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує у повному обсязі та станом на 12 квітня 2020 має заборгованість на суму 20 171,72 гривень. При цьому, на підтвердження погодження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» надав до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, Витяг Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», розрахунок заборгованості та виписку з рахунку. На вимогу суду позивач письмово повідомив про те, що відповідачу [PERSON] банком надавалися картки: № [NUMBER] , видана 25 вересня 2017 року, строк дії до березня 2021 року та № [NUMBER] , видана 31 грудня 2012 року, строк дії до грудня 2022 року. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Акцент-Банк», на даний момент АТ «Акцент-Банк»). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір тіла кредиту, порядок нарахування процентів та пені, посилався на копію анкети-заяви відповідача, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та виписку з рахунку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ця редакція договору, а не інша. Тому, з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Звертаючись до суду з позовом, банк вказав, що підписанням заяви відповідач приєднався до Договору. Проте, в анкеті-заяві від 07 травня 2014 відсутні умови про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами та про умови нарахування пені (а.с. 9 зворот). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (07 травня 2014 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (29 квітня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», який міститься в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 травня 2014 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, на підставі статтей 12, 81, 263 ЦПК України, за змістом яких рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і має бути ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову банку в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 7 794,40 гривень та нарахованої пені в розмірі 730,00 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд дійшов висновку про задоволення такої позовної вимоги, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі кредитного договору від 07 травня 2014 року отримувала картки № [NUMBER] , видана 25 вересня 2017 року, строк дії до березня 2021 року та № [NUMBER] , видана 31 грудня 2012 року, строк дії до грудня 2022 року. Оскільки термін дії картки № [NUMBER] закінчується в 2022 році, то банком проведено розрахунок заборгованості в межах строку дії договору, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. З виписок по рахунку за період з 31 грудня 2012 року по 02 вересня 2020 року судом встановлено, що відповідач користувалася платіжною картою, зокрема, знімала кредитні кошти готівкою, розраховувалась кредитною картою в магазинах, поповнювала карту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором та з виписки про рух коштів за рахунками відповідача встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 11 947,32 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, на підставі вимог частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 756/671/19, провадження № 61-12536св20. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 07 травня 2014 рокуу розмірі 11 947,32 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 20 171,72 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 11 947,32 гривень, що становить 59,23 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 245,01 гривень.

Outcome: partial