Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

В березні 2020 року представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначено, що 05.08.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК.7354713, яким було забезпечено автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER] . 27.10.2017 року в м. Києві по вул. Генерала Матикіна, 1 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та забезпеченого автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2017 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До позивача звернувся потерпілий із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та Звіту здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 41650,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 010320 від 05.01.2018 року. Оскільки, відповідач не повідомив позивача про ДТП, то у зв`язку із цими обставинами, на підставі ст.ст. 979, 993, 989 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд стягнути із відповідача шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 41650,10 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача разом із позовом надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач після відкриття провадження у справі відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2017 року о 17-18 год. в м. Києві по вул. Генерала Матикіна, 1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та забезпеченого автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . При ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2017 року по справі № 752/23220/17, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу. На час ДТП автомобіль марки «Форд», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за договором № АК.7354713 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.10.2016 року. До позивача звернувся потерпілий [PERSON] із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Згідно Звіту Регіонального партнера ТОВ «СОС Сервіс Україна» № SOS_171103-3652449 від 21.11.2017 року, вартість матеріальної шкоди автомобіля марки «Опель» д.н.з. [NUMBER] складає суму в розмірі 47636,52 грн. Згідно страхового акту від 04.01.2018 року та платіжного доручення № 010320 від 05.01.2018 року, потерпілій особі було виплачено позивачем суму страхового відшкодування в розмірі 41650,10 грн. 05.08.2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК.7354713, яким було забезпечено автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER] . Однак, відповідач не повідомив ПАТ «СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку, чим порушив умови договору страхування. 27.12.2018 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було направлено відповідачу [PERSON] вимогу в порядку регресу, однак, остання, відповідачем була проігнорована та кошти в добровільному порядку сплачено не було, та доказів зворотному матеріали справи не містять та стороною відповідача суду надано не було. Згідно із ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно із ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За статтею 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 33.1 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Змістом п. 38.1 ст. 38 Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оцінюючи обставини справи та надані суду докази, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не повідомив позивача, як страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про дорожньо-транспортну пригоду, та стороною відповідача обґрунтування позову не спростовані, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 41650,10 грн. є доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved