Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про захист прав споживача. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що грудні 2007 року за договором купівлі-продажу набула однокімнатну квартиру [ADDRESS]. На цей момент показання приладу обліку витраченої електричної енергії зазначеної квартири становило 6 381 кВт.год., що підтверджено посадовими особами Мукачівського міського району електричних мереж (відокремлений структурний підрозділ Відповідача). За весь час з моменту придбання цієї квартири до сьогодні позивачем було використано 423 кВт.год, за які вона весь час справно сплачувала згідно встановлених тарифів, про що свідчать квитанції. Відповідач під час надання послуг із забезпечення електричною енергією постійно відмовляє позивачу у наданні таких послуг, відмикаючи її квартиру від електричних мереж. При цьому вимагає для відновлення підключення сплатити якийсь борг у сумі 1 468,62 грн., якого станом на грудень 2007 року не існувало. 30.04.2009р. позивач звернулася до Відповідача з вимогою надати підтвердження щодо існування зазначеного боргу та природи його виникнення. У відповіді на її звернення Відповідач зазначив про існування вже іншої заборгованості у сумі 1 478,36 грн. При цьому інформації щодо її виникнення не надав. Через деякий час електроенергія у квартирі позивача знов була вимкнена. На початку 2012 року Відповідач знову підключив квартиру Позивачки до електромережі. Користуючись електроенергією, [PERSON] сумлінно сплачувала за спожиту нею електроенергію відповідно до показань приладу обліку. У січні 2014 року, коли позивач в черговий раз приїхала у місто Мукачево, з'ясувалося, що її квартира знову була відрізана від мережі електроенергії у спосіб варварського вирізання дротів у електрощітку, що знаходиться на сходових клітинах. Позивач вимушена була звернутися до органів міліції з приводу пошкодження комунікацій. Під час виявлення обставин з'ясувалося, що у грудні 2013 року Відповідач, не попереджуючи про це та порушуючи встановлений чинним законодавством порядок, знову відключив квартиру від електромережі. Після того, коли були задіяні правоохоронні органи, Відповідач 15.01.2014р. відновив постачання електроенергії до квартири, та навіть замінив електролічильник. 13 січня 2014 року позивач звернулася до Відповідача з вимогою пояснити причини такого нехтування прав споживача. Але у своїй відповіді Відповідач знову зазначає про якусь заборгованість вже у розмірі 1 470,19 грн. та стверджує, що він мав право відключати квартиру від електричної мережі. Позивач вважає, що такими діями Відповідач грубо порушує її права споживача. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015р. позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Закарпаттяобленерго» про захист прав споживача задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Закарпаттяобленерго» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.128-132). Не погодившись з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015р. ПАТ «Закарпаттяобленерго» звернулось з апеляційною скаргою до Апеляційного суду м. Києва, який своїм рішенням від 23.03.2016р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015р. в частині визнання дій протиправними щодо безпідставної відмови у наданні послуг з електропостачання та неодноразового відключення від електричної мережі квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності в період з квітня 2009р. по січень 2014р. - скасував і поставновив в цій частині нове рішення, яким позов у цій частині - задоволено. В частині стягнення моральної шкоди - рішення змінено і постановлено нове, яким зменшено стягнуту з ПАТ «Закарпаттяобленерго» на користь [PERSON] моральну шкоду з 5000грн. до 500 грн. (а.с.199-201 т.1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016р. заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2015р. в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 23.03.2016р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.248-250 т.1). Протягом судового розгляду справи Позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, остаточно [PERSON] просила визнати дії Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» протиправними щодо безпідставного припинення надання послуг з електропостачання та неодноразового відключення від електричної мережі квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності в період з квітня 2009р. по січень 2014р. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень та заяви про зменшення розміру позовних вимог, та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукавського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 366 (а.с.40 т.1), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18318378 від 31.03.2008р. (а.с.41 т.1). Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується представником відповідача, ПАТ «Закарпаттяобленерго» як постачальник електроенергії, здійснював відключення від електричної мережі квартири позивача. Як свідчить лист відповідача від 21.02.2014 р. № 6-3/50/178 у відповідь на звернення [PERSON], таке відключення відбувалось у зв'язку із несплатою за спожиту електричну енергію і наявності боргу станом на лютий 2014 року у розмірі 1 470,19 грн. (а.с.4 т.1). Відповідно до приписів ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26 липня 1999 р. № 1357 (надалі - Правила) встановлено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. А пунктом 35 Правил передбачено, що енергопостачальник має право відключити споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному цими Правилами. Не заперечуючи ту обставину, що електропостачання до квартири позивача припинялось ПАТ «Закарпаттяобленерго», представник останнього у письмових запереченнях зазначає, що позивач не надає доказів, які свідчать про відсутність заборгованості за спожиту електроенергію, а отже і відсутність права відповідача на припинення електропостачання. Окрім того протягом періоду з 2009 року і по сьогодення показники лічильника в квартирі позивача постійно змінюються, що спростовує доводи позивача про припинення енергопостачання. Наголошує, що заборгованість у розмірі 1 478,36 грн. була встановлена заочним рішенням Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області від 23.09.2010 року. Проте слід зазначити, що заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2010 року скасовано за результатами розгляду заяви про його перегляд. Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію передано за підсудністю для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва. 26.02.2015 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у задоволенні позову ПАТ «Закарпаттяобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу - відмовлено (а.с.81-83 т.1). За приписами ст.. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вони встановлені. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2015р. встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів розумінні ст..ст.58-59 ЦПК України на підтвердження виникнення у [PERSON] заборгованості за надані послуги електричної енергії за період з квітня 2009 по травень 2010 р.; а також відсутні докази щодо заборгованості за електричну енергію за той період коли власником квартири була [PERSON] Таким чином, зазначеним вище судовим рішенням було встановлено відсутність заборгованості за спожиту електроенергію позивачки [PERSON] перед відповідачем. В справі також відсутні докази щодо заборгованості за електричну енергію у наступний час, тобто по січень 2014р. Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо припинення постачання електричної енергії позивачу не відповідають вимогам чинного законодавства та є протиправними, відтак позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене на підставі Закону України «Про електроенергетику», та

Outcome: approved