Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

В березні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, в якому просила суд: скасувати рішення відповідача від 02 березня 2016р., прийняте за результатами розгляду заяви [PERSON] стосовно призначення йому днів та годин для участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], 2012р. народження, як незаконне. Судом до участі у справі, в якості третьої особи було притягнуто [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 02 березня службою у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації було розглянуто заяву третьої особи - батька [PERSON], та визначено час та місце спілкування третьої особи з малолітньою дитиною. На думку позивачка зазначене рішення є незаконним, оскільки її, як мати дитини не було повідомлено про час та місце розгляду заяви третьої особи; при прийнятті рішення не були враховані інтереси дитини та позивачки; не були задоволенні клопотання позивачки про витребування документів, які мають значення для вирішення питання; з нею не було проведено бесіду, а тому позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд його задовольнити. Представник відповідача, третя особа проти позову заперечували. Представник відповідача зазначала, що за клопотаннями сторони позивача мали місце перенесення засідань комісії з питань захисту прав дитини при районній в м. Києві державній адміністрації, при цьому приймаючи оспорюване рішення комісія керувалась інтересами малолітньої дитини, були задоволенні клопотання позивачки, яка була ознайомлена з заявою третьої особи та надала письмові пояснення за заявою третьої особи. Третя особа наголошувала, що після розірвання шлюбу позивачка всіляко перешкоджає йому у спілкуванні з спільною дитиною, він не має можливості проводити час з дитиною наодинці, а тому вимушений був звернутись для вирішення питання в позасудовому порядку. На думку третьої особи позивачка взагалі не мала на меті виконувати оспорюване рішення і намагалась затягнути розгляд питання комісією, не з'являючись на засіданні. На теперішній час, оскільки позивачка продовжує перешкоджати третій особі у спілкуванні з дитиною, він вимушений був звернутись до суду з позовом з вимогами про визначення судом часу та місця спілкування третій особі з дитиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка та третя особа з 25 вересня 2009р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015р. (цивільна справа № 761/26662/15-ц, провадження №2/761/9417/2015). [INFO]., у позивачки та третьої особи народився син - [PERSON]. Після розірвання шлюбу спільна дитина третьої особи та позивачки проживає разом з останньою. Судом встановлено, що 25 січня 2016р. третя особа звернувся до комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації з заявою про отримання адміністративних послуг, а саме визначення днів та часу для зустрічей з малолітнім сином, який постійно проживає разом з позивачкою. 02 березня 2016р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації було ухвалено рішення, яким заяву третьої особи було задоволено частково, та встановлено третій особі дні та години спілкування з сином [PERSON], а саме: щосуботи з 10:00 год. до 18:00 год., два тижня під час відпустки та літніх канікул, 02 січня, 07 січня та 02 лютого кожного року. Розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за № 123 від 18 березня 2016р. встановлено третій особі графік побачень з малолітнім сином [PERSON], згідно вищенаведеного рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що зазначене вище рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації є незаконним, оскільки було ухвалено без належного повідомлення позивачки; не були враховані інтереси дитини та позивачки; не було проведено бесіду з позивачкою; не були задоволені клопотання позивачки про витребування доказів. Судом встановлено і це підтвердила в судовому засіданні представник відповідача, що розгляд заяви третьої особи було призначено на 03 лютого 2016р., про що було повідомлено позивачку, при цьому 02 лютого 2016р. позивачкою особисто було подано до комісії письмові пояснення по заяві третьої особи, де позивачка частково погодилась з поданою заявою, однак клопотала про перенесення розгляду заяви третьої особи, оскільки не може з'явитись на засідання комісії у зв'язку з хворобою дитини. Клопотання позивачки було задоволено і призначено розгляд заяви на 17 лютого 2016р. 17 лютого 2016р. позивачка повторно не з'явилась на засідання комісії. 25 лютого 2016р. позивачка звернулась до комісії з клопотанням про перенесення засідання комісії, оскільки на засідання 02 березня 2016р. вона не в змозі з'явитись, оскільки за місцем її роботи в спеціалізованій середній школі № 44 з поглибленим вивченням англійської мови буде проходити атестація. Згідно ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За положенням ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до Типового Положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2006р. №866, комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом. Основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток. Згідно п. 73, 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2006р. №866, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, а у разі потреби, також з родичами дитини. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після з'ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. В судовому засіданні представник відповідача наголошувала, що третьою особою було дотримано вимоги діючого законодавства, щодо надання визначеного пакету документів для вирішення питання, щодо визначення часу та днів його спілкування з малолітнім сином, також було ознайомлено позивачку з усіма наданими документами та заявою третьої особи, при цьому позивачка після ознайомлення подала свої пояснення на подану заяву третьої особи. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача та третя особа, звертали увагу суду, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 761/21484/16-ц, провадження № 2/761/6017/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, оскільки позивачка не виконує оспорюване рішення, і третя особа вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки судом не встановлено, що оспорюване рішення ухвалено з порушенням вимог закону, доводи сторони позивача, що розгляд питання повинен відбуватись з обов'язковою участю позивачки суперечить вищенаведеним вимогам п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2006р. №866, як і не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, що позивачка не була оповіщена про час та місце розгляду заяви третьої особи комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації.

Outcome: dismissed