Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Бобринецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів в сумі 41211 грн. 03 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач з 09.07.2010 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію за віком. Під час проведення інвентаризації пенсійних справ було встановлено надання [PERSON] завідомо неправдивих документів про стаж роботи та заробітну плату, що також підтверджується актами перевірки №50/82 від 27.05.2014 року, №38/70 від 05.05.2014 року, що стало підставою для незаконного нарахування [PERSON] пенсії за віком з 09.07.2010 року по 09.06.2014 року в розмірі 41211,03 грн. 13.06.2014 року на адресу відповідача управлінням Пенсійного фонду направлено лист та запрошено до управління для вирішення вказаного питання, однак відповідач до управління не зявився. Крім того, управлінням 28.07.2014 року було направлено лист начальнику УДСБЕЗ УМВС в Кіровоградській області щодо порушення за даним фактом кримінальної справи. 10.03.2015 року кримінальне провадження за даним фактом закрито на підставі п.2 ст.284 КПК України. Враховуючи, що [PERSON] не повернув суму переплати добровільно, чи завдав матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії у розмірі 41211,03 грн., та враховуючи закриття за даним фактом кримінальної справи, позивач просить стягнути кошти в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судова повістка разом з позовною заявою направлені відповідачу на адресу, за якою останній зареєстрований відповідно до відомостей про реєстрацію Бобринецького РС УДМС від 13.01.2017 року (а.с.29), а також за адресою зазначеною позивачем в позовній заяві. Вказана кореспонденція повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.37-38, 48) У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України судове повідомлення про час і місце розгляду справи вважається врученим відповідачу належним чином (а.с.44-45; 46-47; 58-59; 60-61; 90-91; 92-93; 98-99; 100-101). Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, тому зі згоди представника позивача та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши докази у їх сукупності вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі з 09.07.2010 року та отримував пенсію за віком, що підтверджується копією заяви відповідача про призначення пенсії (а.с.11; 63), до якої відповідачем було додано, зокрема трудову книжку із записом про працю в період з 01.02.1979 року по 17.10.1999 рік та довідку про заробіток для обчислення пенсії Бобринецької філіції №6 АТ «КАСМ» (а.с.66, 68). В подальшому відповідачу здійснювався перерахунок пенсії, що підтверджується копіями розпоряджень на перерахунок пенсій (а.с. 69-73). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1055 «[PERSON] питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі реорганізовано в Бобринецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області шляхом злиття, що також підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.7-8). Під час проведення інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків на відповідність інформації наданої для призначення пенсії первинним документам, управлінням складено реєстр осіб, яким надано до матеріалів пенсійних справ сумнівні довідки щодо заробітної плати чи стажу роботи, зокрема надання [PERSON] завідомо неправдивих документів про стаж роботи та заробітну плату на підприємстві Бобринецька філія №6 (а.с.12-14). Згідно з копії архівної довідки Комунальної установи Бобринецької районної ради Кіровоградської області «Трудовий архів Бобринецького району» від 12.06.2014 року №221 надати довідку про стаж роботи на [PERSON], який працював у Бобринецькій філії №6 АТ «Кіровоградагроспецмонтаж» трудовий архів не має змоги надати, оскільки накази з кадрових питань (особового складу) даного підприємства за 1979, 1999 роки на зберігання до архіву не надходили і їх місцезнаходження невідоме (а.с.77). Згідно копії архівної довідки Комунальної установи Бобринецької районної ради Кіровоградської області «Трудовий архів Бобринецького району» від 17.06.2014 року №291, в розрахунково-платіжних відомостях за 1979-1992 роки, 1995-1996, 1999 роки [PERSON] не значиться (а.с.78). Як вбачається з копії акту №50/82 від 27 травня 2014 року проведена перевірка архівних документів особового складу АТ «Кіровоградагроспецмонтаж» Бобринецька філія №6 з питання обґрунтованості зарахування стажу роботи за 1979-1999 роки [PERSON], якою встановлено, що накази за 1979-1999 роки по АТ «Кіровоградагроспецмонтаж» Бобринецька філія №6 на зберігання до архіву не надходили, місцезнаходження вказаних документів архіву невідоме (а.с.15, 77). Як вбачається з копії акту №38/70 від 05 травня 2014 року проведена перевірка архівних документів особового складу АТ «Кіровоградагроспецмонтаж» Бобринецька філія №6 з питання відповідності видачі на імя [PERSON] довідки про заробітну плату від 21.12.2005 року без номера архівним документам за 1980-1984 роки, якою встановлено, що [PERSON] в архівних документах за 1980-1984 роки по АТ «Кіровоградагроспецмонтаж» Бобринецька філія №6 не значиться (а.с.16; 78). Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі Кіровоградської області від 24.06.2014 року [PERSON] припинено виплату пенсії у звязку з наданням недостовірних даних про трудовий стаж та заробітну плату (а.с.84). Відповідно копії довідки Управління Пенсійного фонду України в Бобринецькому районі №28 від 22 жовтня 2015 року [PERSON] за період з 09.07.2010 року по 09.06.2014 року нарахована та виплачена пенсія в розмірі 41211,03 грн. (а.с.21-22). Так, відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року №6-4. Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. З доводів позивача слідує, що саме надання відповідачем завідомо неправдивих документів про стаж роботи та заробітну плату стало підставою для незаконного нарахуванням йому пенсії за віком за період з 09.07.2010 року по 09.06.2014 року в розмірі 41211,03 грн. Однак, позивачем не доведено, що подані документи для призначення пенсії щодо стажу роботи та заробітної плати є недостовірними. Твердження позивача про надання відповідачем завідомо недостовірних відомостей грунтується лише на тому, що вказані відомості не можуть бути перевірені внаслідок відсутності документів в архіві, а отже є лише припущенням позивача. Крім того, вказана сума, яку просить стягнути позивач, є не надміру виплаченою пенсією, а всією пенсією, що була виплачена відповідачу з моменту її призначення і до моменту припинення її виплати. В даному випадку факт підроблення документів або представлення органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, як стали підставою для нарахування та виплати відповідачу пенсії, не встановлений відповідним судовим рішенням, яким повинні бути встановлені обставини винуватості особи у використанні завідомо підроблених документів. Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача як пенсіонера, що відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку виплаченої суми пенсії. За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведених норм свідчить про те, що пенсіонер зобов'язаний повернути надміру сплачену суму пенсії лише у разі встановлення недобросовісності з його боку і наявності рахункової помилки з боку Пенсійного Фонду України (територіального органу). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року по справі №\~6-151\~цс\~13 та від 02.07.2014 року по справі № 6-91цс14, що в силу ст. 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню судом. Не надано було також доказів, що з боку позивача було допущено саме рахункову помилку у нарахуванні пенсії. Поняття «рахункова помилка» в чинному законодавстві не визначено. Проте, в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами недобросовісність з боку відповідача, як і недостовірність поданих ним документів. При цьому стягнення позивачем всієї пенсії, що була виплачена відповідачу по день припинення її виплати обумовлено не рахунковою помилкою, а відсутністю на думку позивача підстав для призначення відповідачу пенсії через недостовірність на думку позивача поданих ним документів для призначення пенсії. Таким чином, суд дійшов висновку, що без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань та подання страхувальником недостовірних відомостей, наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» або ж ст.1215 ЦК України, а тому з урахуванням встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог та необхідності відмови у їх задоволенні. На підставі викладеного, статті 1212, 1215 ЦК України, статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та

Outcome: dismissed