Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Дашка В.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 30.01.2018 року в розмірі 20 758,46 грн. станом на 28.10.2020 року, а також - судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідно до укладеного 30.01.2018 року договору про надання банківських послуг позичальнику [PERSON] було відкрито кредитний рахунок зі встановленням початкового кредитного ліміту, збільшеного в подальшому до 14 000,00 грн., надано кредитну картку. Через порушення позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним та інших передбачених договором витрат за договором станом на 28.10.2020 року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 19 січня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК Українита відповідним повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі, а також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] , повідомлена про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України,в судове засідання не з`явилася, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст.247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30 січня 2018 року (а.с.14-15) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав позичальнику [PERSON] грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії та інших витрат на умовах, передбачених договором. При цьому, згідно п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку позичальник погодився з будь-яким розміром кредитного ліміту, встановленим банком самостійно (а.с.56). Відповідач [PERSON] , власноруч підписуючи 30 січня 2018 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодилася з тим, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого вона зобов`язалася щомісячними платежами до 25 числа поточного місяця повертати тіло кредиту, сплачувати проценти за його використання, комісію, а також - пені та штрафи у разі порушення умов виконання зобов`язання (а.с.14-15, 16-17). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч.1 ст.1049, ст.1054 ЦК України кредит/позика надається на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит/позику у строк та в порядку, що встановлені договором, та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 28.10.2020 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 20 758,46 грн., і складається з заборгованості за: тілом кредиту - 13 967,59 грн. (в т.ч. простроченим - 13 967,59 грн.), простроченими відсотками - 5 861,13 грн. та відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 929,74 грн. (а.с.9-11). За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 30 січня 2018 року [PERSON] порушила обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування ним, а також - визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за кредитом, відсотками та пені ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved