Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про поділ майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі та відповідачі є співвласниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з існуванням суперечностей відносно володіння та користування цим майном, позивачі бажають поділити будинок в натурі між співвласниками та визначити порядок користування земельною ділянкою. Домовитись в позасудовому порядку сторони не можуть, від укладання нотаріально посвідченого договору відповідачі ухиляються, що змусило позивачів звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення, підтримала повністю, просила поділити в натурі між сторонами у справі будинок відповідно до запропонованого експертом варіанту та визначити порядок користування земельною ділянкою. Пізніше представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів. Відповідачі та їх представник позові вимоги, з урахуванням запропонованих експертом варіантів поділу домоволодіння та порядку користування земельною ділянкою, визнали, проти задоволення позову не заперечували, просили розподілити судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог. Пізніше представник відповідача також звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачів. Заслухавши учасників процесу, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі. Позивачі є власниками 51/100 частин цього домоволодіння, відповідач [PERSON] є власником 31/100 частин, а відповідач [PERSON] є власником інших 18/100 частин вказаного домоволодіння. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка виділялась для будівництва індивідуального житлового будинку відповідно до договору від 29.12.1954 року (загальною площею 433,65 кв.м). Пізніше земельна ділянка розподілялась між співвласниками домоволодіння на підставі рішень Народного суду м. Херсона від 01.06.1961 року та Суворовського районного народного суду м. Херсона від 08.04.1987 року. Згідно вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 7 постанови Пленуму «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року зі змінами та доповненнями, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної част кової власності на будинок може бути виділено відокремлену час тину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим реальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішен ню яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладені у постанові Судової палати у цивільних справах від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Відповідно до частин 2 та 4 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Положення статті 88 ЗК України визначають порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності. Зокрема, частинами 1, 3 та 4 цієї статті визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. У зв'язку з неврегульованістю питання, положення статті 88 ЗК України можуть бути засновані за аналогією закону до відносин щодо порядку користування земельною ділянкою, що перебуває у спільному користуванні кількох осіб, зокрема в частині щодо виділу в користування частини земельної ділянки, що перебуває у спільному користуванні. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 22 постанови Пленуму «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до висновку № 1406 судової будівельно-технічної експертизи від 27.05.2014 року експертом запропоновано варіант поділу домоволодіння за адресою: [ADDRESS], та варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. При проведенні дослідження експерт керувалась тим, що порядок користування приміщеннями в житловому будинку та надвірними спорудами між співвласниками вже давно склався згідно їх усної мирової угоди, поділ будинку має формальний характер. Враховуючи те, що сторони у справі з висновками експерта були ознайомлені та погодились із запропонованими варіантами, а також те, що поділ майна є технічно можливим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що у власність [PERSON] та [PERSON] необхідно виділити 51/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], які складаються з наступного: приміщень « 2-5» житлового будинку «А», прибудови «А2», котельні «К», гаражу «З», хвіртки № 2, огорожі № 1. Зазначене майно є ізольованою трикімнатною квартирою, яка складається з наступного: житлової кімнати 2-5 площею 17,2 кв.м, з житлової кімнати 2-3 площею 21,4 кв.м, житлової кімнати 2-4 площею 7,6 кв.м, коридору VI площею 5,4 кв.м, санвузлу 2-2 площею 3,7 кв.м, кухні 2-1 площею 17,5 кв.м, сходової клітки VII площею 5,4 кв.м. У власність [PERSON] необхідно виділити 31/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], які складаються з наступного: приміщення « 1-3» житлового будинку «А», літньої кухні «Б», прибудови «б», туалета «Г», сараю «В», прибудови «А1», прибудови «а3», 1/2 частини хвіртки № 3, Зазначене майно є ізольованою двокімнатною квартирою, яка складається з наступного: житлової кімнати 1-3 площею 17,8 кв.м, житлової кімнати 1-9 площею 9,3 кв.м, сіней IV площею 4,6 кв.м. У власність [PERSON] необхідно виділити 18/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], які складаються з наступного: приміщення « 1-1», « 1-4» житлового будинку «А», прибудови «а1», прибудови «а2», 1/2 частини хвіртки № 3. Зазначене майно є ізольованою однокімнатною квартирою, які складаються з наступного: житлової кімнати 1-3 площею 8,4 кв.м, коридору 1-1 площею 4,1 кв.м, сіней II площею 10,0 кв.м та сіней III площею 4,0 кв.м. Суд визнає також обґрунтованими вимоги щодо визначення порядку користування земельною ділянкою. Враховуючи висновки експерта, суд вважає, що запропонований варіант № 2 визначення порядку користування земельною ділянкою найбільше відповідає інтересам сторін у справі, тому у користування позивачів слід виділити земельну ділянку площею 132,3 кв., а у користування відповідачів [PERSON] - 107,4 кв. м та [PERSON] - 131,8 кв. м. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем, складають 6103,47 грн., з яких 4200 грн. витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, а 1903,47 грн. - судовий збір. Пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3051,74 грн. по 1525,87 грн. відповідно.

Outcome: approved