Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

В березня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 578 грн. 34 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем 11.02.2014 року був укладений кредитний договір № 140211-114109, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредитні кошти в розмірі 800 грн. 00 коп., а відповідач зобовязався повернути кошти в строк до 24.02.2014 року, а також сплатити проценти за користування ним\~ у розмірі 224 грн. 00 коп., із розрахунку 2 %\~\~ за кожен день користування кредитом. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обов'язок останнього сплатити неустойку в розмірі 2% від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало в повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погасив кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 15.02.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі. Ухвалою суду від 15.03.2018 року було відкрито провадження по вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження\~без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим, згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.\~\~ \~\~ \~\~ \~\~ Зокрема, судом встановлено, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (зареєстрована як фінансова установа) та [PERSON] 11.02.2014 року був укладений кредитний договір № 140211-114109, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до договору товариство надало відповідачу кредит у розмірі 800 грн. 00 коп., а відповідач зобовязався повернути кошти в строк до 24.02.2014 року, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 224 грн. 00 коп., із розрахунку 2 %\~\~за кожен день користування кредитом. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обов'язок останнього сплатити неустойку, відповідно до п.п. 6.2. Договору.\~ Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст.546,548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з чим станом на 15.02.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі\~ 774 грн. 00 коп. (згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 11.02.2014 року по 15.02.2018 року заборгованість за тілом кредиту 800 грн. 00 коп., сплачено тіло кредиту за даний період\~ 26 грн. 00 коп., тому заборгованість за тілом кредиту становить: 800 грн. 00 коп. 26 грн. 00 коп. = 774 грн. 00 коп.); - заборгованості за процентами в розмірі 10 грн. 72 коп. (згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 11.02.2014 року по 15.02.2018 року нараховано процентів у розмірі 440 грн. 72 коп., сплачено процентів за даний період\~ 430 грн. 00 коп., тому заборгованість за процентами становить: 440 грн. 72 коп. 430 грн. 00 коп. = 10 грн. 72 коп.). Обумовлений розрахунок заборгованості, з дотриманням вимог ст.ст.12,\~76-81 ЦПК України не спростовано. За такого, в силу ст.ст. 526,530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Крім того, позивачем за порушення виконання зобов'язання нарахована пеня в розмірі 23\~008 грн. 00 коп., з яких 1\~994 грн. 00 коп. сплачено відповідачем добровільно. Так, Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень\~Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року\~дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який перевищує заборгованість, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3\~ст. 551 ЦК України. В силу ч. 3.ст. 551 ЦК України, розмір неустойки, а пеня є її видом, може бути зменшений за рішенням суду, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За такого, враховуючи вищевикладене, ступінь виконання боржником своїх зобовязань, сума пені підлягає зменшенню до\~ 700 грн. 00 коп. і це у повній мірі буде відповідати наведеним вище засадам\~Конституції України, міжнародній практиці та нормам цивільного законодавства про розумність та справедливість судових рішень. В силу ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (6%), їх документального підтвердження, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі\~105 грн. 72 коп.

Outcome: partial