Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

В березні 2021 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 433,32 грн.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.05.2020 року о 19.40 год. по вул. І. Виговського у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Daewoo Matiz», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 05.08.2020 року винним у даній ДТП визнано [PERSON] .. Відповідно до рахунку на оплату № АВ09-10/20 ФОП [PERSON] від 30.10.2020 року, вартість відновлювального ремонту було визначено в розмірі 26 217,00 грн.. Зазначає, що 30.10.2020 року вищевказаний рахунок був оплачений позивачем та сторонами підписано акт виконаних робіт № АВ-0000026. Станом на 30.10.2020 року автомобіль відновлено в повному обсязі, пошкодження отримані внаслідок ДТП від 15.05.2020 року усунуто. На підставі страхового акту ПАТ «HACK «Оранта» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 13 783,68 грн.. Загальна вартість відновлювальних ремонтних робіт після ДТП і використаних матеріалів склала 26 217,00 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром понесених витрат на відновлення пошкодженого під час ДТП автомобіля та сумою виплаченого страхового відшкодування складає 12 433,32 грн, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки. Ухвалою суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У вересні 2021 року відповідачка [PERSON] подала відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що згідно звіту про оцінку №26803 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 13 783,68 грн.. Зазначає, що звіт №26803 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] , у якому було визначено розмір матеріального збитку, позивачем не оскаржено, наразі звіт та його результати є чинними, ніким неоспорені в установленому законному порядку та рецензії з відмінним результатом на вказаний звіт не складались. Таким чином, доводи позивача про необхідність відшкодування різниці між реальними збитками та відновлювальним ремонтом є безпідставними та необґрунтованими, адже розмір завданих збитків становить 13 783,68 грн., ця сума була сплачена страховою компанією. Виплачена страховою компанією сума повністю покриває розмір завданого матеріального реального збитку, а відтак відсутні підстави для стягнення шкоди. В судове засідання представник позивача не з`вилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутністю позивача, позовні вимоги просила задовольнити та ухвалити відповідне рішення. В судове засідання відповідачка не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутністю, заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 15.05.2020 року о 19.40 год [PERSON] , керуючи автомобілем «Daewoo Matiz», д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з двору будинку [ADDRESS] , не була уважною, не врахувала дорожню обстановку, не надала перевагу в русі автомобілю «KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по проїзній частині дороги, в результаті чого здійснила з ним зіткнення, чим заподіяла транспортним засобам технічні пошкодження та спричинила матеріальні збитки. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до рахунку № АВ09-10/20 від 30.10.2020 року складеного ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля «KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] склала 26 217,00 грн.. Відповідно до Звіту № 26803 про оцінку КТЗ «KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] від 16.12.2020 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу становить 13 783,68 грн.. Згідно Страхового акту № ОЦВ-СП-20-32-26803/1 від 09.07.2020 року та страхового акту № ОЦВ-ЗГ-20-32-26803/2 від 21.12.2020 року 20 травня 2021 року, сума страхового відшкодування складає 13783,68 грн. Вказана сума страхового відшкодування перерахована [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням від 10.07.2020 року та платіжним дорученням від 22.12.2020 року. Згідно рахунку № АВ09-10/20 від 30 жовтня 2020 року № 44, складеного Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , загальна вартість робіт (послуг) з ремонту автомобіля «KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] склала 26 217,00 грн.. Вказана сума 26 217,00 грн. за ремонт автомобіля сплачена [PERSON] , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 30 жовтня 2020 року № 371. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля KIA Soul», д.н.з. [NUMBER] . Згідно із Полісом № АО/6653858 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», строк дії договору з 19.09.2019 року по 18.09.2020 року. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вини відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 13 783,68 грн. Предметом спору є відшкодування недостатності, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20). Оскільки вартість майнового збитку завданого [PERSON] шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у Постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження№ 61-12032св19). Посилання відповідача на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з [PERSON] не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковими з огляду на таке. Відносини між [PERSON] та ПАТ «НАСК «Оранта», в якій було застраховано автомобіль «Daewoo Matiz», д.н.з. [NUMBER] , регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Закону № 1961-IV, яким, зокрема, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що різниця між фактично виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин, саме [PERSON] , як особа, що винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] , суд приймає за основу акт № АВ-0000026 здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 30.10.2020 року та рахунок № АВ09-10/20 на оплату по замовленню від 30.10.2020 року ФОП [PERSON] , квитанцію до прибуткового касового ордеру від 30 жовтня 2020 року № 371 відповідно до яких вартість відновлювального ремонту складала 26 217,00 грн. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] становить 12 433,32 грн. - різницю між фактично сплаченою вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактично сплаченої вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 12 433,32 грн. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved