Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Центральних районних електричних мереж звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] суми боргу за електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] і є споживачами електричної енергії на підставі особового рахунку №540207412, який відкритий на ім.»я відповідача [PERSON], але своїх обовязків по сплаті за використану електроенергію відповідачі не виконують, у звязку з чим за період з 19.10.2013 року по 29.05.2015 року утворилась заборгованість у сумі 5659,78грн., яку просять стягнути на їх користь, а також стягнути судовий збір в сумі 1218,00грн., сплачений при подачі позову до суду. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], які діють на підставі довіреностей, в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надали аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та суду пояснив, що він за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS], де по особовому рахунку виник борг по сплаті за спожиту електроенергію, не поживає з 24.08.2013 року. Вказана квартира не є приватизованою і її основним наймачем є його мати [PERSON]. Крім матері в квартирі значиться зареєстрованою та фактично проживає його сестра [PERSON] разом зі своєї сім»єю, які фактично і є споживачами послуг, які надаються позивачем. Він зі своєю сім»єю проживає за адресою: [INFO] і користується електроенергією саме за цією адресою, сплачує за її користування і заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та суду пояснила, що її син [PERSON] дійсно в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] не проживає майже три роки, оскільки переїхав проживати в будинок, який залишився після смерті її батьків, та він сплачує за спожиту електричну енергію в цьому будинку. В квартирі за вище вказаною адресою проживає вона, її дочка [PERSON] з двома дітьми та чоловіком. З приводу сплати за спожиту електричну енергію між нею та дочкою відбуваються сварки, оскільки дочка не йде з нею на контакт з приводу сплати комунальних послуг. Повністю самостійно сплачувати за спожиту електричну енергію вона не має змоги, оскільки є інвалідом 2 групи та отримує маленьку пенсію, а ще їй необхідно купувати ліки. Але, вона не заперечує проти задоволення позовних вимог та має намір погашати заборгованість поступово. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв»язку з чим суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні(споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Крім того, відносини між громадянином споживачем електричної енергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, з наступними змінами та доповненнями, і є обовязковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено довідкою, виданою МКП «Основаніє», відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: [INFO](а.с.50). Особовий рахунок № 540207412 за вище вказаною адресою відкритий позивачем на імя відповідача [PERSON] (а.с.3-4). Відповідно до п.19 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з п.20 вище вказаних Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п.42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за електроенергію за адресою: [ADDRESS], за особовим рахунком №540207412, відкритим на імя [PERSON], станом на 19.10.2013 року зафіксовані покази лічильника 11321 кВт/г, на час контрольного виходу 29.05.2015 року зафіксовані покази 21718 кВт/г. За вказаний період спожито 10397 кВт/г, з яких по тарифу 0,3084*1500 = 462,60грн., по тарифу 0,4194*5053 = 2114,68грн., по тарифу 1,3404*1533 = 2054,83грн., по тарифу 0,63*972 = 612,36грн., по тарифу 0,366*200 = 73,20грн., по тарифу 0,2802*955 = 267,59грн., по тарифу 0,3648*234 = 85,36грн. За цей період споживачем сплачено 10,04грн., а отже, заборгованість за період з 19.10.2013 року по 29.05.2015 року складає 5659,78грн.(а.с.2). Заперечуючи проти позовних вимог відповідач [PERSON] посилається на ту обставину, що він за місцем своєї реєстрації в квартирі № 2, розташованій в будинку № 12 по вул. Вузловій м. Запоріжжя не проживає з серпня 2013 року. На підтвердження цього факту в якості доказів відповідачем [PERSON] надана довідка квартального комітету № 52 Заводського району м. Запоріжжя за № 138 від 26.02.2016 року з якої вбачається, що [PERSON] з 28.08.2013 року дійсно проживає за адресою: [INFO] разом зі своєю дружиною та дитиною(а.с.51). Разом з тим, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він працює разом з відповідачем [PERSON]. Наприкінці серпня 2013 року [PERSON] звернувся до нього з проханням допомогти перевезти речі з квартири в будинок, оскільки він змінював місце проживання. З вказаного періоду часу і по теперішній час відповідач [PERSON] проживає в будинку зі своєю сім»єю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає в квартирі № 4, розташованій в будинку 12 по вул. Вузловій м. Запоріжжя. По сусідству з ним проживає [PERSON] зі своєю дочкою [PERSON] та її сім»єю. Відповідач [PERSON] приблизно у 2013 році виїхав з цієї квартири та став проживати в [INFO] і з цього часу він в квартирі не проживає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав суду пояснення аналогічні поясненням свідків [PERSON] та [PERSON] стосовно фактичного місця проживання відповідача [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, буд.5. Положеннями ч.1 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Суд вважає, що відповідачем [PERSON] в судовому засіданні було надано достатньо достовірних та належних доказів на підтвердження свого місця проживання не за адресою реєстрації. Крім того, судом встановлено, що за місцем свого фактичного постійного місця проживання відповідачем [PERSON] провадяться оплати за спожиту електричну енергію та заборгованості по цьому особовому рахунку немає, що було визнано в судовому засіданні як представником позивача, так і відповідачем [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично є споживачем послуг з енергопостачання за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, буд. 5 та користується вказаним послугами саме за цією адресою і проводить оплату за їх використання, а тому, на думку суду, на нього не може бути покладено ще й зобовязання щодо оплати послуг з енергопостачання за адресою його реєстрації, оскільки судом встановлено, що він за місцем реєстрації не проживає, послугами, які надаються позивачем за адресою його реєстрації не користується і не є споживачем цих послуг, а тому позовні вимоги ВАТ «Запоріжжяобленерго» в частині стягнення суми боргу за електроенергію з відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню. Разом з тим, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу у розмірі 5659,78грн. підлягає стягненню у солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі, так як позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, суд враховує вимоги ст.ст. 10,60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони у процесі та не надала суду жодних доказів, якщо такі у неї малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи та відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1218,00грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON].

Outcome: partial