Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], 03.02.2011 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 2400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, з якими позичальник був ознайомлений, останній надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник (відповідач) зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 02.10.2018 виникла заборгованість по поверненню кредиту в сумі 14175,85 гривень, з яких: 55,20 грн. - заборгованість за кредитом; 2854,39 грн. - заборгованість за відсотками, 10115,03 грн. - пеня; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 651,23 грн. - штраф (процентна складова). За вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14175,85 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Ухвалою суду від 12.11.2018 відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи. Відповідачу запропоновано у 15 денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Ковельського міськрайонного суду відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття провадження надіслано учасникам справи. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав. Відзиву на позов відповідач не подав, як і не подав суду заяву про відкладення розгляду справи. Як передбачено положеннями ст. 130 ЦПК України, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 7 та ч.8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Тобто, відповідачу, у відповідності до ч. 8 ст. 128 та ст. 130 ЦПК України двічі були направлені судові повістки, судову повістку про виклик в судове засідання на 25.02.2019 відповідач не отримав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до висновку, що надані представником позивача докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 03.02.2011 між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 2400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений сторонами кредитний договір передбачає такі умови. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт погодився з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити та збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, у разі непогашення кредиту в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині своєчасної непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до цього договору для відсотків від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних днів всі сплачені після зазначеної дати платежі є пенею, крім платежів, направлених з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується (продовжується) на такий же строк. Згідно п.1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами та Правилами позичальник платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня за кожен день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналась до договору згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві, отже, факт наявності кредитних правовідносин між сторонами у справі доведений належним чином. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором б/н від 03.02.2011 станом на 02.10.2018 складає 14175,85 гривень, з яких: 55,20 грн. - заборгованість за кредитом; 2854,39 грн. - заборгованість за відсотками, 10115,03 грн. - пеня; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 651,23 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно погашав заборгованість перед банком, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом, а також відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 відповідачу нарахована пеня. При цьому, суд виходить з того, що заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків заборгованості саме за тілом кредиту, відсотками та пенею відповідач суду не надала а тому приймає до уваги розрахунки, які проведено Банком. В частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), а також пені суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафів. Таким чином, заявлені АТ КБ «Приват Банк» позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість по поверненню кредиту в сумі 13024,62 гривень, з яких: 55,20 грн. - заборгованість за кредитом; 2854,39 грн. - заборгованість за відсотками, 10115,03 грн. - пеня. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з такого. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 05.10.2018. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Суд вважає доведеним позов на суму 13024,62 грн., отже позов задоволено на 91,9 %. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1762 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1619,28 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: 1762 грн. х 91,9 % = 1619,28 грн.

Outcome: partial