Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду з даним позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, мотивуючи свої вимоги тим, що її батькам - матері [PERSON] та батьку [PERSON] на праві власності належали 1/5 та 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Батько [PERSON] помер в [INFO] а мати [PERSON] померла в [INFO] Після їх смерті відкрилась спадщина на належне майно. Після смерті чоловіка, його дружина [PERSON], прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], позивач звернулась до Фастівської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено, так як на все майно [PERSON] та [PERSON] було накладено арешт. Позивач звернулась до відповідача із заявою про причини накладання даного арешту та отримала відповідь про те, що станом на 14.03.2018 року згідно даних АСВП спец розділу ЄДРВП виконавчі документи, де боржником є [PERSON], [PERSON] на виконанні не перебувають та рекомендовано звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна. Позивач в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні уточнений позов визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 19.08.1996 року належить по 1/5 частині кожному квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] (а.с.15-17). [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Для вступу у спадщину позивачем [PERSON] оформляється свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] на 2/5 частини квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], з яких 1/5 частина належить [PERSON] та ј частина належить [PERSON], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. В судовому засіданні вивчені витребувані судом з Фастівської міської державної нотаріальної контори, інформаційні довідки із Спадкового реєстру та копії спадкової справа №25 за 2018 рік, відкритої після смерті [PERSON], яка померла 20.11.2016 року, а після померлого [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не заведена. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №173/02-31 від 21.02.2018 року виданою Фастівською міською державною нотаріальною конторою, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], в зв»язку з накладенням арешту на майно [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостєй з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, постановою б/н від 11.05.2004, Фастівским міським відділом ДВС, накладено арешт на невизначене майно, все майно [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-12). Як зазначає позивач, вказана заборона виникла у зв'язку із заборгованістю за послуги ЖЕК, однак як вбачається з довідки розрахункового відділу КП Фастівської міської ради «Фастівська ЖЕК» виданої [PERSON], станом на 01.03.2018, боргу за адресою [ADDRESS], немає (а.с.9). Відповідно до листа від 14.03.2018 №5999 Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, спецпідрозділу ЄДРВП, виконавчі документи, за якими боржниками є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], станом на 14.03.2018 на виконанні не перебувають (а.с.18). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на даний час виконавчі провадження відносно позивача відсутні. На даний час позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно, порушує майнові права [PERSON], як спадкоємиці після смерті батьків. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушуються майнові права позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved