Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк»звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13 663 грн. 87 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 04 лютого 2011 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 лютого 2011 року [PERSON] підписав заяву № б/н від 04 лютого 2011 року та отримав кредит у розмірі 5 113 грн. 06 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню кредиту не виконав у зв`язку з чим, станом на 26 листопада 2017 року, утворилась заборгованість у сумі 13 663 грн. 87 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 1 222 грн. 31 коп., нараховані відсотки за користуванням кредитом - 5 903 грн. 77 коп., нарахована пеня - 5 410 грн. 94 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 626 грн. 85 коп. Ухвалою Кузнецовського міського суду від 19 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (суддя [PERSON]). Рішенням Вищої ради правосуддя №1820/0/15-21 від 12 серпня 2021 року [PERSON] звільнено з посади судді Кузнецовського міського суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Бренчук Г.В. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2021 року судове засідання для розгляду справи призначено на 18 жовтня 2021 року. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2021 року розгляд справи відкладено на 03 листопада 2021 року. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2021 року розгляд справи відкладено на 24 листопада 2021 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не надав, його виклик до суду здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи наведене, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. 04 лютого 2011 року відповідач, шляхом підписання Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У Анкеті-заяві, підписаній відповідачем, зазначено, щоця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Тип картки, яку бажає оформити [PERSON] та бажаний кредитний ліміт у анкеті-заяві не зазначений. До вказаної анкети-заяви позивач додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 26 листопада 2017 року у відповідача виникла заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у сумі 13 663 грн. 87 коп., з яких: 1 222 грн. 31 коп. заборгованість за тілом кредиту, 5 903 грн. 77 коп. нараховані відсотки за користуванням кредитом, 5 410 грн. 94 коп. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 626 грн. 85 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У анкеті-заяві, яку підписав 04 лютого 2011 року [PERSON] ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обгрунтовуючи вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафу, крім розрахунку кредитної заборгованості станом на 26 листопада 2011 року, посилається на копію витягу з Умов та правуил надання банківських послуг та копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитним коштами та сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 лютого 2011 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи зазначене вище, у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] 5 903 грн. 77 коп. відсотків за користуванням кредитом, 5 410 грн. 94 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 626 грн. 85 коп. штрафу (процентна складова) слід відмовити. Укладений між сторонами кредитний договір від 04 лютого 2011 року у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також з врахуванням приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] 1 222 грн. 31 коп. заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial