Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

В березні 2020 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Поліщука В.В. звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд встановити факт того, що позивач є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , визнати, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин та визначити позивачу додатковий строк шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Другою Київською нотаріальною конторою за заявою відповідача [PERSON] було відкрито спадкову справу № 342/2019 щодо майна померлої [PERSON] . Позивач є рідною сестрою [PERSON] , постійно проживає в Казахстані, та останній раз відвідувала сестру в березні 2012 року. За життя [PERSON] вони із позивачем спілкувались телефоном, однак, потім зв`язок обірвався. За станом здоров`я позивач була позбавлена можливості їздити до України та відвідувати сестру. В грудні 2018 року від [PERSON] позивач дізналась про смерть її сестри [PERSON] , та на прохання відповідача, а також в зв`язку із неможливістю приїхати на територію України, оформила документи (доручення), які давали можливість відповідачу, зокрема, кремувати та поховати сестру. Однак, відповідач умови договору доручення не виконав, та позивачу свідоцтво про смерть сестри не надіслав. 23.05.2019 року позивач направила нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини поштою на адресу Другої Київської державної нотаріальної контори, у відповідь на яку нотаріальна контора повідомила позивача про те, що заява долучена до матеріалів спадкової справи № 342/2019 , а також про те, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для подачі відповідної заяви, та не додано документів, які підтверджують родинні відносини. В січні 2020 року до м. Києва приїхала [PERSON] в інтересах [PERSON] з метою оформлення спадщини, однак, їй в цьому було відмовлено, оскільки, не було надано свідоцтво про смерть [PERSON] та документів, які б підтверджували родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . Представнику [PERSON] було відмовлено у видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідач надати документи, які перебували в квартирі померлої відмовився, в зв`язку з чим представник позивача вимушена була звернутись до прокуратури із відповідними заявами. З огляду на викладене, а також в зв`язку з тим, що на даний час позивач позбавлена в інший спосіб встановити факт родинних відносин із померлою [PERSON] , а також те, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, остання, вимушена звернутись до суду із даним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.03.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримав та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзив на позов. В ході розгляду справи не заперечував щодо встановлення факту родинних відносин та те, що позивач є рідною сестрою померлої Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч.1 ст. 319 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] та проживає на території Республіки Казахстан. Відповідно до копії паспорта [PERSON] народилась [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть. 22.11.2018 року до ЄРДР були внесені відомості за фактом виявлення 21.11.2018 року о 15-30 год. в [ADDRESS] труп [PERSON] , [INFO] , без ознак насильницької смерті. Справу було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] , та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] та [PERSON] одружились, та після реєстрації шлюбу прізвище дружині було присвоєно [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , а також відповідно до листа Відділу РАГС Адміністрації Рильського району Курської області від 08.05.2020 року № 92, було встановлено, що в архіві відділу наявний запис про народження № 80 від 06.08.1957 року складений відносно [PERSON] , [INFO] , та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до листа Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.01.2020 року № 100/02-50, було встановлено, що квартира [ADDRESS] розпорядження органу приватизації АТХК «Київміськбуд» ДП «Екос» від 28.09.1998 року № 1110 була передана у приватну власність [PERSON] 05.12.2018 року позивач [PERSON] строком на три місяці дала довіреність та уповноважила відповідача [PERSON] здійснити кремацію її сестри [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Києві, в зв`язку з чим надала йому право подавати від її імені заяви, надавати документи, бути представником в органах і отримати свідоцтво про смерть [PERSON] 10.12.2018 року відповідач [PERSON] в приміщенні Голосіїського УП отримав належні його знайомій паспорт [NUMBER] на ім`я [PERSON] 23.05.2019 року позивачем було складено та нотаріально посвідчено на території Республіки Казахстан заяву, відповідно до якої вона просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, зазначаючи про те, що [PERSON] є її рідною сестрою. 31.05.219 року Другою Київською державною нотаріальною конторою було направлено лист позивачу, відповідно до якого нотаріальна контора повідомила останню про отримання заяви, та те, що позивачем пропущено строк на звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому позивачу слід звернутися до нотаріальної контори особисто або через представника, надавши ряд документів. 23.05.2019 року позивач дала довіреності та уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх компетентних органах з питань оформлення спадкових прав позивача на майно, яке залишило після смерті сестри [PERSON] . 10.01.2020 року [PERSON] звернулась до керівника Київської місцевої прокуратури № 1 щодо неправомірних дій відповідача та просила внести відповідні відомості до ЄРДР. В січні представник позивача надсилала відповідачу вимоги з проханням передати ключі від квартири [ADDRESS] , документи, які в ній знаходились та майно. 22.01.2020 року [PERSON] звернулась до Голосіївського УП ГУНП України в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що містить ознаки складу злочину, передбаченого ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України. 23.01.2020 року до ЄРДР були внесені відомості за заявою [PERSON] про те, що [PERSON] намагається шахрайським шляхом заволодіти квартирою за адресою: [ADDRESS] . 24.01.2020 року до ЄРДР були внесені відомості за заявою [PERSON] щодо можливих неправомірних дій з боку [PERSON] , які виразились у заволодінні майном під впливом обману. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що на даний час позивач позбавлена в інший спосіб встановити факт родинних відносин із померлою [PERSON] , а також те, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, а тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом для захисту своїх прав. В обґрунтування заперечень на позов сторона відповідача вказувала на те, що позивачем не наведено достатніх підстав для визнання строку пропущеним із поважних причин, а відтак в задоволенні цих вимог слід відмовити. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Заявник зазначає, що встановлення факту родинних відносин, а саме те, що вона є рідною сестрою [PERSON] , яка померла необхідно їй для оформлення документів для прийняття спадщини. Даючи юридичну оцінку поясненням сторони позивача, свідка, зібраним по справі доказам, які поза розумним сумнівом підтверджують факт того, що позивач дійсно є рідною сестрою [PERSON] , суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо поважності пропущеного строку для прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вже зазначалось вище, [INFO] [PERSON] померла про що свідчить копія свідоцтва про смерть. Остання до дня смерті була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . 22.11.2018 року до ЄРДР були внесені відомості за фактом виявлення 21.11.2018 року о 15-30 год. в [ADDRESS] труп [PERSON] , [INFO] , без ознак насильницької смерті. Справу було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, відповідно до копії спадкової справи № 342/2019, 14.05.2019 року до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою звернувся [PERSON] , в якій останнім було зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , та на день її смерті залишилась спадщина, яку він приймає. Заявником було вказано, що інших спадкоємців, передбачених законом чи заповітом немає, та ним будуть надані необхідні документи для оформлення спадщини. 24.05.2019 року до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою звернувся [PERSON] , в якій останнім було зазначено про те, що він прийняв спадщину шляхом подання заяви від 14.05.2019 року та він є спадкоємцем четвертої черги, так як проживав із спадкодавицею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 31.05.2019 року Другою Київською державною нотаріальною конторою було отримано заяву [PERSON] , відповідно до якої вона зазначає, що є рідною сестрою [PERSON] , та спадкоємицею останньої, в зв`язку з чим просить видати їй свідоцтво про право на спадщину. Стороною позивача в ході розгляду справи зазначалось про те, що встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після померлої сестри позивачем було пропущено, зокрема, через значну віддаленість місця проживання, незадовільним станом здоров`я, перебуванням на стаціонарному лікуванні та наявними з боку відповідача перешкодами, пов`язаними із не направленням свідоцтва про смерть сестри. Саме перебування позивача на стаціонарному лікуванні в останні дні строку для прийняття спадщини стали об`єктивними, непереборними, та істотними труднощами для позивача на вчинення нею дій по прийняттю спадщини. Відповідно до виписки із історії хвороби № 4321/001, було встановлено, що [PERSON] в період із 15.05.2019 р. по 30.05.2019 р. дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні, після виписки з якого їй було рекомендовано нагляд диспансерного невролога за місцем проживання. Перевіряючи обґрунтованість вимог позову в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому, за ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача доведено поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема, пов`язаними зі станом здоров`я та значною віддаленістю місця проживання, та заперечення відповідача не є такими, з якими закон пов`язує можливість відмови позивачу в його продовженні, а тому суд вважає, що позов в цій частині також є обґрунтованим та доведеним в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір на загальну суму 1681,60 грн.

Outcome: approved