Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, вважає скаргу обґрунтованою, а рішення таким, що повинне бути скасованим з відмовою новим рішенням у позові, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], якій НКП «Нікопольтеплоенерго» повинно забезпечувати постачання теплової енергії відповідно тарифів на послуги з центрального опалення. В той же час, згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачка як споживач зобов'язана оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Між тим, з матеріалів справи, зокрема, багаточисленних звернень відповідачки до позивача, інших споживачів будинку, видно, що послуги у повній мірі не надавались, в зв*язку з чим, відповідно до довідки голови ОСББ «Горлиця-1» від 15 вересня 2008 року та дозволу на реконструкцію централізованої системи опалення житлового будинку в зв'язку з встановленням в квартирі [ADDRESS] автономного опалення, квартира відповідачки відключена від централізованого теплового постачання у зв'язку з встановленням індивідуального опалення. Своєю заявою від 15.09.2008. [PERSON] поставила до відома позивача про свою відмову від послуг теплопостачання та просила не проводити нарахування. Однак, задовольняючи вцілому позовні вимоги, та стягуючи з відповідачки заборгованість за надані послуги в сумі 13 319,52грн., суд 1-ї інстанції залишив зазначене вище без врахування та оцінки і ухвалив рішення, висновки якого зводяться лише до факту незаконного відключення відповідачкою від мережі центрального опалення та встановлення автономного. Між тим, судом залишено без уваги, що з 2008року (встановлення автономного опалення) до часу розгляду справи позивач у встановленому законом порядку дії відповідачки не оскаржував, нарахування заборгованості проводив як за фактично надані послуги, які ним фактично не надавались, в той час як вбачається із «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» , Типового договору про надання послуг, - плата споживачами проводиться за реально надані та спожиті послуги. З дня, коли позивач, отримав заяву відповідачки: 15.09.2008. (доведено, що він її отримав) слід вважати, що послуги не надавались. Виходячи з вимог ст.257 ЦК України щодо строку загальної позовної давності три роки, та враховуючи ту обставину, що позивач у 2010 році звертався до суду із заявою про видачу судового наказу (останній видано 15.12.2007.) про стягнення з відповідачки заборгованості в сумі 4000,78 грн. .і, таким чином, переривання строку позовної давності, апеляційний суд, як і районний, вважає необхідним за три роки до цього, тобто з 15.12.2007року до 15.09.2008. провести розрахунок заборгованості відповідачки згідно даних, наданих представником позивача апеляційному суду (а.с.115-117). Цими даними встановлено, що у зазначений період відповідачці було нараховано до сплати за послуги суму 1232,65грн. ( 176,72+146,27+394,52+285,46+229,68), а оплата нею становить 1262,93грн. (199+215,46+333.09+285.38+230). Таким чином, за вказаний період заборгованості, а, значить, і підстав для стягнення суми - немає. З огляду на викладене, рішення як таке, що ґрунтується на неповно з*ясованих обставинах, його висновки протирічать дійсним обставинам справи, ст.213, 214 ЦПКУ, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Outcome: dismissed