Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що між сторонами був укладений кредитний договір 369К. Згідно даного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 24800 дол. США на термін до 27.11.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 17.06.2016 року має заборгованість 65631,14 доларів США, яка складається з: 15750,06 дол. США - заборгованість за кредитом; 22178,49 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 27702,59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Івано-Франківського міського суду від 15.04.2011 року з відповідачів на корить позивача, яка складала 27648,56 дол. США. З яких: 21380,71 дол. США - заборгованість за кредитом; 4836,09 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1431,76 дол. США - заборгованість по пені; різниця становить - 37982,58 дол. США. Позивач вказав, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 17342,40 дол. США, яка складається з: 17342,40 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір поруки з [PERSON] та договір поруки з [PERSON] Відповідно до умов п. 5 договору поруки позивачем було направлено відповідачам письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором 369К, яка була залишена без задоволення. Виходячи з наведеного, АТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість у розмірі 17342,40 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17.06.2016 року складає 431825,76грн. за кредитним договором 369К від 13.05.2008 року, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідачв не надійшло. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, представником подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечили в повному обсязі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.11.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 369К. Згідно даного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 24800 дол. США. на термін до 27.11.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором (а.с.13-16) 28.11.2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. Відповідно до п. 10 договору поруки даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно п. 11 договору поруки сторони дійшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом 5 років. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15.04.2011 року з відповідачів солідарно на корить позивача стягнуто 218313,02грн. заборгованість за кредитним договором № 369К від 28.11.2007 року та 1700грн. судового збору та 30грн. витрат по оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 369К від 28.11.2007 року (а.с.6-8) станом на 17.06.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 65631,14 доларів США, яка складається з: 15750,06 дол.США - заборгованість за кредитом; 22178,49 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 27702,59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до умов п. 5 договору поруки позивачем було направлено відповідачам письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № 369К. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.10.2016 року рішення Івано-Франківського міського суду від 15.04.2011 року змінено в частині стягнення заборгованості та ухвалено нове рішення в цій частині, а саме6 стягнуто з з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 4270 дол.США, що еквівалентно 37269,12грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 23378,56 дол. США, що еквівалентно 184597,11грн. та судовий збір в розмірі по 865грн. з кожного. Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 року рішення Івано-Франківського міського суду від 15.04.2011 року та рішення Апеляційного суду івано-Франківської області від 23.03.2016 року в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення заборгованості відмовлено. Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Оскільки позивач в 2011 році звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов`язання право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 525- 526, 536, 599, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed