Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.01.2019 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 95110074000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними умовами у договорі та у Правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», які розміщені на сайті банку www.my.ukrsibbank.com. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 50260,00 грн., з яких 50000,00 грн. - на споживчі цілі, шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 21-го числа щомісячно ануїтентних платежів у розмірі 3269,00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до Договору № 95110074000, але у повному обсязі не пізніше 21.01.2022 року (п.п. 3.4, 3.5, 3.6 договору). Однак [PERSON] не виконує умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Позивач є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» і з 17.10.2018 змінив тип товариства та назву на Акціонерне товариство «УкрСиббанк». За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 12.08.2019 у сумі 65475,19 грн. та судовий збір. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.08.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, наданий відповідачу строк для подання відзиву та призначений розгляд справи по суті. 17.10.2019 у судове засідання уповноважений представник позивача не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу за його відсутності та позов задовольнити повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до даної норми закону при вирішенні даного спору суд враховував правову позицію, зазначену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Так, суд встановив, що 21.01.2019 між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладений кредитний договір № 95110074000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 50260,00 грн. зі сплатою 67% річних, та кінцевим строком повернення заборгованості не пізніше 21.10.2022 року, а відповідач повинен повернути кредит і сплатити за його користування відсотки в строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.8, 3.9 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язаний сплатити проценти у розмірі 67 % річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процента ставка встановлюється у розмірі 74% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Пунктом 1.1. Договору № 95110074000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку зазначено, що відповідач погоджується з викладеними у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково - касового обслуговування карткових рахунків, які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com. та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюдненні у газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09.06.2007 (із усіма змінами та доповненнями). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12.08.2019 становить 65475,19 грн., а саме: 49703,57 грн. - заборгованість за кредитом; 13591,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 184,28 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; 1250,00 грн. - заборгованість по комісії; 67,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 644,25 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 33,35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). Суд встановив, що в Договорі № 95110074000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, підписаного сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та відсотків за користування кредитом (які визначені п. п. 3.8, 3.9), стягнути комісію (які визначені у Додатку № 1 до Договору № 95110074000 від 21.01.2019) та пеню за несвоєчасну сплату кредиту, процентів та комісії. Також сторони обумовили, що розмір комісії, визначений у Додатку № 1 до Договору № 95110074000, становить 0,00 % і може змінюватись банком в порядку, визначеному Договором. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення з відповідача пені, в тому числі щодо її розміру і порядку нарахування, крім довідок-розрахунків (а.с. 32-33), посилається на Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково - касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, що розміщені на сайті позивача www.my.ukrsibbank.com, а також опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017. У Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково - касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені на сайті: www.my.ukrsibbank.com,опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 та надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, її розміри і порядок нарахування. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що умови саме цих Правил, опублікованих позивачем у 2017 році, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Договір № 95110074000 у 2019 році, а також те, що вказані Правила на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитного договору, відсутність у Договорі № 95110074000 домовленості сторін про сплату пені, яку просить стягнути позивач, надані банком Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково - касового обслуговування карткових рахунківне можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, надані позивачем Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково - касового обслуговування карткових рахунків, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Договорі № [NUMBER] , який безпосередньо підписаний останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов кредитування. Суд вважає, що Правила, розміщені на сайтах www.my.ukrsibbank.com. та опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», які міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.01.2019 шляхом підписання відповідачем Договору № 95110074000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, та Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття та розрахунково - касового обслуговування карткових рахунків, оскільки Договір це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «УкрСиббанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти, проценти за його користування та комісія (розмір та порядок сплати яких визначений та погоджений сторонами в Договорі від 21.01.2019 та додатку № 1 до нього) в добровільному порядку АТ «УкрСиббанк» не повернуті, вимоги частини першої статті 1048 ЦК України, частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, відсотків за користування кредитом та комісії. Суд встановив, що вимогу позивача повернути усю суму кредиту та здійснити платежі за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів (лист № 21-1-01/549 від 29.05.2019 (а.с. 29) відповідач не виконав та продовжує порушувати зобов`язання за кредитним договором. Станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплатив. За таких підстав суд вважає, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є позовні вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами за його користування та комісії у сумі 64729,62грн., а в іншій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 64729,62грн. (тобто 98,86 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1899,10 грн., а судовий збір у сумі 21,90 грн. суд покладає на позивача.

Outcome: partial