Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (Далі - АТ «Кредобанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення боргу за договором кредиту з ціною позову 91772,78грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №CL-155732 від 13.12.2018 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] , останній отримав кредит на загальну суму у розмірі 50000,00 грн. зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 12.12.2023 року, з ціллю використання: на поточні потреби. Відповідно до пункту 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Договору, а саме 69, 99% річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Позивач виконав умови договору належним чином, надавши відповідачу передбачену договором суму коштів, що підтверджується даними меморіальними ордерами про видачу коштів [PERSON] . В свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 08.06.2021 року виникла заборгованість у сумі 91772,78грн, з яких 48034,23грн. - заборгованість за тілом кредиту; 43738,55грн.- заборгованість за відсотками. Позивач вказує, що на момент укладення [PERSON] договору кредиту №CL-155732 від 13.12.2018 року, відповідач перебував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , а тому на підставі ч.4 ст.65 СК України, враховуючи судову практику та висновок Верховного Суду висловлений у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року, відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність за прострочення виконання умов договору№CL-155732 від 13.12.2018 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] та [PERSON] своїх зобов`язань за договором кредиту №CL-155732 від 13.12.2018 року, позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 91772,78грн., судові витрати у розмірі 2270грн. та 9177,28грн. витрат на правничу допомогу. Позивач не заперечував проти винесення заочного рішення судом, у разі неявки відповідача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 25.10.2021року відповідачам був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином, у встановлений законом порядок. Відповідачі у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору №CL-155732 від 13.12.2018 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] , останній отримав кредит на загальну суму у розмірі 50000,00 грн. зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 12.12.2023 року, з ціллю використання: на поточні потреби. Відповідно до пункту 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Договору, а саме 69, 99 % річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до пункту 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Договору, а саме 69, 99% річних, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Згідно даних меморіальних ордерів №70721833 від 13.12.2018 року, позивач виконав умови кредитного договору №CL-155732 від 13.12.2018 року та надав відповідачу кредитні кошти на загальну суму 50000грн. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав і станом на 08.06.20121р. внаслідок невиконання ним взятих на себе кредитних зобов`язань сума його заборгованості складає 91772,78грн, з яких 48034,23грн. - заборгованість за тілом кредиту; 43738,55грн.- заборгованість за відсотками У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов`язання, в контексті ст.ст.546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Сума боргу за кредитним договором, сума боргу по процентах, відповідає умовам кредитного договору №CL-155732 від 13.12.2018 року. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку що [PERSON] порушив умови кредитного договору №CL-155732 від 13.12.2018 року та з нього підлягає стягненню на користь банкузаборгованість у розмірі 91772,78грн. Щодо солідарного стягнення з [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] , заборгованості за кредитним договором №CL-155732 від 13.12.2018 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що згідно договору кредитного договору №CL-155732 від 13.12.2018 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] , останній отримав кредит на загальну суму у розмірі 50000,00 грн. зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 12.12.2023 року, з ціллю використання: на поточні потреби. Згідно з ч.3 ст. 61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружокя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тлумачення частини четвертої статті 65 СК дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що отримані [PERSON] кредитні кошти за договором №CL-155732 від 13.12.2018 року використані в інтересах сім`ї та що [PERSON] , як дружина надавала письмову згоду на укладення кредитного договору. При розгляді даної справи судом не встановлено що отримані [PERSON] кредитні кошти за договором №CL-155732 від 13.12.2018 року отримані та використані в інтересах сім`ї, що є виключними підставами для залучення другого з подружжя співвідповідачем та солідарним боржником. Вказана позиція суду узгоджується із висновком Верховного Суду, що вказаний у постанові від 7 жовтня 2020 року у справі № 752/7501/18. На підставі вище вказаного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ «Кредобанк», щодо солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №CL-155732 від 13.12.2018 року укладений [PERSON] , є не обґрунтованими та не підтвердженні належними доказами, а тому не підлягають до задоволення. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 280 ЦК України передбачено заочний розгляд справи, лише за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення судом, відзиву на позов не надходило, відповідач належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду. Отже, суд приходить до висновку про винесення заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог АТ «Кредобанк» про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по договору №CL-155732 від 13.12.2018 року у розмірі 91772,78грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що становлять 2270грн. судового збору. Щодо витрат на професійну правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). За змістом ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До матеріалів позовної заяви представником позивача адвокатом Павленком С.В. не додано підтверджуючих даних про визначення договором про надання правової допомоги гонорару адвоката у розмірі 10% від ціни позову та не надано детального розрахунку витрат на правову допомогу, а також квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 9177,28грн., а тому дані судові витрати не підтверджено позивачем та не підлягають до стягнення з відповідача на користь АТ «Кредобанк». На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial