Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 08.06.2016 між банком та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якої відповідачу було надано кредит у розмірі 6198,52 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із встановленням порядку погашення заборгованості: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язалась сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушила умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 28 099 грн. 33 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив провести розгляд справи у його відсутність, в разі неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на офіційному сайті суду. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 12.09.2019 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Судом встановлено, що 08.06.2016 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, метою якої є створення сприятливих умов для виконання позичальником [PERSON] зобов`язань по кредитному договору № SAMDNS0000051592408 від 16.10.2011, а також приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до положень пунктів 1.1-1.4 генеральної угоди сторони домовилися про зменшення поточної заборгованості позичальника за зазначеним вище кредитним договором, а також сторонами було визначено розмір заборгованості позичальника за кожним кредитним договором на дату підписання генеральної угоди. У пункті 1.5 генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника. У пункті 2.1 генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 6198,54 грн в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 13,00% на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості з кредиту, яка складається з заборгованості з кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 30.06.2017. Згідно з пунктом 2.2 генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 31-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 14516,52 грн. Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карту згідно з пунктом 2.1 генеральної угоди (пункт 2.3 генеральної угоди). Пунктом 2.5 генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з генеральною угодою, Умовами та правилами. Відповідно до пункту 2.8 генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Таким чином, добровільно погодженими умовами генеральної угоди сторони визначили, що внаслідок домовленості про реструктуризацію заборгованості за кредитними договором №1 узгоджений розмір заборгованості позичальника перед банком становить 6198,54 грн та передбачили порядок її погашення шляхом сплати обумовленої суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з розрахунком заборгованості за генеральною угодою № б/н від 08.06.2016 станом на 13.05.2019 заборгованість [PERSON] перед банком складає 28 099,33 грн, з яких: 5206,06 грн - заборгованість за кредитом, 1921,32 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 6455,44 грн - пені та комісії за користування кредитом, 14516,51 грн - штраф відповідно до пункту 2.2 генеральної угоди. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вказана сума заборгованості відповідача за Генеральною угодою підлягає стягненню частково. Суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача 5206,06 грн - заборгованість за кредитом, 1921,32 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 6455,44 грн - пені та комісії за користування кредитом. Зазначена у позові вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 14516,51 грн., передбачена п.2.2 генеральної угоди є фіксованою сумою і не може бути задоволена. Так, ч.2 ст.549 ЦК України визначає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Фіксована сума штрафу визначена у сумі 14516,51 гривень, не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в зв`язку з чим позовна вимога в цій частині, про стягнення 14516,51 грн. штрафу, задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 13 582,82 (28 099,33 - 14 516,51 = 13 582,82). Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову пропорційно до задоволених вимог, що становить 928,58 грн. (розрахунок 1921 х 13 582,82 : 28 099,33 = 928,58). На підставі викладеного вище та

Outcome: partial