Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В березні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, в обґрунтування якого послався на те, що 02.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №ОD30АХ0000271926, що складається із Заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умов і правил надання банківських послуг, та Тарифами банку, згідно якого відповідач отримала у платне користування автомобіль марки FIAT, модель: Doblo Gargo, рік випуску: 2011, №кузова/шасі: ZFA26300009124465, реєстраційний номер:АЕ76660ЕО, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності позивачу. Відповідач зобовязалася сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. На підставі того, що відповідач порушила умови договору зобовязання, 30.10.2012 року відповідно до акту прийому-передачі [PERSON] повернула предмет лізингу, автомобіль, позивачу. Відповідно до умов договору станом на 02.02.2015 року заборгованість відповідача за фактичний строк користування предметом лізингу складає в розмірі 167586,47 гривень, яку вона у добровільному порядку не сплачує, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через газету «Одеські вісті» /а.с.33/. За зазначених вище обставин, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно до ч.1 ст.16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Судом встановлено, що 02.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу №ОD30АХ0000271926, згідно якого відповідач отримала у платне користування автомобіль марки FIAT, модель: Doblo Gargo, рік випуску: 2011, № кузова/шасі: ZFA26300009124465, реєстраційний номер:АЕ76660ЕО, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності позивачу. Згідно п.3 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обовязок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п.2.9.4.8.2.1. Умов і правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмета лізингу. 30.10.2012 року відповідно до акту прийому-передачі [PERSON] повернула предмет лізингу, автомобіль, позивачу, оскільки порушила умови договору зобовязання. Відповідно до умов договору станом на 02.02.2015 року заборгованість відповідача за фактичний строк користування предметом лізингу складає у загальному розмірі 167586,47 гривень, із яких: заборгованість залишок вартості предмету лізингу 96088,64 гривень; заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу 34014,54 гривень, заборгованість винагорода за проведення моніторингу предмету лізингу 2271,50 гривень, а також заборгованість з пені - 35211,79 гривень (а.с.5-6). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не було надано доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з установленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобовязань по договору фінансового лізингу №ОD30АХ0000271926 від 02.08.2011 року, суд прийшов до висновку, що предявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі й договірних відносинах між сторонами, які прописані в даному договорі і є такими, що підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення №ВO906В0РІ2 від 16.02.2015 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 1675,86 гривень (а.с.18). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved