Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] 23.11.2020 та просило суд стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість за заявою-договором № 207/2268201-СК від 19.02.2016, станом на 16.01.2020 в загальному розмірі 53385,42 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 16193,72 грн., заборгованість за відсотками - 30822,50 грн., комісія - 6369,20 грн., а також штраф 1100 грн. Крім цього, позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач вказав, що між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] 19.02.2016 укладено заяву-договір № 207/2268201-СК від 19.02.2016 на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки зі встановленням на ній кредитного ліміту на споживчі потреби (кредитна картка «Класична»), максимальна сума якого становить 100 000 грн, зі строком користування 365 днів з автоматичною пролонгацією, відсотковою ставкою 55% річних, платою за обслуговування кредитного залишку (комісія) 1% від суми основної заборгованості, штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу 100,00 грн за кожен факт прострочення платежу. Позичальник своїм підписом у заяві-договорі підтвердила свою згоду на те, що ознайомлена та погоджується з усіма умовами обслуговування та користування рахунком, визначеними у заяві-договорі та договорі на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі, натомість [PERSON] перестала виконувати умови кредитного договору - сплачувати заборгованість по кредиту та відсоткам, внаслідок чого, станом на 16.01.2020 за заявою-договором № 207/2268201-СК від 19.02.2016 виникла заборгованість у загальному розмірі 54485,42 грн, яка складається з заборгованості: за кредитом - 16193,72 грн, за відсотками - 30822,50 грн, за комісією - 6369,20 грн та штрафу - 1100,00 грн. Відповідач повідомляласяя про наявну заборгованість та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак [PERSON] продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси кредитора. Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2021 позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] задоволено, однак ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 вказане заочне рішення суду скасовано, з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 19.04.2021 до суду зверталося ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке посилаючись на укладення між ним та АТ «ТАСКОМБАНК» договору факторингу № б/н, згідно якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги, в тому числі за договором № 207/2268201-СК від 19.02.2016 з [PERSON] , просило замінити стягувача щодо виконання рішення у справі № 177/1542/20. Ухвалою суду від 29.04.2021 у справі № 177/1542/20 провадження № 6/177/25/21 у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено у зв`язку з відсутністю відповідного виконавчого провадження та скасування вищевказаного заочного рішення. Ухвалою суду від 24.06.2021 ТОВ «Вердикт капітал» залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою судді від 06.08.2021 справа прийнята до провадження судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. 13.08.2021 на адресу суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача, в якому ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на укладення між ним та АТ «ТАСКОМБАНК» договору факторингу № б/н від 08.02.2021, за яким відступлено право вимоги, в тому числі за договором кредиту № 207/2268201-СК від 19.02.2016 з [PERSON] , посилаючись на ст. 55 ЦПК України, просило залучити до участі у даній справі правонаступника прав та обов`язків АТ «ТАСКОМБАНК» - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2021 замінено позивача - АТ «ТАСКОМБАНК» у цивільній справі за позовною заявою АТ «ТАСКОМПБАНК» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості, його правонаступником ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», з виключенням ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з учасників справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.187 т. 2). Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, про розгляд справи повідомлявся належним чином, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити (а.с. 7, 184, 192 т.2). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак до суду не з`явилася. Її інтереси в ході судового засідання представляв адвокат Вовк М.В., який просив суд відмовити в позові в повному обсязі з підстав наведених у відзиві. Так, з відзиву наданого відповідачем слідує, що вона позов не визнає та просить в його задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову вказує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру заборгованості, зокрема виписок з особових рахунків позичальника, які є первинними бухгалтерськими документами. Відповідач заперечив право банку нараховувати суми відсотків, комісії та штрафу, оскільки підписана [PERSON] заява не містить погодження між сторонами умов щодо вказаних нарахувань, а інші надані банком документи, не містять підпису позичальника, а тому не можуть бути визнані складовою кредитного договору. Представник відповідача зазначав, що додаток до анкети - заяви не може вважатися складовою кредитного договору, оскільки він містить приблизний розрахунок заборгованості, узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що не стосується умов кредитування погоджених сторонами. Крім цього, представник відповідача вказував на необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Вважав, що оскільки строк дії кредитного ліміту за заявою від 19.02.2016 становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту, кінцевий строк погашення кредиту мав становити 19.02.2017, а банк звернувся до суду лише 23.11.2020 року, тобто поза межами трьох річного строку позовної давності. Вважав відсутніми підстави вважати договір пролонгованим, оскільки він не був належно виконаний сторонами, зокрема [PERSON] . Стверджував, що оскільки позивачем не доведено факт переривання [PERSON] строку позовної давності внесенням платежу зі сплати комісії від 231,07 грн 27.12.2017, особисто або довіреною нею особою, необхідно виходити з пропуску позивачем строку позовної давності, а тому вважав вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Протокольною ухвалою суду від 16.12.2021, з урахуванням позиції представника відповідача, судом відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про витребування від АТ «ТАСКОМБАНК» копій документів, що підтверджують внесення 27.12.2017 платежу на суму 231,07 грн. особисто [PERSON] або її довіреною особою, оскільки позивачем не виконано вимоги ст. 84 ЦПК України щодо зазначення в заяві заходів вжитих ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» для отримання цього доказу самостійно, не надано докази вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Більш того, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» є правонаступником АТ «ТАСКОМБАНК» за вказаним договором, а тому в силу ст. 517 ЦК України саме йому мали бути передані всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, вому числі по договору з [PERSON] . У зв`язку з чим, судом здійснено розгляд справи на підставі наявний доказів. Первісний позивач АТ «ТАСКОМБАНК» та його правонаступник ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», для якого усі дії, вчинені в цивільному процесі до його вступу у справу, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив, не скористалися правом на подання відповіді на відзив. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.02.2016 [PERSON] підписала заяву-договір № 207/2268201-СК від 19.02.2016 на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту), кредитна картка «Класична». Ця заява-договір підтверджує відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у валюті - гривні, відповідно до тарифного плану «Кредитка 2625» (а.с.7). Відповідно до п. 2 вказаної заяви [PERSON] просила відкрити їй поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та оформленням платіжної картки. В заяві викладено, що вона погодилася з тим, що розмір, строк дії, процента ставка та розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної кратки та кредиту, встановлюються відповідно до умов договору та залежать від типу обраного нею пакету послуг та кредитного продукту. Заявою визначено строк дії кредитного ліміту за заявою договором - 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту, при цьому, після закінчення зазначеного періоду строк дії кредитного ліміту лонгується автоматично, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту, або направлення клієнтом до Банку письмової вимоги про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та / або закриття поточного рахунку. Заява-договір набрала чинності з моменту її підписання сторонами та мала діяти до повного виконання клієнтом і банком своїх зобов`язань за нею (а.с. 7). У додатку № 1 до заяви-договору №207/2268201-СК від 19.02.2016 визначено, що кредитна лінія надана на споживчі цілі, строк дії ліміту кредитної лінії 365 днів з автоматичною пролонгацією на той самий строк. Перевагами вказаного кредиту визначено можливість багаторазового використання коштів в межах ліміту кредитної лінії, здійснення банком договірного списання коштів з рахунків позичальника з метою погашення заборгованості за кредитною лінією. Відповідно до вказаного додатку, кредит мав повертатися шляхом щомісячної сплати суми обов`язкового мінімального платежу (ОМП), розмір, порядок сплати та складові якого мали визначатися в Тарифах, сплата заборгованості мала відбуватися шляхом договірного списання з поточного рахунку (а.с. 8). Вказана заява з додатком № 1 є єдиними документами, які містять підпис [PERSON] , що нею не заперечувалося та визнано представником відповідача в судовому засіданні. При цьому, графік платежів наявний в додатку № 1 до заяви, згідно даних примітки до вказаного графіку, є лише приблизним розрахунком з відповідних заданих умов з датою користування кредитного ліміту 01.08.2015, суми ліміту 10000 грн та строку її повернення 12 місяців. Тобто вказаний графік не стосується умов кредитування [PERSON] , а є лише орієнтовним графіком погашення заборгованості (а.с. 8-9). Інші документи, надані позивачем на обґрунтування своїх вимог та відповідних умов кредитування [PERSON] , як то витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» та пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Кредитна картка «Класична») наповнення пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування, не містять підпису позичальника [PERSON] , яка у відзиві заперечила факт ознайомлення саме з вказаним умовами. За заявою [PERSON] від 19.02.2016 на безготівкове перерахування коштів, з її рахунку № [NUMBER] , відкритого їй на підставі заяви-договору №207/2268201-СК, перераховано кошти в сумі 16000 грн (а.с.10), що підтверджує факт отримання нею кредитних коштів у вказаній сумі, що нею не заперечувалося та визнано представником відповідача у судовому засіданні. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, [PERSON] за заявою-договором №207/2268201-СК від 19.02.2016 станом на 16.01.2020 заборгувала 54485,42 грн, яка складається з заборгованості: за кредитом 16193,72 грн, за відсотками 30822,50 грн, за комісією 6369,20 грн та штрафу 1100,00 грн (а.с. 20-21, 22-24). Повідомлення-вимогу з розрахунком суми заборгованості та вимогою про дострокове повернення кредиту протягом 20 календарних днів з дня одержання повідомлення, відповідачу [PERSON] направлено 16.01.2020 (а.с. 25-31), однак борг останньою не погашено. 08.02.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № б/н від 08.02.2021, за яким АТ «ТАСКОМБАНК» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, перелік позичальників за якими, підстави виникнення прав вимоги до Позичальників, сума боргу за якими визначена в додатку № 1 (а.с. 65-88 т.2). Згідно реєстру прав вимоги до вказаного договору від 08.02.2021, відступленим є й право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №207/2268201-СК від 19.02.2016 на загальну суму боргу (без пені) 53385,42 грн та пеня 3900 грн. (а.с. 75, 76-78). За придбання прав вимоги за вказаним договором факторингу сплачено обумовлену договором суму, що свідчить про перехід до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 19.02.2016 (а.с. 82). Відповідно, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним, при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В даній справі, в заяві-договорі, яка разом з додатком № 1 до неї, є єдиним документом, що містить підпис позичальника, процентна ставка за користування кредитним коштами, не визначена. Не визначені в заяві й умови нарахування та розмір комісії, штрафних санкцій, в тому числі штрафів (а.с. 7-9 т.1). Однак, предметом даного спору є стягнення не лише тіла кредиту, а й відсотків за користування кредитом, комісії та штрафу (а.с. 20-21 т.1). Обґрунтовуючи вимоги про стягнення тіла кредиту, відсотків, комісії та штрафу, банк посилався в тому числі на витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та пакет послуг «Кредитка» з відповідними тарифами (а.с. 11-19 т.1), які вважав невід`ємними частинами спірного договору. Однак, з урахуванням заперечень відповідача щодо вказаного факту, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Публічну пропозицію та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір від 19.02.2016, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та штрафів, зокрема у заявленому позивачем розмірі. Роздруківка цих документів із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] умови кредитування, відсутність у заяві-договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісій та штрафів, надані банком Публічні пропозиції та тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Вказаний договір укладався з [PERSON] як споживачем, що слідує з додатку до заяви -договору. [PERSON] , як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не могла ефективно здійснити свої права бути проінформованою про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви - договору, оскільки сама заява не містить вище вказаних умов договору, розрахунок вказаний в додатку № 1 до заяви є лише орієнтовним розрахунком заборгованості за іншими, абсолютно відмінними умовами кредитування. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, надані позивачем Пропозиція з тарифами, з огляду на їх мінливий характер, заперечення їх відповідачем та відсутності підпису останньої на них, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві-договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС у справі № 342/180/17 від 03.07.2019. Відповідно, суд приходить до висновку про неможливість застосування до відповідача умов кредитування визначених в пропозиції та тарифах, а тому вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] сум нарахованих відсотків за кредитом - 30822,50 грн., комісії - 6369,20 грн. та штрафу - 1100 грн., оскільки позивачем не доведено факт їх погодження з позивальником в момент укладення договору кредитування. Вимог про стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі визначеному законом, перед судом не заявлено. Вищевказана заява-договір передбачає порядок повернення заборгованості за кредитною лінією шляхом щомісячної сплати обов`язкових мінімальних платежів, розмір та порядок сплати яких мав бути визначений у тарифах (а.с. 8 т.1), але таких тарифів, які б могли вважатися підписаними сторонами частинами договору суду не надано, тому суд приходить до висновку, що між сторонами не погодження розмір та порядок, строки погашення щомісячних платежів. Не містить вказана заява-договір й кінцевого строку погашення кредиту. Зазначений в заяві-договорі строк дії кредитного ліміту - 365 днів, є строком на який сторони погодили встановлення кредитного ліміту, з можливістю його пролонгації. При цьому, строк дії кредитного ліміту за своєю суттю, не є поняттям тотожним строку виконання зобов`язання позичальником. Заява - договір не містить умов щодо строку (терміну) в який [PERSON] мала б повернути отриманий кредит. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Повідомлення-вимога про дострокове повернення заборгованості на ім`я [PERSON] направлена АТ «ТАСКОМБАНК» 16.01.2020 (а.с. 25), а з позовом банк звернувся до суду 23.11.2020, що свідчить про звернення до суду з вказаним позовом в межах строку позовної давності. У зв`язку з цим, суд критично оцінює доводи сторони відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду. Оскільки відповідач визнала факт отримання кредитних коштів від АТ «ТАСКОМБАНК» правонаступником якого є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», факт отримання таких коштів підтверджується даними заяви на безготівкове перерахування коштів (а.с. 10) та випискою по рахунку [PERSON] , з якої слідує, що відповідачем отримано кредитні кошти в сумі 16000 грн. (22.02.2016) та знято готівку 300 грн. (28.07.2016), при цьому дані виписки містять інформацію про часткове погашення заборгованості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом. Так, як слідує з виписки по рахунку [PERSON] , за рахунок внесених нею та списаних з її рахунка коштів, здійснювалося погашення в тому числі відсотків та комісії, нарахування яких визнано судом необґрунтованим, враховуючи не погодження їх сторонами в заяв-договорі. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту, яка складає різницю між сумою коштів отриманих [PERSON] у банку та сумою коштів внесених на рахунок за вказаним договором, згідно слідуючого розрахунку: 16000 грн. + 300 грн. (кошти отримані в кредит) - (160 грн. (25.03.2016 погашення комісії) + 192,35 грн. (25.03.2016 сума погашення процентів) + 700 грн. (25.03.2016 зарахування коштів БПК) + (156,52 грн. (22.04.2016 погашення комісії) + 741,70 грн. (22.04.2016 сума погашення процентів) + 1220 грн. (22.04.2016 зарахування коштів БПК) + (159,27 грн. (25.05.2016 погашення комісії) + 710,92 грн. (25.05.2016 сума погашення процентів) + 1200 грн. (зарахування коштів БПК) + (159,15 грн. (23.06.2016 погашення комісії) + 739,42 грн. (23.06.2016 сума погашення процентів) + 1220 грн. (23.06.2016 зарахування коштів БПК) + (159,61 грн. (26.07.2016 погашення комісії) + 325,68 грн. (26.07.2016 сума погашення процентів) + 714,71 (погашення відсотків 26.07.2016) + 1200 грн. (поповнення готівки в терміналі 26.07.2016) + 325,68 грн. (погашення заборгованості 27.07.2016) + 319,23 грн. (погашення заборгованості за кредитним договором 28.07.2016) + 231,07 грн. (погашення комісії 27.12.2017) (а.с. 101-105 т.2). Відповідно отримано кредитних коштів 16300 грн., а сплачено (внесено) на рахунок 10635,31 грн. Відповідно заборгованість [PERSON] перед кредитором за тілом кредиту складає 5664,69 грн. (16300 грн. - 10635,31 грн.), яка й підлягає стягненню з відповідача н користь позивача. В іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед інших, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн (а.с. 6 т.1), при цьому вимоги задоволено частково на суму 5664,69 грн., що складає 10,4 % від заявлених вимог (5664,69 грн х100%/54485,42 грн),

Outcome: partial