Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

В березні 2019р. малолітній позивач [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 36-42 т.1) до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач 2), Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач 3), в якому просив суд, з урахуванням поданої виправленої редакції позову від 27 липня 2019р. (а.с. 89-95 т.1): - встановити факт спільного проживання та визнати позивача членом сім`ї проживаючих у м. Києві у квартирі [ADDRESS] осіб (далі по тексту - вимога № 1); - визнати за позивачем право спільної часткової власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (далі по тексту - вимога № 2); - визнати недійсним (скасувати) розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 20 листопада 2008р. № 10397 та свідоцтво про право власності на квартиру видане на підставі цього розпорядження (далі по тексту - вимога № 3); - зобов`язати Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію (відділ приватизації державного житлового фонду Управління житлово - комунального господарства) внести зміни до свідоцтва про право власності на житло (далі по тексту - вимога № 4); - визнати за відповідачем право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності (далі по тексту - вимога № 5); - зобов`язати Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію (відділ приватизації державного житлового фонду Управління житлово - комунального господарства) внести зміни до свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] (далі по тексту - вимога № 6); - стягнути з відповідача на користь законного представника позивача суму судового збору у розмірі 12678,7 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є сином відповідача [PERSON] , який перебував у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2005р. з [PERSON] , який було розірвано за рішенням суду. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, відповідачем [PERSON] та його покійною матір`ю [PERSON] , в порушення вимог закону було здійснено приватизацію зазначеної вище квартири, отримано свідоцтво про право власності на вказану квартиру та в подальшому після смерті матері відповідача [PERSON] , останній став власником всієї квартири. При цьому під час здійснення процедури приватизації відповідачем [PERSON] було приховано факт того, що у вказаній квартирі крім нього та його матері фактично проживав і малолітній позивач, як член сім`ї [PERSON] , і який також мав право на участь у приватизації спірної квартири. В досудовому порядку відповідач [PERSON] , як батько позивача не визнає право останнього на приватизацію спірної квартири, а тому сторона позивача вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2019р. було залучено до участі у справі, в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. 01 липня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача 2 (а.с. 70, 71 т.1), в якому сторона проти позову заперечила, зазначивши, що жодним чином не були порушені права позивача, під час здійснення приватизації [PERSON] та його матір`ю [PERSON] були подані всі визначені законодавством документи, та на відповідача 2 не покладено обов`язок здійснювати перевірку осіб, які фактично проживають в квартирі, а тому оспорюване розпорядження № 10397 від 20 листопада 2008р. є законним. Одночасно з відзивом на позов, стороною відповідача 2 було подано заяву про застосування строків позовної давності. 03 липня 2019р. на адрес суду надійшов відзив на позов від відповідача 1 (а.с. 79-81 т.1), в якому сторона проти позову заперечила, та зазначила, що заявлені вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки рідний син відповідача 1 - позивач [PERSON] після народження [INFO] , проживав разом з матір`ю у її батьків в м. Умані Черкаської області, оскільки дитина потребувала постійного догляду і мати дитина не мала можливості це здійснювати, а тому було прийнято таке рішення. Відповідач 1, як батько дитини відвідував постійно [PERSON] , як дружину разом з сином [PERSON] забезпечувавши їх речами та продуктами харчування. Коли дитина підросла, то разом з матір`ю відвідувала батька та бабусю ( [PERSON] ) за місцем їх проживання в м. Києві. Також стороною відповідача 1 було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. 29 липня 2019р. на адресу суду надійшла виправлена редакція позову від 27 липня 2019р. (а.с. 89-95 т.1). 29 липня 2019р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача 2 (а.с. 130, 131 т.1), в якій позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, зазначаючи, що доводи сторони відповідача 2 є безпідставними та необґрунтовані. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 11 березня 2020р. позивачка, її представник, представник третьої особи заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В свою чергу, відповідач 1, представник відповідачів 2, 3 проти позову заперечили, з підстав, зазначених у відзивах. В судове засідання 08 грудня 2021р. представник відповідача 2, 3 не з`явився, про час та місце розгляду справи сторона відповідачів 2, 3 була повідомлена в установленому законом порядку, поважності причин неявки представника не повідомили. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON] . З 2010р. вона не спілкується з ними. Під час навчання в аспірантурі вона неодноразово відвідувала свого наукового керівника матір відповідача 1 - [PERSON] за місцем її проживання в квартирі [ADDRESS] , в останнє в квартирі була в грудні 2006р., коли відбувся захист дисертаційного дослідження. В подальшому працювала і не мала можливості відвідувати свого наукового керівника. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2006р. він працював на посаді лікаря неонатолога в Інституті педіатрії, акушерства і гінекології, і після народження [PERSON] , він здійснював медичний догляд за дитиною протягом рік чи півтора роки свідок вже не пам`ятає, декілька разів відвідував дитину за місцем проживання, а також познайомився з [PERSON] , відповідача [PERSON] свідок не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що товаришує з дитинства з відповідачем [PERSON] , проживає поруч, а також був знайомим з матір`ю відповідача [PERSON] - [PERSON] . При неодноразовому відвідуванні відповідача за місцем його проживання в квартирі [ADDRESS] , він не бачив, що в цій квартирі проживала [PERSON] та її син [PERSON] . Квартиру відповідача [PERSON] свідок відвідував часто, у зв`язку з ремонтом сантехнічного обладнання. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з відповідачем [PERSON] тривалий час, оскільки навчались разом в школі, і товаришують по теперішній час. Свідок неодноразово бував на різні свята у відповідача [PERSON] в гостях і [PERSON] та сина відповідача не бачив. На допиті решти свідків сторони не наполягали. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, допитавши свідків, за заявами сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це вставнолено судом, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26 листопада 2005р., який було розірвано за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2016р. по цивільній справі № 760/4692/16. В шлюбі у них народився [INFO] син [PERSON] (позивач) (а.с. 18-20 т.1). Судом вставнолено, що 29 жовтня 2008р. відповідачем [PERSON] та його матір`ю [PERSON] було подано заяву про передачу їм безоплатно у приватну власність квартири [ADDRESS] в рівних частках, згідно з положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 72 т.1). До зазначеної заяви, була надана довідка з формою № 3, про склад сім`ї наймача ізольованої квартири від 29 жовтня 2008р. (а.с. 73 т.1), відповідно до якої у цій квартирі зареєстровані і проживають заявники. Розпорядженням органу приватизації за № 10397 від 20 листопада 2008р. передано у власність [PERSON] , [PERSON] в приватну спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 74 т. 1). Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що на час здійснення [PERSON] , [PERSON] приватизації квартири [ADDRESS] , постійно проживала в цій квартирі, як член сім`ї відповідача 1, відвідував дошкільні навчальні заклади, медичний догляд. Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки, як зі сторони позивача, так і сторони відповідача не підтвердили зазначені обставини, при цьому відповідач [PERSON] , як батько [PERSON] наголошував, що ніколи не бачив свідка [PERSON] , як дитячого лікаря його сина. Крім того, як вбачається зі змісту довідок дошкільних навчальних закладів (а.с. 14, 15 т. 1), позивач з 03 грудня 2008р. по 01 квітня 2009р. відвідував дошкільний навчальний заклад № 488 Шевченківського району м. Києва, з 01 вересня 2010р. по 01 червня 2012р. відвідував дошкільний навчальний заклад № 762 «Либідь» і проживав за адресою: [ADDRESS] . Однак зазначені довідки не містять відомостей, що станом на жовтень, листопад 2008р. (час здійснення приватизації спірної квартири) позивач дійсно проживав в цій квартирі. У відповідності з ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції, яка діяла на час приватизації відповідачем спірної квартири - приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв.м. на сім`ю. Частинами 1, 4, 5 ст. 5 цього Закону було передбачено, що якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст. 65 ЖК України передбачено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. В судовому засіданні представники сторони позивача не могли пояснити суду період часу за який сторона просить факт спільного проживання позивача в спірній квартирі та з ким (вимога № 1), при цьому протягом всього часу розгляду справи в суді стороною позивача не підтверджено належними і допустимими доказами зазначені вимоги, а тому суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимога № 1. Як і не вбачає суд правових підстав для задоволення вимоги № 2, і № 3, оскільки судом не вставнолено, що розпорядження № 10397 від 20 листопада 2008р. було видано з порушенням законодавства. При цьому судом враховано, що в судовому засіданні законний представник позивача [PERSON] , не могла пояснити суду за якою адресою був зареєстрованим і проживав позивач до 28 лютого 2019р. (а.с. 17 т.1). Також безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону вимоги сторони про визнання за позивачем право спільної часткової власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та одночасним визнання недійсним (скасування) розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 20 листопада 2008р. № 10397 розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 20 листопада 2008р. № 10397 та свідоцтво про право власності на квартиру видане на підставі цього розпорядження. Не підлягають задоволенню і вимоги № 4 - №6, як похідні від вимог № 1 - № 3, при цьому судом враховано, що вимоги позивача про визнання недійсним в цілому свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 20 листопада 2008р. № 10397 і зобов`язання внести зміни до цього свідоцтва є взаємовиключними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову по суті заявлених вимог, суд не вбачає правових підстав для застосування строків позовної давності за заявами сторони відповідачів 1, 2, враховуючи положення ч. 4 ст. 261 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів 1-3 не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed