Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.03.2014 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Посилаючись на те, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2019 року має заборгованість у розмірі 15 054,51 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 1202,01 грн., 11 408,93 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1250,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф 500 грн. (фіксована частина), 693,07 грн. (процентна складова), просив стягнути з відповідача на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 17.07.2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в частині стягнення фактично отриманих кредитних коштів, в задоволенні інших вимог просить відмовити. Відзив на позов не подав. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Судом встановлено, що 20.03.2014 р. з метою отримання банківських послуг відповідач підписав анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Представником позивача подано до суду копії наступних документів: розрахунок заборгованості відносно [PERSON] станом на 31.03.2019, анкету-заяву [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриваБанку від 20.03.2014 р., довідка про умови кредитування з використанням кредитних карт «Універсальна», Витяг із Умов і правил надання банківських послуг, копію паспорта відповідача, довідки про № платіжної картки, термін дії та кредитний ліміт. Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, умов щодо нарахування процентів та пені, процентної ставки, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані відповідача та згоду з тим, що заява разом з Умовами та Правилами банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. В долученому до матеріалів справи витягу із Умов і правил надання банківських послуг, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відсутній підпис відповідача. Таким чином, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, не підписані відповідачем, умови, передбачені Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не підписані і не зазначені в анкеті-заяві. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі суми кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] , виданої 20.03.2014 р., і оформленої на ім`я відповідача, 20.03.2014 р. встановлений кредитний ліміт 1300 грн. Анкета-заява від 20.03.2014 р. не містить посилання на кредитну картку № [NUMBER] , а інші договори, в яких знайшло відображення зміна кредитних умов, з відповідачем не укладалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом при застосуванні норм права. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В такому випадку АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» сум процентів та неустойки за договором кредиту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З доводами позивача про те, що заборгованість відповідача складає 15 054,51 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 1202,01 грн., 11 408,93 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1250,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф 500 грн. (фіксована частина), 693,07 грн. (процентна складова), суд погоджується частково, оскільки з долучених доказів не вбачається, заборгованості з процентів за користування коштами банку та неустойки. З урахуванням наведених норм закону та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково в частині стягнення фактично отриманої суми кредитних коштів, в стягненні процентів та неустойки слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодування пропорційно розміру задоволених позовних вимог (7,98%) - 153,25 грн.

Outcome: partial