Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] 3 % річних у розмірі 3 855,79 Євро за період з 11.11.2011 по 20.05.2020, що за курсом НБУ станом на 20.05.2020 року становить 111 895,03 грн., за укладеним з відповідачем кредитним договором від 17.03.2008 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 17.03.2008 року було укладено кредитний договір № K3R4AE00000022, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 16 495,08 Євро на строк до 15.03.2013 року, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, 10.11.2011 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 22 березня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет застави. Позивач зазначає, що на даний час рішення суду боржником залишається не виконаним, а оскільки винесення рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин, відповідачу за період після подання до суду позовної заяви 10.11.2011 року з 11.11.2011 року по 20.05.2020 року нараховано 3 % річних у розмірі 3 855,79 Євро, що за курсом НБУ станом на 20.05.2020 року складає 111 895,03 грн. При цьому 3 % річних нараховано на прострочену суму заборгованості за кредитним договором, що становить у розмірі 15 074,76 Євро. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.07.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 31-33). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 17.03.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитно-Заставний договір № K3R4AE00000022 (далі - кредитний договір, а.с. 7-16). 22 березня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва у цивільній справі № 2-5922/11 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави ухвалено рішення, яким позовній вимоги задоволено та в рахунок погашення заборгованості за договором № K3R4AE00000022 від 17.03.2008 року на суму 22 119,75 Євро, що за курсом НБУ складає 249 364,48 грн., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього стягнуто 1 820 грн. (далі - рішення суду, а.с. 3-3 зв.). Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що рішення суду відповідачем залишається не виконаним, а відтак банком після подання 10.11.2011 року до суду позовної заяви у подальшому за період з 11.11.2011 року по 20.05.2020 року нарахована заборгованість за кредитним договором, зокрема з 11.10.2011 по 22.02.2012 в сумі 14 101,16 Євро та за період з 16.03.2012 по 20.05.2020 в сумі 15 074,76 Євро, на які нараховано 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання за 3 123 дні прострочення у розмірі 3 855,79 Євро, що за курсом НБУ станом на 20.05.2020 року становить 111 895,03 грн. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст. 610 ЦК України встановлюють, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання. Відповідно до ст. ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовими є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку, тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Отже, приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання у разі його невиконання у повному обсязі. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту наявного у матеріалах справи кредитного договору убачається, що загальний розмір кредиту становить в сумі 16 495,08 Євро, які відповідач зобов`язувався повертати банку щомісячними платежами, відповідно графіку погашення кредиту, що є додатком до договору, зі сплатою річної процентної ставки 10,56% на залишок по кредиту, при цьому щомісячний платіж складає у розмірі 373,42 Євро, що включає суму кредиту, винагороду за резервування та відсотки за користування кредитом, дата погашення кредиту 15.03.2013 року. За рішенням суду з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість станом на 12.08.2011 року в сумі 22 119,76 Євро, що включає: 14 101,16 Євро боргу за кредитом, 1 975,46 Євро - заборгованість за процентами, 397,58 Євро - заборгованість по комісії, 4 571,11 Євро - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 22,18 Євро - штрафу (фіксована частина), 1 052,27 Євро - штрафу (процентна складова). Виходячи з графіку погашення кредиту, станом на дату 21.07.2011 року відповідач був зобов`язаний сплатити позивачу кошти по тілу кредиту на загальну суму 9 773,19 Євро та по відсоткам 4 327,56 Євро. У подальшому за період з 21.08.2011 року по 15.03.2013 року (кінцева дата погашення кредиту) підлягали сплаті загальна сума кредиту 6 418,67 Євро та проценти за користування кредитними коштами у розмірі 608,67 Євро. Отже, виходячи з рішення суду, за яким станом на 12.08.2011 року, тобто до дати чергового щомісячного платежу - 21.08.2011 року, стягнуто з відповідача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 14 101,16 Євро, що перевищує розмір оплати за графіком погашення кредиту, та заборгованість по процентам у розмірі 1 975,46 Євро, суд приходить до висновку, що за рішенням суду з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором достроково, відповідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У доданому до позовної заяви розрахунку ціни позову із зазначенням залишку боргу за період з 11.10.2011 по 22.02.2012 у розмірі 14 101,16 Євро та за період з 16.03.2012 по 20.05.2020 у розмірі 15 074,76 Євро, на які позивачем нараховано 3 % річних, що стягуються з відповідача, не вказані складові цих сум заборгованості, підстави їх нарахування з посиланням на умови договору, що, з огляду на строк дії договору, позбавляє суд можливості перевірити нараховану позивачем суму боргу, виходячи з якої проведено обчислення, відповідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання, що є предметом спору. Відповідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин суд вважає, що позов не знайшов свого підтвердження під час під час розгляду справи, а тому не підлягає задоволенню за недоведеністю. У порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача у зв`язку з відмовою в позові у повному обсязі.

Outcome: dismissed