Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. В позові вказує, що 10.08.1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Рогівській сільській раді Уманського району Черкаської області. Від спільного проживання вони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє проживання з відповідачем вони припинили з січня 2017 року. На даний час діти проживають з позивачем та будуть проживати з нею після розірвання шлюбу, оскільки на даний час в провадженні суду перебуває на розгляді позов про розірвання шлюбу. В позові вказано, що відповідач не бажає матеріально забезпечувати сім'ю, зокрема дітей, тому, вона звернулась до суду з відповідною позовною заявою та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені нею вимоги та просили задоволити їх в повному обсязі. Також вона пояснила, що вони на даний час не розлучені, однак вона до суду подала відповідний позов. Крім того, після погіршення стосунків між нею та відповідачем ( з січня 2017 року), він перестав надавати кошти на утримання дітей, а тільки іноді купляє продукти харчування. Також вона зазначила, що за даний період часу кошти ним на утримання дітей не надавалися взагалі. Позивач пояснила, що зверталася до відповідача за допомогою, оскільки старша донька, яка навчається в агро-технічному коледжі хворіє, однак коштів на лікування доньки він не надав. При цьому, вона вказувала, що відповідач працевлаштований не офіційно і має постійне джерело доходу («… працює таксистом -таксі «ВайФай»…»). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов він визнає частково. В своїх поясненнях в суді, він зазначив, що від утримання дітей він не відмовляється і буде продовжувати їх утримувати і не заперечує проти надання коштів для дітей. Також він пояснив, що він купує продукти харчування і періодично надає кошти для молодшої доньки у школу. При цьому, він зазначив, що частковість визнання позову полягає в тому, що він повністю не згідний з мотивацією позову, яка викладена позивачем в позовній заяві. Він пояснив, що він офіційно ніде не працевлаштований, однак має доходи від земельних ділянок, які здає в оренду в с.Рогова та має доходи від обробітку городів, які також розташовані в с.Рогова («…сіє сою, зерно якої в послідуючому реалізує…»). Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони [PERSON] та [PERSON] 10.08.1997 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 10.08.1997 року, актовий запис № 3 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [PERSON], серія [NUMBER] - а.с.7) та доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [PERSON], серія [NUMBER] - а.с.6). Судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області за № 140 від 23.02.2017 р., по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Таким чином, з огляду на вік дітей, прожитковий мінімум для них, обов'язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька дітей, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми відповідача повноліття. Обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов'язків щодо дітей. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно систематично не виконує свого обов'язку по утриманню дітей, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає до задоволення, з урахуванням матеріального становища відповідача. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а в разі їх несплати судові витрати стягуються на користь держави. Тому судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved