Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому вказав, що [PERSON] , відповідно до укладеного договору б/н від 02.10.2005 року, отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Позивачем 26.01.2019 року була направлена претензія кредитора до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, та 27.06.2018 року отримана відповідь, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертались, а спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ІІРИВАТБАНК». Позивач вважає, що відповідач прийняв спадщину до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 03.09.2019 року до спадкоємця направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на 11.11.2019 року, заборгованість за кредитним договором становить 9983,09 грн., яка складається із заборгованості за кредитом. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, та судовий збір. 13.04.2020 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 11.06.2020 року до суду з Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №37-2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається з повідомлення Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився, не з`явившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, [PERSON] , 02.11.2005 року у ЗАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК», оформив анкету на отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на картку в розмірі 1500 грн. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд вважає, що сторони уклали договір кредиту, суть якого полягає у наданні грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується наданими суду письмовими фактичними даними. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Про добровільність дій позичальника, та його обізнаність про умови кредитування свідчить підпис в графі заяви, в якій від першої особи констатує те, що ознайомлений і погоджується з умовами надання кредитних коштів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до копії спадкової справи №37-2016(індекс справи 02-14)від 10.02.2016 року, згідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Згідно до розрахунку наданого суду позивачем, та станом на 11.11.2019 року, сума заборгованості за кредитом становить 9983,09 грн., і складається із заборгованості за тілом кредиту. 31.01.2019 року позивач направив до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора, в якій просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» в спадкову масу, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості. Згідно з копією спадкової справи №37-2016(індекс справи 02-14)від 10.02.2016 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Котькорло В.А., 18.08.2016 року, [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку(пай), та земельну ділянку, що належали спадкодавцю [PERSON] . 03.10.2019 року, позивачем до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. Суд виходить з того, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №320/6489/16-ц. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі заборгованості, яка виникла за життя спадкодавця. Матеріалами справи підтверджується, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину, та сума заборгованості спадкодавця за кредитним договором, суд вважає такою, що знаходиться в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved