Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 22. 10. 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказує, що підписання вказаного договору є прямою безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь -якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі - «Умови»). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https:/privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно договору Банк нараховує відсотки з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, надав відповідачу кредит у розмірі, визначеному у договорі, а позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами згідно Договору, станом на 30. 09. 2019 року має заборгованість в розмірі 206 752,09 грн., а саме - 1987,22 грн. - заборгованість за кредитом, 199 580,47 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5184, 40 грн. - заборгованість за пенею та комісією. За тих умов, що позичальник може вимагати повернення частки боргу, позивач вказує, що до стягнення заборгованість становить 122 694,43 грн., яка складається з 1987,22 грн. - заборгованість за кредитом, 120 707,21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 22. 10. 2011 року по 30. 12. 2018 року. Вказану суму та судовий збір просить стягнути з відповідача на користь Банку. В судове засідання представник позивача не явися, у заяві просить розглядати справу за відсутністю представника Банку, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надала заяву про застосування строків позовної давності та наслідків спливу строку позовної давності щодо стягнення заборгованості та процентів за кредитним договором і пояснила, що 22. 10. 2011 року [PERSON] була видана кредитна картка № [NUMBER] зі строком дії до 07/15, на дану картку позивачем перераховано 2000 грн. Останнє поповнення картки ним було здійснено 02. 08. 2013 року, тобто строк позовної давності про стягнення з нього заборгованості сплив ще 26. 08. 2016 року, але Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом в тому числі, за процентами з 22. 10. 2011 року по 30. 12. 2018 року лише 30. 10. 2019 року, крім того, нарахування процентів після спливу дії картки є безпідставним. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з цих підстав. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з огляду на наступне. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідно до Договору від 22. 10. 2011 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 122 694,43 грн., яка складається з 1987,22 грн. - заборгованість за кредитом, 120 707,21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 22. 10. 2011 року по 30. 12. 2018 року. Як вбачається з довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за № 1012120700252079934 від 22. 10. 2011 року у межах стоку кредитування до 07/15 (строк дії кредитної картки) до 25 числа кожного місяця відповідач мав повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (місячними) платежами. Суд зважає на ту обставину, що за умовами договору, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, що передбачено ст. 261 ЦК України. Вказані умови визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28. 03. 2018 року у справі № 444/9519/12 (№14-10цс18), з якої вбачається, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідач вказує на те, що останнє поповнення картки ним було здійснено 02. 08. 2013 року, що підтверджено копією роздруківки про рух грошових коштів, тобто строк позовної давності про стягнення з нього заборгованості сплив ще 26. 08. 2016 року, але Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, в тому числі за процентами лише 30. 10. 2019 року. Нарахування процентів після спливу дії картки є безпідставним. Кінцевий строк виконання кредитного зобов`язання відповідно до строку дії картки становить 07/15 року, отже строк дії договору був визначений у чотири роки, при цьому автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів, неустойки. Як вбачається з наданих позивачем довідок про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , сама кредитна картка № [NUMBER] не перевипускалася, з боку Банку відбувалося лише зміна кредитного ліміту, тобто термін дії картки залишився 07/15. Крім того, за виконавчим листом, виданим на підставі заочного рішення Бердянського міськрайонного суду від 17. 03. 2020 року відбулося погашення [PERSON] тіла кредиту на суму 1734,75 грн., що підтверджено копією відповіді начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 6812 від 04. 02. 2012 року. Згідно ст. 257 ЦК України позовна даність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача надав таку заяву, тому суд застосовує правила ч. 4 ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed