Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.10.2012 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23.09.2020 має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 40\~886,97 грн, що позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. 18.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності. 17.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. 01.04.2021 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Відтак, остаточними позовними вимогами АТ КБ «Приватбанк» є стягнення з [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 4\~481,10 грн, що складається з: 3\~296,70 грн тіла кредиту, 1\~184,40 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також судового збору в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Від представника відповідача адвоката Новікова І.О., надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18.10.2012, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 23.09.2020 має заборгованість у загальному розмірі 4\~481,10 грн, що складається з: 3\~296,70 грн тіла кредиту, 1\~184,40 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подала до суду відзив, в якому зауважила, що позов пред`явлений з пропуском строку позовної давності. Крім того, вважає, що позовні вимоги в частині встановлення боргу є безпідставними, оскільки загальний розмір заборгованості складає 40\~886,97 грн, тіло кредиту 3\~296,70 грн, а сума штрафних санкцій та пені на 37\~590,27 грн (на 1085 %) перевищує суму боргу за тілом кредиту, а відтак дані умови договору є недійсними. Також відповідач вважає, що позивач необґрунтовано вимагає застосування штрафних санкцій та пені, оскільки відповідальність боржника за кредитним договором була застрахована за договором «Страхування кредитного ліміту». У відповіді на відзив позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені. Під час підписання договору сторонами чітко та добровільно обумовлено обсяг взаємних прав та обов`язків, одночасно встановлено рівень відповідальності та порядок дій у разі порушення норм договору. Позивач вважає, що строк позовної давності не минув, оскільки термін дії картки відповідача встановлено до 08.2019 року, а до суду позивач звернувся 21.10.2020 до спливу строку позовної давності. 01.04.2021 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до цієї заяви позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4\~481,10 грн, що складається з наступного: 3\~296,70 грн тіло кредиту, 1\~184,40 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2102,00 грн. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.10.2012 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач зі свого боку зобов`язання за кредитним договором не виконала, станом на 23.09.2020 вона має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 4\~481,10 грн, що складається з тіла кредиту в розмірі 3\~296,70 грн та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 1\~184,40 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 18.10.2012 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, на умовах сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний договір оформлено у вигляді анкети-заяви, яка підписана [PERSON] (а.с. 13-14). Для здійснення операцій по кредитному рахунку відповідачу було видано платіжну картку № [NUMBER] з подальшим її перевипуском (картка № [NUMBER] ), термін дії якої встановлено до серпня 2019 року (а.с. 12). Згідно розрахунків, долучених позивачем до позовної заяви, вбачається, що відповідач певний час належним чином виконувала зобов`язання за договором, що свідчить про її обізнаність щодо умов кредитування. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з довідкою банку, видана [PERSON] платіжна картка має строк дії до квітня 2019 року. Вказані обставини за матеріалами справи не спростовані. Банк пред`явив позов до суду у жовтні 2020 року, тобто в межах загального строку позовної давності. У зв`язку з вищенаведеним, вимоги відповідача про застосування строків позовної давності слід залишити без задоволення. Крім того, зменшивши позовні вимоги, позивач просить стягнути лише тіло кредиту та відсотки, передбачені ст. 625 ЦК України, а тому вимоги про застосування строків спливу спеціальної позовної давності розгляду не підлягають. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі й погашення кредитних коштів. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 3\~296,70 грн та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 1\~184,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved