Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що вона є членом ОК «СТ «Лісовик-2006». Це садівниче товариство є власни-ком земельних ділянок площею 2,7920 га з кадастровим номером [NUMBER], площею 10,9362 га з кадастровим номером [NUMBER], площею 6,95 га з када-стровим номером [NUMBER] та площею 6,2009 га з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господар-ства, розташованих на території Гірської сільської ради Бориспільського району. 11 травня 2007 року ТОВ «Укрпромбанк» уклав з ФОП [PERSON] кредитний договір, за яким ТОВ «Укрпромбанк» зобов'язався надати кредит в розмірі 2500000 доларів США, а ФОП [PERSON] зобов'язався щомісячно до 11 травня 2009 року повертати кредит по частинам, сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 14,5 % річних в доларах США, 12% річ-них в євро та 19% річних в гривнях, сплатити комісію за відкриття кредитної лінії в розмірі 0,30% від ліміту кредитування та комісію за підготовку та оформлення кредитного договору в розмірі 150 гривень. 11 травня 2007 року [PERSON], яка була головою ОК «СТ «Лісовик-2006», уклала з ТОВ «Укрпромбанк» іпотечний договір. За цим договором садівниче това-риство передало наведені 4 земельні ділянки в іпотеку з метою забезпечення виконання ФОП [PERSON] грошових зобов'язань за кредитним договором. Однак загальні збори ОК «СТ «Лісовик-2006» не погоджували проект іпотечного договору та не уповноважували [PERSON] укладати цей договір. Крім того, іпотечний договір не містить умову про видачу за-ставної або її відсутність. Тому [PERSON] просить суд визнати недійсним цей договір. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник ОК «СТ «Лісовик-2006» Овсій Д.Ю. визнає позов. Він посилається на те, що ТОВ «Габбро плюс» передало садівничому товариству спірні земельні ділянки в якості пайового внеску. ТОВ «Габбро плюс» зберігає за собою право на повернення цих земельних ділянок при виході з ОК «СТ «Лісовик-2006». Тому передача садівничим товариством земе-льних ділянок в іпотеку потребувала погодження з загальними зборами ТОВ «Габбро плюс». Однак загальні збори цього господарського товариства не надавали ОК «СТ «Лісовик-2006» згоду на передачу земельних ділянок в іпотеку. Ці обставини свідчать про те, що іпотечний договір порушує права ТОВ «Габбро плюс». Крім того, 2 липня 2010 року ПАТ «Дельта Банк» уклав з ТОВ «Укрпромбанк» договір про передачу активів в рахунок погашення забор-гованості. Однак на той час ТОВ «Укрпромбанк» був позбавлений банківської ліцензії та втратив статус банку. З огляду на ці обставини в сукупності представник ОК «СТ «Лісовик-2006» Овсій Д.Ю. просить суд задовольнити позов. Представники ПАТ «Дельта Банк» Пухта А.О. та Кратенко Ю.О. не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що 7 травня 2007 року загальні збори членів ОК «СТ «Лісовик-2006» прийняли рішен-ня, яким уповноважили голову садівничого товариства [PERSON] укласти з ТОВ «Укр-промбанк» договір іпотеки спірних земельних ділянок з метою забезпечення виконання ФОП [PERSON] грошових зобов'язань за кредитним договором. Тому представники ПАТ «Дельта Банк» Пухта А.О. та Кратенко Ю.О. просять суд відмовити у задоволенні позову. Інші учасники цивільного процесу не з'явились у судове засідання. Вони неодноразово завчасно у встановленому порядку були повідомлені про час та місце розгляду цивільної справи. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представників відповідачів Овсія Д.Ю., Пухти А.О. та Кратенко Ю.О., дослідивши письмові докази, суд дійшов до вис-новку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 11 травня 2007 року ТОВ «Укрпромбанк» уклав з ФОП [PERSON] кредитний договір №150/КВ-07 (а.с.11-21), за яким ТОВ «Укрпромбанк» зобов'язався надати кредит в розмірі 2500000 доларів США, а ФОП [PERSON] зобов'язався щомісячно до 11 травня 2009 року повертати кредит по частинам, сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 14,5% річних в доларах США, 12% річних в євро та 19% річних в гривнях, сплатити комісію за відкриття кредитної лінії в розмірі 0,30% від ліміту кредитування та комісію за підготовку та оформлення кредитного договору в розмірі 150 гривень. В той же день [PERSON], яка була головою ОК «СТ «Лісовик-2006», уклала з ТОВ «Укрпромбанк» іпотечний договір №150/Zквіп-07 (а.с.26-27). За цим договором садівниче товариство передало в іпотеку 4 земельні ділянки площею 2,7920 га з кадастровим номером [NUMBER], площею 10,9362 га з кадастровим номером [NUMBER], площею 6,95 га з кадастровим номером [NUMBER] та площею 6,2009 га з када-стровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташованих на території Гірської сільської ради Бориспільського району, з метою забезпечення виконання ФОП [PERSON] грошових зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підста-вах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорю-ваний правочин). Встановлено, що [PERSON] не є стороною оспорюваного договору. Крім того, пози-вач не є власницею спірних земельних ділянок. Іпотечний договір не порушує її право. Тому [PERSON] не є заінтересованою особою в розумінні ч.3 ст.215 ЦК України. З огляду на ці обставини суд вважає, що [PERSON] не має право оспорювати дійс-ність іпотечного договору. Крім того, відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно з ч.1 ст.215 цього Кодексу недодержання в момент вчинення правочину сторо-ною (сторонами) цієї вимоги є підставою недійсності правочину. Встановлено, що 7 травня 2007 року загальні збори членів ОК «СТ «Лісовик-2006» прийняли рішення, яким уповноважили голову садівничого товариства [PERSON] укласти з ТОВ «Укрпромбанк» договір іпотеки спірних земельних ділянок з метою забезпечення вико-нання ФОП [PERSON] грошових зобов'язань за кредитним договором. Ця обставина підтверджується копією протоколу загальних зборів членів ОК «СТ «Лісовик-2006» від 7 травня 2007 року (а.с.66). Таким чином, на момент укладення іпотечного договору голова садівничого товарис-тва [PERSON] мала достатній обсяг цивільної дієздатності. Оспорюваний договір укладе-ний з дотриманням ч.2 ст.203 ЦК України. Суд вважає, що підстави для визнання іпотечного договору недійсним відсутні. Як вбачається з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюва-них прав, свобод чи інтересів. Доводи про те, що іпотечний договір порушує право ТОВ «Габбро плюс» на повернен-ня земельних ділянок при виході з садівничого товариства, не стосуються захисту права [PERSON] Тому, розглядаючи цивільну справу, суд не перевіряє обґрунтованість цих доводів та роз'яснює про те, що ТОВ «Габбро плюс» має право самостійно звернутись до суду з позо-вом для захисту свого права. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія договору про передачу акти-вів в рахунок погашення боргу (а.с.22-25), укладений 2 липня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк». Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета дока-зування. Встановлено, що інформація, викладена в змісті цього договору, не має жодного зна-чення для правильного вирішення спору. Цей доказ є неналежним. Тому суд не бере до роз-гляду копію вказаного договору. За правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Однак у задоволенні пред'явленого нею позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] ви-трат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed