Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

В березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначила, що на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2013 р. відповідач [PERSON] зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2012 року народження, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. Однак, цих коштів не вистачає на утримання дитини, яка часто хворіє, розмір вказаних аліментів не дають їй можливості належним чином утримувати дитини, тому позивачка просить змінити вказаний розмір аліментів, прийнявши рішення про стягнення їх в розмірі 50 % всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з наведених в позовній заяві підстав. Відповідач позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши, що заборгованості по аліментам, які він сплачує на користь позивачки, на даний час у нього немає, час від часу він надає посильну матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Крім того, він надає матеріальну допомогу на лікування онкохворої матері, з якою проживає, після сплати аліментів у розмірі 50 % заробітку, у нього залишається на проживання сума менша прожиткового мінімуму. Він також потребує коштів на своє лікування, оскільки отримав поранення під час перебування в зоні АТО. З врахуванням вказаних обставин, відповідач вважає, що підстав для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] до 03.02.2014 р. перебували в зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що стверджується рішенням суду про задоволення позову про розірвання шлюбу та свідоцтвом про народження дитини (а.с.9, 15). Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 14.11.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти, визначені в частці від заробітку (доходу) відповідача, а саме: в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.09.2013 р. і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.6-7). На підставі вказаного рішення суду з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти, заборгованості по яким на час розгляду справи немає, що вбачається з довідки відділу ДВС Ружинського РУЮ Житомирської області від 29.04.2016р. № 1649 (а.с.39). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. При цьому, відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів є одним із способів виконання батьками обов'язку щодо утримання дитини, передбаченим ст.181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статею 182 СК України визначено обставини, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків про-житкового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України , розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Також позивачкою не надано суду доказів про те, що з часу присудження аліментів за вищевказаним рішенням суду від 14.11.2013 р. матеріальне становище відповідача значно покращилось. На підставі наданих відповідачем доказів судом встановлено, що після ухвалення вищевказаного рішення суду, відповідач отримав поранення, перебуваючи в зоні АТО, потребує лікування в обласній клінічній лікарні, що підтверджується включенням № 1036/30 від 20.07.2015 року ( а.с.33), його мати, з якою він проживає, хворіє на злоякісне новоутворення, яка також потребує матеріальної допомоги ( а.с.47-51). Крім того, відповідач на даний час отримує дохід у виді середньомісячної заробітної плати у розмірі 3401 грн. ( а.с.37), в той час як позивачка на даний час отримує дохід у виді середньомісячної заробітної плати у розмірі 8715 грн. ( а.с.55), що також не свідчить про покращення його матеріального становища порівняно з матеріальним становищем позивачки. Посилання позивачки на те, що розмір аліментів повинен бути збільшений в зв'язку з хворобою сина [PERSON] суд вважає необгрунтованим, оскільки як вбачається з наданих нею лікарських довідок та підтверджується показами самої позивачки, син хворіє з народження, тобто, відповідно, його стан здоров'я вже був врахований при винесенні рішення суду від 14.11.2013 р. про стягнення аліментів (а.с.6-7). Крім того, позивачка не позбавлена можливості за наявності підстав відповідно до ст.185 СК України просити суд визначити розмір участі відповідача у додаткових витратах на дити-ну, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцт-вом тощо). Суд критично розцінює посилання позивачки на ту обставину, що витрачає значні кошти на оренду житла, оскільки аліменти вплачуються на утримання дитини. З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed