Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 17 липня 2012р., яким відмовлено у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального закону. Апеляційний суд вважає, що рішення підлягає скасуванню, виходячи із наступного. Встановлено, що 25.12.2006. між позивачем та Банком укладений кредитний договір та три додаткові договори до кредитного, договір іпотеки відносно квартири [ADDRESS], належної позивачеві та два договори застави. В зв*язку з виникненням заборгованості за кредитним договором згідно розрахунку відповідача у сумі 267996,63грн.та в результаті звернення Банку. нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 31.05.2010. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, райсуд виходив з того, що позивач у позовній заяві не оскаржує суму заборгованості, виконавчий напис та надані Банком для цього документи відповідають вимогам Закону та підтверджують безспірність заборгованості боржника. Такий висновок протирічить дійсним обставинам, зроблений в результаті їх неповного з*ясування та не у відповідності до вимог закону. Згідно ст.88 ЗУ «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Прийшовши до висновку, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог закону, зокрема «Переліку документів» затв.постановою Кабінету Міністрів України № 1172, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, суд, між тим, не з*ясував та не навів у рішенні, які саме документи надавались Банком нотаріусу для задоволення його заяви про вчинення напису. Немає чіткої відповіді на це питання і в матеріалах справи, оскільки останні не містять самої заяви Банку до нотаріуса та доданих до неї документів, на підставі яких можна було б робити висновок про їх повноту та відповідність вимогам закону. Таким чином, у наведеній частині висновки суду не підтверджені належними доказами. Крім того, не відповідає дійсним обставинам, обґрунтуванням, що містяться у позовній заяві, твердження суду про згоду позивача із сумою заборгованості, розрахованою відповідачем. Так, у позові (і в апеляційній скарзі) позивач наголошував на тому, що сума нарахованої заборгованості - 276996,63грн є спірною, оскільки на дату вчинення виконавчого напису заборгованість позивача за кредитним договором не могла становити 167744,11грн., так як згідно додатку №2 до кредитного договору № 187-Ф/06/3 від 25.12.2006. був встановлений графік зменшення ліміту та на травень 2010р. сума, яку слід було сплатити, становила 20 076,94грн, а не 267 996,63грн. Таким чином, позивач оспорює період, за який стягується поточна заборгованість та її розмір. Суд 1-ї інстанції ці обставини залишив без уваги та належного з*ясування. Між тим, наведене свідчить про наявність спору про право, який повинен вирішуватись у позовному провадженні. Виходячи із перелічених обставин, вимог ст.87,88 ЗУ «Про нотаріат», п.1 «Переліку документів» щодо вчинення напису при наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а також враховуючи встановлені апеляційним судом під час перегляду справи обставини, які свідчать про наявний між сторонами спір щодо суми заборгованості за кредитом, розбіжностей між сумою, зазначеною у виконавчому написі, та сумою, що значиться у позові, - є підстави для скасування рішення, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з наданням сторонам можливості розглянути спір у позовному провадженні.

Outcome: approved