Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 9987,73 грн. за кредитним договором без номера від 28.10.2014, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву без номера від 28.10.2014. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «КБ Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди [PERSON] , дія Договору підтверджується фактом користування ним картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання [PERSON] договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. АТ «КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме: згідно до п.2.1.1.12.3. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка постійно проживала з ним на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів. 11.07.2020 була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Горбоконь О.Г., та 21.07.2020 отримана відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, відповідач [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять у тому числі кредитні зобовязання померлого [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором без номера від 28.10.2014 становить - 9987,73 грн., яка складається з наступного: 9987,73 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 9987,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0.00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. 02 лютого 2021 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 01 березня 2021 року. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про огляд веб-сайту. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заявка про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.77); клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.78); клопотання представника позивача про огляд веб-сайту (а.с.79); клопотання про витребування доказів (а.с.81-82). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та відмова у задоволенні клопотання про огляд веб-сайту (а.с.89-92), витребування доказів (а.с.94-97), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів - анкети - заяви без № від 28.10.2014 (а.с.17), витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18), витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.19-53), які є умовами договору, розрахунку заборгованості (а.с.7-11), довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.16), довідки про те, що між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір без номера, за яким було надано кредитні картки (а.с.54); виписки за договором без номера станом на 24.12.2020 (а.с.12-15), судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] 28.10.2014 встановлено кредитний ліміт 500 гривень на умовах передбачених Договором. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування та комісію. Проте, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 25.07.2019. Однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконав своєчасно своїх зобов`язань та допустив заборгованість станом на дату смерті, яка становить 9987 гривень 73 копійки. Окрім того, судом встановлено, що Банк звертався до приватного нотаріуса Горбоконь Оксани Григорівни із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, а також - з листом претензією до відповідача [PERSON] (а.с.62, 64). Із копії Спадкової справи №78/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.103-116) судом встановлено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Із довідки Тростянецького старостинського округу №17 Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №03.11.17/3 від 05.02.2021 (а.с.117) судом встановлено, що [PERSON] на момент смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] і з ним в одному домоволодінні була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , 1955 р.н. Тобто, судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину, що відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області, так як постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, і не заявила про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між позивачем та [PERSON] за життя останнього, виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав та помер. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. З вищевикладеного вбачається, що зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована Великою палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року (справа за №522/407/15-ц). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, а і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця, але у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. Нотаріус за місцем відкриття спадщини приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Вимоги мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про заявлені вимоги нотаріус повідомляє спадкоємців, які прийняли спадщину. Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи зі змісту указаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність. Разом із тим положення статті 1282 ЦК України застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України, щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача [PERSON] 9987,73 грн. боргу спадкодавця [PERSON] перед кредитором, оскільки остання прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. Таким чином, відповідач [PERSON] разом із правами спадкодавця [PERSON] прийняла також і його обов`язки, в тому числі і обов`язки щодо погашення боргу спадкодавця перед кредитором. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №ІНВ91В3FPY від 31.12.2020, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2270 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2270 гривень.

Outcome: approved