Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

В березні 2019 року Служба у справах дітей Сахновщинської РДА Харківської області звернулася до суду в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа Володимирівська сільська рада Сахновщинського району Харківської області, у якому просили позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , яка є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не займається вихованням дітей, байдуже до них ставиться, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, зловживає спиртними напоям, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду. 04.09.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій уточнено адресу місця проживання відповідача [PERSON] та визначено в якості третьої особи Аполлонівську селищну раду Сахновщинського району Харківської області. Представник Служби у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області Литвиненко Т.А. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не надала. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 02.04.2021 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду даної справи. Суд, на підставі ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 18.03.2020 року цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Володимирівська сільська рада Сахновщинського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 17.03.2021 року залучено до участі у справі правонаступника Служби у справах дітей Сахновщинської районної державної адміністрації - Службу у справах дітей Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області у якості позивача, виключено з учасників справи в третіх осіб та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2016 року [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.05.2014 року [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.08.2018 року [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) Згідно клопотання сімейного лікаря Панасій Л.Д. КНП «Цент первинної медико-санітарної допомоги» від 25.01.2019 року, сім`я [PERSON] проживає в жахливих умовах, в будинку відсутні меблі, дитина брудна та недоглянута, одяг брудний та в обмеженій кількості, посуд брудний, побитий, продукти харчування в обмеженій кількості, мати не здатна забезпечити безпечні умови проживання дітей (а.с. 6). Відповідно до клопотання Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 04.01.2019 року №29, сім`я [PERSON] проживає в неналежних умовах для догляду за дітьми, просять службу у справах дітей вирішити питання щодо позбавлення батьківських її прав (а.с.7). Згідно листа Володимирівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 04.01.2019 року №5, 03.12.2019 року відвідано сім`ю [PERSON] на момент перевірки в будинку антисанітарія, діти брудні, залишені самі вдома, продукти харчування відсутні, в будинку холодно (а.с.8). Відповідно клопотання Аполлонівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, виконком сільської ради з медичними працівниками на протязі 2010 -2018 років проводилися перевірки сім`ї [PERSON] внаслідок яких встановлено, що [PERSON] неспроможна належним чином доглядати дітей, будинок для проживання непридатний. [PERSON] , веде бродячий спосіб життя (а.с.9). Згідно листа директора КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» Харківської обласної ради від 04.02.2019 року №05-05/15, [PERSON] , [INFO] навчається у вказаному закладі з 01.09.2016 року, мати участі у вихованні не приймала, його успіхами та досягненнями не цікавиться, на батьківських зборах жодного разу не була (а.с.10). Відповідно до витягу з протоколу № 2 від 20.02.2019 року засідання комісії з питань захисту прав дитини Сахновщинської РДА рекомендовано службі у справах дітей підготувати пакет документів для подачі позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.11). Згідно висновку органу опіки та піклування Сахновщинської РДА від 25.02.2019 року № 01-22/300, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Відповідно до заяви [PERSON] від 21.02.2019 року, останній не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 12.02.2019 року, комісія Аполлонівської сільської ради встановила, що [PERSON] зареєстрована в с. Красна Гірка Сахновщинського району Харківської області, але фактично не проживає. Будинок не придатний для проживання, [PERSON] веде бродячий спосіб життя, зловживає спиртними напоями. На час перевірки діти перебували в домоволодінні [PERSON] без матері (а.с.14). Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведено обстеження умов проживання [PERSON] в с. Староволодимирівка Сахновщинського району Харківської області. Умови проживання незадовільні, в будинку брудно, відсутні меблі та продукти харчування, для дітей відсутні умови для проживання та розвитку (а.с.15). Згідно довідки Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області від 13.02.2019 року №885, відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, направлено до суду (а.с.16). Відповідно до довідки Сахновщинської ЦРЛ від 30.01.2019 року №01-09/76, [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.17). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 27.08.2019 року, проведено обстеження умов проживання [PERSON] в с. Красна Гірка Сахновщинського району Харківської області. Умови проживання незадовільні, в будинку брудно, брудна постільна білизна, відсутнє світло та запаси продуктів харчування, несправне пічне опалення, в наявності у дітей одяг та іграшки. Мати займається домашнім господарством, співмешканець працює (а.с.43). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 25.01.2021 року, проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Санітарний стан будинку незадовільний, будинок потребує капітального ремонту. На момент перевірки в будинку тепло. Мати та її співмешканець зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Вихованням дітей не займаються, ніде не працюють (а.с. 111). Згідно листа КЗ «Сахновщинський навчально - реабілітаційний центр» Харківської обласної ради від 15.03.2021 року №04-05/223, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються у вказаному закладі. Мати декілька разів приходила забирати дітей в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] відмовляється йти додому, мотивуючи поганим відношенням до нього матері. Просять службу у справах дітей вирішити питання щодо можливого іншого тимчасового влаштування дитини [PERSON] (а.с.112). Відповідно до психологічної характеристики учня 4 класу КЗ «Сахновщинський навчально- реабілітаційний центр» [PERSON] , проведено методику виявлення особливості сприйняття дитиною сімейної ситуації свого місця в сім`ї та ставлення до членів родини за допомогою малювання, згідно якої практичний психолог зазначає, що [PERSON] не відчуває себе комфортно вдома, скаржиться на те, що мати регулярно вживає спиртні напої. На нього та брата [PERSON] нерідко покладається обов`язки щодо догляду за молодшим братом [PERSON] . Визнав, що його стосунки з мамою не можна назвати близькими та довірливими (а.с. 113-114). Згідно доповідної записки педіатра Красилець О.О. , дитина [PERSON] , за останні три місяця чотири рази перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Сахновщинська ЦРЛ». Під час перебування у дитячому відділенні, дитина не хотіла виписуватися додому, не хотіла бачитися з матір`ю. Коли мати відвідувала сина, була або напідпитку, або з перегаром. Їжу приносила не завжди (а.с.115). Відповідно до листа ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області від 16.03.2021 року №1202 [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, а також до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.191 КК України (а.с. 116). Згідно листа директора Сахновщинського СЦСС від 15.03.2021 року №41 сім`я [PERSON] взята під соціальний супровід. Під час виїзду в сім`ю, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, діти недоглянуті. Мати не цікавиться здоров`ям дітей, лікуванням не займається. В будинку антисанітарні умови проживання, виявлено нецільове використання коштів державної допомоги одиноким матерям (а.с.117-118). Відповідно до довідки Сахновщинської ЦРЛ від 16.03.2021 року №01-09/207, [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 23.02.2021 року з діагнозом: «Хронічний алкоголізм» (а.с.119). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, у цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. При цьому, судам акцентовано увагу на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу. Частина 6 ст. 19 СК України передбачає можливість суду не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про відсутність ознак абсолютного нехтування відповідачем та її повного самоусунення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Разом з тим, встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності об`єктивно свідчать про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, періодичне зловживання алкогольними напоями, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Проте, судом не встановлена відсутність бажання на даному етапі у матері налагодити відносини з дітьми та забезпечити останніх належним вихованням та умовами проживання. Суд також приймає до уваги, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштована, будь-яких доказів щодо її можливості матеріального забезпечення дітей у разі продовження проживання разом з нею суду не надано. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.09.2019 року по справі №464/7647/17. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що залишення дітей з матір`ю в даному випадку є небезпечним для їх здоров`я і морального виховання, що згідно ст.ст. 170, 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, такий спосіб захисту прав дітей найбільше відповідає інтересам малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в даному випадку. Вирішуючи питання про відібрання дитини у відповідача, суд виходить з положень ч. 1 ст. 170 СК України, аналізу п.18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, згідно яких у разі відібрання дитини, дитина передається органам опіки та піклування, якщо цього потребують її інтереси, при цьому суд не повинен визначати конкретний заклад, куди передавати дитину. Крім того, суд приходить до висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно до положень ст. 170 Сімейного Кодексу України дитини у відповідача та перебування дитини у закладі, визначеному органом опіки та піклування, буде відповідати її інтересам і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дитиною, та не позбавить відповідача права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи, що діти перебуватимуть у відповідному закладі Органу опіки та піклування і не перебуватимуть на утриманні відповідача, з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів її доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до їх повноліття. Щодо порядку сплати аліментів, то частиною третьою статті 193 СК України встановлено, що за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав передбачає передання дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування її під сімейну форму опіки чи у відповідний дитячий заклад. Тобто, на позивача покладено обов`язок по подальшому влаштуванню дітей, який підлягає виконанню безпосередньо позивачем після набрання даним судовим рішенням законної сили. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на дитину має відбуватись шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дітей, який підлягає відкриттю у відділенні Державного ощадного банку України. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, шляхом відібрання малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передання органу опіки і піклування для подальшого влаштування, а також стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/2 частки всіх видів її доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до їх повноліття, або до вирішення питання про повернення дітей матері. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави, підлягає стягненню судовий збір пропорційне до задоволених вимог, а саме 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial