Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.01.2011 року в сумі 22387,44 гривень та судові витрати в сумі 2102 гривні, посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує договірні зобов`язання по кредитному договору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 28.05.2020 року відповідачем було надано відзив на позов, в якому [PERSON] позовних вимоги не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності (а.с.67-69). 26.06.2020 року представником позивача надано відповідь на відзив на позов, в якому позивач просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с.87-91). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язався вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правого зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання ( ст.510 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст.611 ЦК України). Судом встановлено, що 05.01.2011 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» , підписав анкету-заяву, згідно якої отримав платіжну картку, відповідно якої йому надано кредит в сумі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (копія анкети-заяви від 05.01.2011 року - а.с. 8). На виконання умов даного договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому станом на 31.01.2020 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 22387,44 гривень, яка складається з: 4641,97 грн. - заборгованість за кредитом; 14933,12 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1270,09 грн. - заборгованість за пенею; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 1042,26 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.01.2020 року (а.с.4-7). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У разі неналежного виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а строк погашення кредиту в повному обсязі обчислюється з останнього дня місяця, вказаного на картці. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачу [PERSON] була видана кредитна карта «Універсальна» № [NUMBER] із граничним строком дії (місяць і рік) - 02/13, і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (а.с.97). Таким чином у АТ КБ «ПриватБанк» право на стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі з [PERSON] виникло з останнього дня місяця, вказаного на картці, тобто з 28.02.2013 року.Проте звернення до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» здійснило лише 13.03.2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який сплив відповідно 28.02.2016 року. Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed