Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача заборгованості за Кредитним договором, укладеним 01 вересня 2014 року між сторонами в розмірі 14 260 грн. 49 коп. Вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимог позивач покликається на те, що 01 вересня 2014 року відповідач відповідно до укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ним Кредитного договору отримав кредит в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. В ході виконання кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти, однак не проводив сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків в повному обсязі, а тому виникла заборгованість в розмірі 14 260 грн. 49 коп. з яких: -1 453 грн. 95 коп. - тіла кредиту; -2 823 грн. 50 коп. - відсотків за користування кредитом; -8 827 грн. 78 коп. - пені (неустойки). -500 грн. - штрафу (фіксована частина); -655 грн. 26 коп. - штрафу (процентна складова) Кредитний договір укладено в спосіб подання позичальником заяви на отримання кредиту та приєднання до запропонованих банком Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів. Строк дії Кредитного договору відповідає строку дії Кредитної картки. В судове засідання представник позивача не з`явився. Представником позивача Гребенюк О.С. скеровано заяву про розгляд справи у відсутності такого. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що дійсно 01 вересня 2014 року отримав у відділенні позивача кредитну картку. Кошти за кредитною карткою отримував в термін не пізніше 06 вересня 2016 року, які повертав. Зазначає, що банком не встановлювався ліміт кредиту за карткою, визначена банком заборгованість за кредитом за межами строку позовної давності. Умови та правила надання банківських послуг ним не підписувались. Просив в позові відмовити. Заслухавши відповідача, дослідивши здобуті докази, суд встановлює наступні фактичні обставини спору та зміст спірних правовідносин. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту статті 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01 вересня 2014 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заяви, за умовами якої Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні вищевказаного Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішення банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно пункту 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф. Відповідно до пункту 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до пункту 2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі пункту 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до пукту 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (частина 2 статті 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини. Виходячи з предмету позову, АТ КБ «Приватбанк» пред`явило вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 01 вересня 2014 року на загальну суму 14 260 грн. 49 коп. з яких: -1 453 грн. 95 коп. - тіла кредиту; -2 823 грн. 50 коп. - відсотків за користування кредитом; -8 827 грн. 78 коп. - пені (неустойки). -500 грн. - штрафу (фіксована частина); -655 грн. 26 коп. - штрафу (процентна складова). Як вбачається із матеріалів справи, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору, зокрема не погашено основної суми кредиту та не сплачувались проценти за користування кредитними коштами в обсязі передбаченим кредитним договором, тому суд приходить до висновку, що АТ КБ «Приватбанк» правомірно заявлені вимоги про стягнення із [PERSON] , як боржника, заборгованості по Кредитному договору від 01 вересня 2014 року, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи. Відповідно до статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Відповідно до пункту 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2014 року за № 6-100 цс 14. Виходячи з наданого суду розрахунку заборгованості, яка виникла у позичальника за період дії кредитного договору, позивачем нарахована пеня за прострочення погашення боргу за кредитом та складає 8 827 грн. 78 коп., в той же час сума заборгованості за кредитним договором становить 4 277 грн. 45 коп. Тому, з урахуванням положень частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України суд вважає допустимим зменшити відповідачу суму пені до розміру суми заборгованості, оскільки сума нарахованої пені значно перевищує розмір завданих позивачу збитків та розмір отриманого кредиту. Крім цього, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Як вбачається з розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» нарахував пеню, розмір якої судом зменшено до суми заборгованості, штраф у розмірі 500 грн. та 655 грн. 26 коп. за одне і те саме порушення, а саме, несвоєчасне виконання зобов`язань. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по штрафу, оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення, та присуджує стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним Договором від 01 вересня 2014 року на загальну суму 8 554 грн. 90 коп. заборгованості за Кредитним договором укладеним 01 вересня 2014 року між сторонами, з яких: -1 453 грн. 95 коп. - тіла кредиту; -2 823 грн. 50 коп. - відсотків за користування кредитом; -4 277 грн. 45 коп. - пені (неустойки). Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні із даним позовом до суду. Щодо заяви позивача про застосування строків позовної давності до вимог, суд виходить з наступного. Встановлений кредитний ліміт на платіжну картку визначає можливість позичальника використавши кредитний ліміт та погасивши такий знову скористатись кредитом в межах строку дії картки. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» № 30.1.0/2-20181009/176 від 28 березня 2019 року [PERSON] , видано кредитну картку зі строком дії до 31 грудня 2019 року. Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14) висловлена правова позиція за якою, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відтак, строк позовної давності банком не пропущено.

Outcome: partial