Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 17 січня 2016 року сторони зареєстрували шлюб, мають спільну дитину сина - [PERSON] , [INFO] Сімейне життя між сторонами не склалось у зв`язку з постійними конфліктами та суперечками, бійками зі сторони відповідача, фактично шлюбні стосунки було припинено в серпні 2017 року, а тому позивач вимушена звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою судді від 15.03.2019 року позовну заяву було залишено без руху. На виконання вищевказаної ухвали 20.03.2019 позивачем було усунуто зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою від 22.03.2019 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, викликано сторін. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Під час підготовчого засідання позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові. Разом з тим зазначала, що вони проживають окремо з серпня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Просила позов задовольнити, шлюб укладений з відповідачем розірвати, відновити їй прізвище на дівоче « [PERSON] ». Відповідач в підготовче засідання не з`явився. На електронну адресу суду подав заяву, згідно якої зазначав, що не заперечує, щодо вимог позовної заяви та просив шлюб розірвати. Вислухавши пояснення позивача дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.01.2016 року у Виконавчому комітеті Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З наданих пояснень позивача вбачається, що з серпня 2017 року щлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберігати шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 384, 20 грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача та підлягає відшкодуванню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме у розмірі 384, 20 грн. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З позовної заяви вбачається, що вона бажає змінити прізвище на дівоче у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за можливе змінити прізвище позивача на дошлюбне. На підставі викладеного та

Outcome: approved