Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

В березні 2020 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його дій неправомірними. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . З листопада 2019 відповідач почав безпідставно нараховувати позивачу платіж «за використання фасаду для розміщення інформаційних покажчиків» у розмірі 1000,00 грн за кожний місяць. Нарахування відповідач обґрунтовував рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку «Олевський» №3 від 24.01.2017. Проте, наголошує, що вказаним рішенням не приймалось рішення про встановлення цільових внесків за розміщення інформаційних покажчиків, а лише вирішувалось питання щодо можливості отримувати додаткові надходження до бюджету за рахунок орендної плати, тобто, за рахунок надання в оренду місць/приміщень, що є спільною власністю. Позивач наголошує на відсутності жодних договірних відносин щодо використання фасаду з відповідачем, вказує, що жодного інформаційного покажчика на фасаді не розміщено, відтак, відсутні підстави для нарахування подібного платежу. У зв`язку з чим, просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування позивачу платежу «за використання фасаду для розміщення інформаційних покажчиків» у розмірі 1000,00 грн на місяць за період з листопада 2019 по січень 2020, на загальну суму 3000,00 грн. На підставі ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 06.04.2020 у справі було відкрито провадження, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.06.2020 відмовлено в забезпеченні позову. В подальшому, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що будинок за вказаною адресою було покинуто без обслуговування управляючою компанією, у зв`язку з чим, співвласники були самі вимушені самоорганізуватись та створити ОСББ. Зазначають, що розмір внесків і платежів співвласників відносяться до виключної компетенції загальних зборів, відсутність письмового договору між сторонами не позбавляє позивача обов`язку сплачувати надані йому послуги та нести витрати за інші обов`язкові платежі, встановлені загальними зборами ОСББ. На загальних зборах відповідно до протоколу №5 від 24.01.2017 було прийнято рішення щодо питання №6 порядку денного, а саме, отримувати додаткові надходження до бюджету ОСББ «Олевській» за рахунок орендної плати за розміщення рекламних матеріалів у ліфтах, фасадах будинку, розміщення платіжного терміналу у холі першого поверху та здачі в оренду приміщень спільної власності. Вказане рішення є чинним і ніким не оскаржується. На засіданні членів правління ОСББ було прийнято рішення, що на виконання вищезазначеного рішення загальних зборів необхідно встановити розмір цільового внеску орендної плати. Оренда за розміщення інформаційних покажчиків на фасаді будинку встановлена від 1000,00 грн, здачу в оренду здійснювати шляхом укладання відповідного договору оренди. Згідно з протоколом засідання правління ОСББ від 15.11.2019 було прийнято рішення, що на виконання рішення загальних зборів вартість та розміщення інформаційних покажчиків на фасаді будинку, пов`язаних локально та мереживо з приміщенням [ADDRESS] , як цільового внеску в розмірі 1000,00 на місяць від дати встановлення інформаційних конструкцій на фасаді 21.10.2019, покласти на [PERSON] . Представник позивача вважає відсутніми підстави для задоволення позову. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15.09.2020 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та залучено до розгляду справи в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю « ТРЕЙД ІНВЕСТ ЛТД». Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.02.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з підстав, викладених у ньому. З приводу умов договору оренди, представником було вказано, що зазначений пункт договору було внесено для того, щоб було зрозуміло, що розміщення рекламних чи інформаційних об`єктів не потребує від орендаря додаткової плати орендодавцю. При цьому зазначив про відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем з приводу використання фасаду та наголошував на порушеннях чинного законодавства при нарахуванні позивачу платежу за використання фасаду для розміщення інформаційних покажчиків. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували. Зазначали, з огляду на ситуацію, що склалась, мешканці будинку були вимушені об`єднатись задля утримання та обслуговування спільного майна, до якого, в тому числі, відноситься фасад будинку. На загальних зборах було вирішено отримувати додаткові надходження до бюджету ОСББ «Олевський» за рахунок орендної плати за розміщення рекламних матеріалів. Вказані кошти спрямовуються на утримання будинку, та фасаду, у тому числі в належному стані. У зв`язку з чим, позивачу було нараховано платіж використання фасаду для розміщення інформаційних покажчиків. При цьому, представники відповідача наголошували, що позивачу неодноразово пропонувалось укласти відповідні договори оренди, проте він відмовлявся. Представник третьої особи вважала заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, представник третьої особи підтвердив, що монтаж інформаційних об`єктів здійснювались дійсно ними. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Вказане приміщення за договором оренди від 29.08.2019 було передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ІНВЕСТ ЛТД». При цьому, згідно з п. 4.4 вказаного Договору, орендар має право розміщувати на фасаді приміщення, або на прилеглій території, рекламні або інші інформаційні конструкції. У випадку, якщо розміщення таких конструкцій потребує спеціального дозволу органу влади, орендар зобов`язаний власними силами та за свій рахунок отримати необхідний дозвіл на розміщення таких конструкцій, якщо їх наявність є обов`язковою для такого розміщення. Згідно з наданими копіями квитанцій та листів вбачається, що відповідач нараховував позивачу цільовий внесок з розміщення інформаційних покажчиків на фасаді будинку по 1000, 00 грн щомісячно, починаючи з 21.10.2019. Також, матеріалами справи підтверджується, що згідно з протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОЛЕВСЬКИЙ» №3 від 24.01.2017 було прийнято рішення отримувати додаткові надходження до бюджету ОСББ «Олевський» за рахунок орендної плати за розміщення рекламних матеріалів у ліфтах, фасадах будинку, розміщення платіжного терміналу у холі першого поверху та здачу в оренду приміщень спільної власності. Вказане рішення, як було встановлено в судовому засіданні, є чинним. Згідно з протоколом правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОЛЕВСЬКИЙ» №15/02/2017 від 15.02.2017 прийнято рішення щодо визначення розміру орендної плати за розміщення рекламних матеріалів у ліфтах, розміщення рекламних покажчиків на фасадах будинку, розміщення платіжних терміналів, оренди приміщень спільної власності та інше на виконання рішення Загальних борів, Протокол №3 від 24.01.2017. Згідно з протоколом правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОЛЕВСЬКИЙ»№15/11/2019 від 15.11.2019 вирішили на виконання рішення загальних зборів, вартість розміщення інформаційних покажчиків на фасаді будинку, пов`язаних локально та мережево з приміщенням [ADDRESS] , як цільового внеску, покласти на власника даного приміщення [PERSON] . Також вирішено було, що враховуючи кількість і види конструкцій, розмір внеску орендної плати за розміщення інформаційних покажчиків на фасаді будинку становить 1000,00 грн на місяць від дати встановлення інформаційних конструкцій на фасаді 21.10.2019. В судовому засіданні відповідачем було надано фотографії розміщених інформаційних показників, при цьому, сторони не заперечували сам факт розміщення таких об`єктів, представник третьої особи підтвердив, що розміщував вказані об`єкти. Предметом даного позову є правомірність стягнення з позивача платежу за використання фасаду для розміщення інформаційних показників. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, заперечення відповідача щодо неотримання належного дозволу на розміщення інформаційних чи рекламних об`єктів не підлягають оцінці у межах заявлених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 320 ЦК України передбачено право власника на використання свого майна для здійснення підприємницької діяльності. У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з частиною першою статті 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. За визначеннями, які вживаються в цьому Законі та містяться в статті 1 закону, багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Відповідно до статей 1, 9 Закону управління багатоквартирним будинком - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Згідно з частинами першою-третьою статті 12 Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 21) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. При цьому, згідно зі ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» Органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, у тому числі, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Об`єднання забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Законодавство, яке регулює порядок забезпечення співвласниками багатоквартирного будинку утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (управління багатоквартирним будинком), передбачає, що внески і платежі на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна є складовою частиною внесків та платежів співвласників як витрат на управління багатоквартирним будинком. Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників відповідно до частини дев`ятої статті 10 Закону, частини другої статті 12 Закону та згідно із законодавчо встановленим порядком голосування на зборах об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі № 910/6471/18, провадження № 12-111гс19. Судовим розглядом встановлено, що рішенням загальних зборів було вирішено отримувати додаткові надходження до бюджету ОСББ «Олевський» за рахунок орендної плати за розміщення рекламних матеріалів у ліфтах, фасадах будинку, розміщення платіжного терміналу у холі першого поверху та здачу в оренду приміщень спільної власності. При цьому, з наданих матеріалів вбачається, що розмір таких платежів загальними зборами не визначався. Натомість, розмір таких платежів, так само як і розмір конкретного платежу, який мав сплачувати позивач було визначено рішенням правлінням ОСББ. Відтак, у даному випадку необхідність сплати орендної плати за розміщення рекламних матеріалів у ліфтах, фасадах будинку, розміщення платіжного терміналу у холі першого поверху та здачу в оренду приміщень спільної власності не викликає сумнівів, оскільки таке рішення було ухвалено на загальних зборах ОСББ. Проте, сам розмір платежу для співвласника, яким у даному випадку є позивач було встановлено з порушенням вимог ст. 10 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», оскільки визначення такого розміру належить до виключної компетенції загальних зборів. Відтак, дії відповідача щодо нарахування позивачу платежів за використання фасаду для розміщення інформаційних покажчиків в розмірі 1000,00 грн щомісячно, у даному випадку є неправомірними, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved