Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 24332 грн. 32 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2017 між АТ «Ощадбанк» в особі філії - ХОУ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву про приєднання та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання кредиту та його умови. В результаті чого Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 8300,00 грн. на строк 36 місяців з процентною ставкою 38% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки (п.6.3.-6.5 заяви). Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх, проте взяті на себе грошові зобовязання належним чином не виконує, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитом, що обліковується на картковому рахунку. Станом на 01.09.2020 за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб наявна така заборгованість: загальна сума основного боргу - 7451 грн. 99 коп.; загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 5494 грн. 53 коп.; загальна сума заборгованості за РКО - 14 грн. 00 коп.; загальна сума нарахованої пені - 3508 грн. 06 коп.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 338 грн. 26 коп.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 277 грн. 94 коп.; розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту - 348 грн. 93 коп.; розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів - 278 грн. 20 коп., а всього 17901 грн. 66 коп. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 16.10.2020 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в загальному провадженні з викликом сторін, посилаючись на характер спірних відносин та необхідність надати особисті пояснення щодо предмету спору для всебічного та повного встановлення обставин справи. Ухвалою суду від 11.01.2021 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у загальному провадженні з викликом сторін, відмовлено. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вона не підписувала, а отже, цей договір не може бути складовою частиною договору, відсутня впевненість в тому, що саме ці умови кредитування, про які зазначає позивач, діяли на момент укладення договору, зважаючи, що позивач неодноразово змінював редакцію договору. Отже, Анкета-заява разом з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, та не є кредитним договором, в зв`язку з чим банк не мав права нараховувати пеню. Відповідач також зазначає, що позивачем не доведено розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки банком не надані первинні документи розрахунку боргу, позивачем не надано жодного об`єктивного, допустимого та достовірного доказу передачі їй грошових коштів в якості кредиту. Відповідач зазначає про перебіг позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором, який визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення та заявляє вимогу про застосування позовної давності, та вказує, що за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит). А після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Позивач подав відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач, підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, погодилась на одержання та з умовами користування кредитом, відповідно до умов договору, та підтвердила укладення між нею та банком кредитного договору, згідно з п.6.3 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Відповідач погодилась на наступні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту - 8300,00 грн., максимальний розмір кредиту - 50000,00 грн., строк кредитування - 36 місяців, та відповідно до п. 6.4 строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Підписанням заяви відповідач підтверджує, що між ним та банком досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність даних, в тому числі персональних, вказаних в цій заяві про приєднання. На виконання підписаних заяв банк встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 8300,00 грн. на рахунок № [NUMBER] (згодом змінений згідно Плату рахунків на рахунок № [NUMBER] ), що підтверджується випискою з позабалансового рахунку № [NUMBER] . Надання відповідачу кредиту підтверджується сформованим меморіальним ордером № 6451848021 (#106451848021) від 26.09.2017 на суму 8300,00 грн. Зазначеним кредитним лімітом відповідач скористався, знявши його двома сумами 26.09.2017 - 1262,50 грн. та 27.09.2017 - 6969,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] ). Також, 06.06.2017 [PERSON] видано платіжну катку зі строком дії до 06.2020. Отже, банк виконав всі умови кредитного договору, проте відповідач, скориставшись кредитними коштами, не повернув їх, нараховані проценти за користування кредитом, не сплатив. Щодо застосування позовної давності за заявою відповідача позивач зазначає, що строк кредитування встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, тобто до 06.2020, та позивач звернувся до суду з позовом в межах трирічного строку загальної позовної давності, за весь період користування кредитними коштами з 26.09.2017 відповідач здійснила лише дві сплати по кредиту 26.12.2020 у розмірі 479,50 грн., 28.12.2017 у розмірі 300,00 грн., та одну по нарахованим процентам 26.12.2017 на суму 515,50 грн. Також позивач зазначає, що вимога про стягнення з відповідача індексу інфляції за час прострочення та трьох відсотків річних відповідає положенням ст. 625 ЦК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 29.08.2017 [PERSON] підписала заяву про приєднання № 1694661/210817 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка містить персональні дані позичальника, та в якій зазначено, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору, я (клієнт) беззастережно приєднуюсь до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, та укладаю з банком договір, складовою частиною якого є умови банківського рахунку (п.3.1). Відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка) (п.3.2). Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту поточний рахунок за тарифним пакетом (п.3.4). Банк надає клієнту платіжну картку та ПІН-конверт до неї (п.3.4.2). (а.с.12). Також, 29.08.2017 [PERSON] підписала заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою Заяви на приєднання, в якій погодилась на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердила укладення між нею та банком кредитного договору. Просила надати їй кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на її картковий рахунок № [NUMBER] , з бажаним розміром кредиту - 8300,00 грн., максимальним розміром кредиту - 50000,00 грн., з фіксованої процентною ставкою 38,00% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; та 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору. Строк кредиту (кредитування) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки (п.6.1., 6.2., 6.3., 6.4., 6.5) (а.с.13). Також, відповідачем підписані вид та предмет супутніх послуг та обґрунтування їх вартості, а також таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 29.08.2017, повідомлення про умови кредитування, де зазначені: сума на яку може бути виданий кредит - 50000,00 грн.; строк кредитування - 36 місяців; тип та розмір процентної ставки - фіксована 38% річних; форма кредитування - відновлювальна кредитна лінія; орієнтована сукупна вартість кредиту - 29865,00 грн. або 100%, варіанти повернення кредиту та сплати процентів (а.с.14-17). Взяті на себе зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 29.08.2017 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, шляхом відкриття карткового рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), та видачі платіжної картки. З наданого розрахунку заборгованості та історії рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачував на погашення кредиту 26.12.2017 на суму 479,50 грн., 28.12.2017 на суму 300,00 грн., та проценти за користування кредитними коштами - 26.12.2017 на суму 515,50 грн., що має відображення у рахунку заборгованості. Відповідач свої зобов`язання за договором від 29.08.2017належним чином не виконав. Згідно наданого позивачем розрахунку наявна така заборгованість: загальна сума основного боргу - 7451 грн. 99 коп.; загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 5494 грн. 53 коп.; комісія - 203 грн. 75 коп.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 1880 грн. 60 коп.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1627 грн. 46 коп.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 348 грн. 93 коп.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 278 грн. 20 коп., сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 338 грн. 26 коп.; сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 277 грн. 94 коп.; а всього 17901 грн. 66 коп. (а.с.18-20). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У заявах позичальника від 29.08.2017, які підписані відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також комісії. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за користування кредитними коштами, заборгованість по процентам, комісії, а також пені за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Ощадбанку», що викладений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua , як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені), комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, який не містить підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.08.2017 шляхом підписання заяви. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивачдотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Вищезазначене узгоджується з постановою Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Крім того, суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16. Таким чином, позовні вимоги банку у частині стягнення заборгованості за пенею та комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Вказані вище висновки викладені у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Щодо застосування позовної давності до вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що розповсюджується також на вимогу про стягнення відсотків. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до укладеного між сторонами договору, кінцевим терміном погашення заборгованості є термін дії картки, строк дії якої до 06.2020, проти чого відповідач не надала заперечень. Згідно розрахунку заборгованості, позивачем нараховувались відсотки за користування кредитними коштами з 26.10.2017 по 01.11.2019 включно, та відповідач 26.12.2017 в рахунок сплати відсотків сплатила 515,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна заява надійшла до суду 08.10.2020, отже, в межах строку позовної давності. Отже, підстави для застосування строків позовної давності в частині вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками в порядку ч. 1 ст. 1048 ЦК України за користування кредитними коштами, відсутні. Вимога про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні інфляційних втрат та 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, Велика Палата Верховного Суду 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими грошовими коштами». Перше це отримання боржником можливості правомірно платити кредитору борг протягом визначеного часу. Друге значення прострочка грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, однак неправомірно не платить їх. Велика Палата ВС прийшла до висновку, що наслідком неправомірного користування чужими коштами, тобто прострочки виконання грошового зобов`язання (як договірного так і не договірного), є нарахування процентів річних у відповідності до ч. 2 статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати виплату процентів, розмір яких визначено законом або договором за правилами ч. 1 статті 1048 ЦК України. Враховуючи викладене, визначальним у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання зобов`язання. До цього моменту можливо нарахування процентів як плати, згідно до частини першої статті 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються проценти річні у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України. У даному випадку строк дії укладеного договору є строком дії виданої відповідачу кредитної картки - до 06.2020. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що 3% річних та інфляційні витрати позивач нараховував з листопада 2017 по листопад 2019 включно, тобто до закінчення терміну кредитування, та в період, коли відповідач правомірно користувався кредитними коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 7451 грн. 99 коп. та в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 5494 грн. 53 коп., а всього 12946 грн. 52 коп.. Підстави для задоволення решти позовних вимог відсутні з вищевикладених підстав. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.1) Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (72,32%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1520 грн. 17 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial