Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

В березні 2021 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити, що диплом, виданий Харківським фармацевтичним інститутом серії [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . В судовому засідання представник заявника вказані вимоги підтримав, просив задовольнити, пояснивши, що [PERSON] уродженець м. Новоград-Волинський, Житомирської області, громадянин Республіки Білорусь, на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії Харківського фармацевтичного інституту від 27.06.1985 року присвоєно кваліфікацію провізора, на підставі чого 27.06.1985 року видано Диплом серії [NUMBER] , реєстраційний номер 6866. Після отримання освіти на території України, заявник проживав та здійснював професійну діяльність за отриманою спеціальністю у Республіці Білорусь. 28.10.2020 року заявник отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні. 13.08.2020 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області заявнику видано дублікат свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до виданого свідоцтва про народження, по-батькові заявника заначено як « [PERSON] », що відрізняється від зазначеного у дипломі харківського фармацевтичного інституту по-батькові « [PERSON] ». Представник заінтересованої особи Національного фармацевтичного Університету в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, письмових пояснень не надав. Вислухавши пояснення представника заявника, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами: висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [INFO] у м. Новоград-Волинський, Житомирської області народився [PERSON] , про що 01.08.1963 року складено відповідний актовий запис №399, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 13.08.2020 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, серії [NUMBER] (а.с.6). На підставі рішення Державної екзаменаційної комісії Харківського фармацевтичного інституту від 27.06.1985 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію провізора, на підставі чого 27.06.1985 року видано Диплом серії [NUMBER] , реєстраційний номер 6866, однак сам диплом видано на ім`я - [PERSON] . [PERSON] є громадянином Республіки Білорусь (а.с.9), однак 28.10.2020 року йому було видано посвідку на постійне проживання в Україні (а.с.8). Як визначено Експертним висновком №056/1948-а/2 від 14.08.2020 року, складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз, записи особового імені [PERSON], похідна форма імені по батькові [PERSON] (свідоцтво про народження (повторно), запис [PERSON] , батько [PERSON] ) та [PERSON], похідна форма імені по батькові [PERSON] (витяг про державну реєстрацію прав; свідоцтво про право власності, запис [PERSON] ), а також російський запис [PERSON], [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON] , батько [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності в записах виникли внаслідок документальної фіксації форм імені по батькові, що утворені від офіційних варіантів особового імені: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Отже, аналізуючи наведені вище норми, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених заявником вимог, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що диплом, виданий Харківським фармацевтичним інститутом серії [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved