Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В березні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Страхова компанія Інгосстрах», третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про стягнення страхового відшкодування за договором страхування, посилаючись на те, що 09 жовтня 2007 року він уклав із відповідачем договір страхування № CVNWGA 00057604, відповідно до якого застрахував власний будинок, який був розташований по вул. Леніна, 2 в с. Кошуляни Новоселицького району. Розмір страхової суми відповідало вартості застрахованого майна та складала 181800 грн.. В результаті стихійного лиха, що сталось 24-28 липня 2008 року вказаний житловий будинок був зруйнований. Однак, відповідач в порушення умов договору виплатив йому не повну суму, на яку був застрахований будинок, а лише 14651 гривень. Просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 167149 гривень та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та додатково пояснив суду, що після повені, що сталось 24-28 липня 2008 року його застрахований житловий будинок, який розташований по вул. Леніна, 2 в с. Кошуляни Новоселицького району був пошкоджений. У звязку із настанням страхового випадку, 29 липня 2008 року він звернувся із відповідною письмовою заявою до відповідача. 05 серпня 2008 року представником відповідача був оглянутий пошкоджений житловий будинок та в послідуючому відповідачем було призначено експертне дослідження щодо оцінки вартості пошкодженого житлового будинку. Однак, після цього, стан будинку погіршився і проживати в ньому стало неможливо. Внаслідок цього, 17 серпня 2008 року комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Мамалигівської сільради Новоселицького району його будинок був визначений як зруйнований і його віднесено до 1 категорії постраждалих від повені. Наприкінці серпня 2008 року він повалив будинок, який вже розсипався. Тоді ж він звернувся із додатковою усною заявою до відповідача про те, що будинок зруйнований, для того щоб йому виплатили страхове відшкодування в повному обсязі. Однак, вказана вимога була проігнорована відповідачем. Просив задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши суду, що дійсно 29 липня 2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку за договором страхування CVNWGA 00057604 від 09 жовтня 2007 року, а саме пошкодження повінню застрахованого житлового будинку. При цьому, у заяві позивач вказав в якому стані та які саме пошкодження отримав будинок. Вказане знайшло підтвердження у протоколі огляду майна від 05 серпня 2008 року. Внаслідок цього, відповідачем відповідно до умов договору, було призначено дослідження, яке визначило, що розмір завданих збитків будинку позивача складає 18007 гривень. Відповідно до умов договору позивачу була виплачена сума страхового відшкодування за відрахуванням франшизи в розмірі 12553 гривень. Позивач відповідно до умов укладеного договору страхування, у випадку незгоди із визначеною сумою страхового відшкодування, мав право залучення за свій рахунок експертів, але він цього не зробив, погодившись із сумою страхової виплати. Із додатковою заявою до відповідача про проведення виплати страхового відшкодування у звязку із зруйнуванням будинку, позивач не звертався. Тому, відповідач не провів будь-яких дій та додаткове страхове відшкодування йому не виплатив. Відповідно до умов договору страхування, страхувальник для отримання страхового відшкодування має звернутися до страховика із заявою про настання страхового випадку. Однак, позивач за фактом зруйнування його будинку, із такою заявою до відповідача не звернувся, що є підставою для відмови у виплаті відшкодування. Тому, просив відмовити у позові за його безпідставністю. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про те, що позов позивача не підтримує, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю. Свідок [PERSON] показав суду, що в 2008 році він працював сільським головою с. Мамалига Новоселицького району. За наслідками повені, яка сталась літом 2008 року, будинок позивача був пошкоджений, що підтвердилось в ході його обстеження 17 серпня 2008 року. На час обстеження будинок не був повністю зруйнований, однак оскільки він мав суттєві пошкодження, було прийнято рішення про його віднесення до 1 категорії постраждалих. Аналогічні покази дав допитаний як свідок [PERSON]. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у звязку із його безпідставністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору страхування CVNWGA 00057604 від 09 жовтня 2007 року позивач застрахував у відповідача свій житловий будинок, який був розташований по вул. Леніна, 2 в с. Кошуляни Новоселицького району на суму 181800 гривень, в тому числі на випадок його пошкодження внаслідок стихійних явищ, із безумовною франшизою 3% від страхової суми. Із заяви, зареєстрованої у відповідача за № 418 від 29 липня 2008 року вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування за пошкодження стихійним лихом застрахованого ним будинку. Отримання будинком позивача пошкоджень підтверджується також протоколом його огляду представником відповідача від 05 серпня 2008 року та актом обстеження комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Мамалигівської сільради Новоселицького району від 17 серпня 2008 року. З страхового акту № 1394 від 16 вересня 2008 року вбачається, що відповідач визначив суму страхового відшкодування за вказаним договором в розмірі 18007 гривень, за виключенням безумовної франшизи в сумі 5454 гривень. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними посилання позивача на те, що він додатково звернувся до відповідача із заявою про проведення страхового відшкодування за фактом зруйнування застрахованого будинку, оскільки в підтвердження даної обставини він не подав суду жодного доказу, а надана ним квитанція № 3/36-59 від 20 листопада 2008 року про відправлення поштової кореспонденції страховій компанії не свідчить про направлення відповідачу саме заяви про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 989 ЦК України та п. 5 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування, а у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України та п. 5 ст. 26 даного Закону несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин, є підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування. Згідно до умов п.п. «в» п. 14.1 вищевказаного договору страхування між сторонами, страхувальник зобовязаний не пізніше 24 годин з моменту, як йому стало відомо про настання події, яка може кваліфікуватися як страхований випадок, заявити про це страховику. Згідно п.п. «в» п. 15.1.5 вказаного договору несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних причин є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд вважає доведеними заперечення відповідача проти позову в частині того, що відповідач не повідомив своєчасно страхову компанію про зруйнування застрахованого житлового будинку, причини цього та вжиті заходи, обмежившись повідомленням про його пошкодження, за наслідком розгляду якого позивачу було виплачено страхове відшкодування. Також суд вважає обґрунтованим заперечення відповідача проти позову з підстав того, що позивач у випадку своєї незгоди із визначеною відповідачем сумою страхового відшкодування за його заявою від 29 липня 2008 року, в порушення умов п.п. «в» п. 14.4 договору страхування, не використав право залучення за власний рахунок незалежних експертів, аварійних комісарів для визначення розміру страхового відшкодування. Приймаючи до уваги, що позивач в порушення умов договору страхування, не повідомив своєчасно відповідача без поважних причин про зруйнування застрахованого житлового будинку та не скористався своїм правом щодо визначення розміру страхового відшкодування за пошкоджений будинок через незалежних експертів, аварійних комісарів, суд вважає правомірною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування в розмірі всієї страхової суми за договором, а заявлені позовні вимоги безпідставними, у звязку із чим, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 989, 991 ЦК України, ст.ст. 21, 26 Закону України «Про страхування», суд

Outcome: dismissed