Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно. Вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2012 року. Відповідач проживає окремо, добровільно на утримання неповнолітньої дитини коштів не надає, не бажає домовитись про його участь в утриманні сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, заперечень проти позову не подав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у його відсутність. Судова повістка надсилалась поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця проживання відповідача [PERSON], зареєстрованого у встановленому порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2012 року, шлюб зареєстровано у відділі ДРАЦС по м.Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. [INFO] народився [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від до 6 років, який визначено Законом України „Про Державний бюджет України на 2013 рік», з 01 грудня 2013 року становить 1 032 грн.. Відповідно до ст..182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і , враховуючи те, що позивач не працює, постійного доходу не має, відповідач не подав заперечень проти позову, не надав суду доказів про свої доходи та матеріальний стан, враховуючи положення закону про те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідає половині прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved