Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В березні 2014р. позивач ТОВ «Кредофінанс» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7775,1 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 квітня 2013р. між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №43 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого відповідачці був наданий кредит в сумі 1500,0 грн., строком на один місяць до 26 травня 2013р. Відповідачка свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, зокрема, не було жодної оплати по кредиту, заборгованість не повертається. Сторона позивача неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою про погашення заборгованості, однак, станом на день звернення до суду заборгованість не погашена. Згідно п. 2.10 кредитного договору, позивачем було прийнято рішення про зупинення нарахування процентів та пені з 01 жовтня 2013р. При цьому, станом на 30 вересня 2013р. заборгованість відповідачки за договором становить 7775,1 грн. та складається з: 1500,0 грн. - заборгованості за кредитом; 1896,9 грн. - нарахованих відсотків; 3362,55 грн. - пені; 1000,0 грн. - штрафу; 15,65 грн. - 3% річних від простроченої суми. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу за відсутності свого представника. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилась, про поважність причин неявки суду не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направила, заперечення проти позову не подавала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 26 квітня 2013р. між сторонами було укладено кредитний, відповідно до п. 1.1 та 1.2 якого відповідачці був наданий кредит в сумі 1500,0 грн., строком на один місяць з 26 квітня 2013р. до 26 травня 2013р. За користування кредитом позичальник (відповідачка) сплачує проценти у розмірі 24,5% за місяць користування кредитом, що відповідає річній процентній ставці 294% річних та комісію за надання кредиту (разова комісія) у розмірі 9,8 % від суми кредиту (п.1.6, 1.7 кредитного договору). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються по дату повного виконання позичальником своїх зобов'язань. Згідно п. 2.3 кредитного договору позичальник сплачує на поточний рахунок або шляхом сплати коштів у готівковій формі, безпосередньо у касу кредитодавця платіж, який складається з відсотків за користування кредитом та грошові кошти за основною заборгованістю за кредитом до 26 травня 2013р. Згідно п. 2.8 кредитного договору відповідачка зобов'язувалась повністю повернути наданий кредит не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку передбаченого п. 1.2 цього договору. Прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіку розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем (п. 2.10 кредитного договору). Як вбачається із матеріалів справи, відповідачкою станом на дату розгляду справи, не сплачено жодного платежу за кредитним договором. Стороною позивача 27 серпня 2013р. було направлено відповідачці лист нагадування про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, а 28 жовтня 2013р. - претензійну вимогу. Однак, відповідачкою сума боргу погашена не була. При цьому, стороною позивача у відповідності до п. 2.10 кредитного договору було прийнято рішення про зупинення нарахування процентів по кредитному договору з 01 жовтня 2013р. Згідно п.2.11.1 кредитного договору за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу, з дня, наступного за датою платежу, визначеного графіком платежів, позичальник сплачує штраф за перше порушення у розмірі 1000,0 грн. Згідно п. 8.4 кредитного договору якщо позичальник не поверне кредит в строк, зазначений в п.1.2 даного договору, він сплачує пеню в розмірі 1% в день від суми фактичної заборгованості по договору. Як встановлено судом, відповідачка умови договору у визначений строк не виконала, кредитні кошти не повернуті, відсотки за користування кредитом не сплачені. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 30 вересня 2013р. заборгованість відповідачки за договором становить: 1500,0 грн. - заборгованості за кредитом; 1896,9 грн. - нарахованих відсотків; 3362,55 грн. - пені; 1000,0 грн. - штрафу; 15,65 грн. - 3% річних від простроченої суми. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, кредит та нараховані проценти за користування ним не повертаються, а відтак, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та 3% річних від простроченої суми, що в загальному розмірі складає 7775,1 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved