Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 06.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Кредобанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0382.09.00.2055 від 06.02.2013, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 80538,18 грн. Проте, вказані зобов`язання за Кредитним договором №0382.09.00.2055 від 06.02.2013 відповідачем не виконуються, кредитні зобов`язання відповідачем постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим станом на 22.03.2021 за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 38620,00 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №0382.09.00.2055 від 06.02.2013 в загальному розмірі 38620,00 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду від 27.05.2021 у справі відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач повідомив, що постійно сплачує грошові кошти за отриманим кредитом, проте, розмір заборгованості постійно збільшується, самостійно він не може розібратись з сумою заборгованості, проте, при зверненні до банку, декілька разів отримував різні суми до повного погашення, заперечував щодо стягнення пені. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 06.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (після зміни назви - Акціонерне товариство «Кредобанк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0382.09.00.2055 від 06.02.2013, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 80538,18 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 3491128 від 07.02.2013, випискою руху коштів по рахунку з 06.02.2013 по 22.03.2021. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банком зобов`язання за договором виконані у повному обсязі, натомість відповідачем не надано своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. У відповідності до розрахунку заборгованості за договором у зв`язку з чим станом на 22.03.2021 за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 38620,00 грн, що складається з: 26025,43 грн - сума заборгованості за кредитом; 12594,00 грн - заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, розмір заборгованості за кредитом жодними доказами не спростовано, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 26025,43 грн - підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення пені, слід зазначити, що в силу приписів ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Верховний Суд України у своїй постанові від 11.05.2016 року у справі № 6-37сц16 сформував висновок, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності. Аналогічний висновок підтримано і Верховним Судом у його постановах, зокрема, від 26.02.2020 року у справі № 201/6621/16-ц (провадження № 61-12427св18), від 29.05.2019 року у справі № 758/771/16-ц (провадження № 61-34470св18), від 11.12.2019 року у справі № 759/16734/15-ц (провадження № 61-22252св18). Разом з цим, матеріали позову не містять детального розрахунку заборгованості відповідача за пенею, так само пояснень щодо розрахунку не було надано в судвоому засіданні, зазначене позбавляє суд можливості перевірити правильність заявленої вимоги, у зв`язку з чим, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., позовні вимоги задоволено частково 26 025,43 грн (67% від 38620,00 грн.). Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю ІІ групи. Відтак, відповідач підлягає звільненню від сплати судового збору. Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з цим за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь Акціонерному товариству «Кредобанк» підлягає стягненню 1520,90 грн судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial