Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яке є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 17160,25 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, б/н від 16 лютого 2015 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5379,25 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,833 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 11 листопада 2020 року перед позивачем виникла заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом, пенею, штрафом, яка склала\~загальну суму 17160,25 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року прийнято до провадження цивільну справу, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 25 січня 2021 року, сторони були повідомленні належним чином. Однак, 25 січня 2021 року, у зв`язку з неявкою сторін, справу було відкладено на 03 березня 2021 року, про що повідомлені сторони. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідачки в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином, однак до суду не з`явилася, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала, а також не подавала відзив на позовну заяву. Разом із тим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачки, яка судові повістки отримує, проте з 30 грудня 2020 року до ухвалення даного рішення жодного разу до суду не прибула, станом розгляду справи не цікавилася, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. При цьому суд враховує правову позицію, висвітлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якої в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»,\~правонаступником якого\~є АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~(а.с.\~55,\~56,\~57,\~58-59)\~та [PERSON] \~(а.с.\~53)\~16\~лютого 2015\~року з\~метою створення\~кращих умов\~для виконання\~відповідачкою зобов`язань\~по кредитним\~договорам №\~SAMDN50000047153331\~від 06\~липня 2011\~року,\~№ ODX0RG27840081\~від 02\~жовтня 2012\~року була\~укладена Генеральна\~угода про\~реструктуризацію заборгованості\~ та\~приєднання до\~Умов та\~Правил надання\~продукту кредитних\~карт б/н\~(а.с.13,\~14-51)\~(а.с.\~12).\~Згідно Генеральної\~угоди зменшено\~розмір заборгованості,\~що виникла\~з часу\~надання кредиту,\~а саме\~процентів на\~499,65\~грн.,\~комісії на\~96,35\~грн.,\~штрафу на\~354,57\~грн.\~(кредитний\~договір №\~SAMDN50000047153331),\~що з\~дати підписання\~зазначеної угоди\~заборгованість складає\~2079,46\~грн.\~(п.\~1.1.2\~Генеральної угоди)\~(а.с.\~60-61).\~Також,\~згідно Генеральної\~угоди зменшено\~розмір заборгованості,\~що виникла\~з часу\~надання кредиту,\~а саме\~пені на\~2504,22\~грн.\~(кредитний\~договір №\~ODX0RG27840081),\~що з\~дати підписання\~зазначеної угоди\~заборгованість складає\~3919,79\~грн.\~(п.\~1.2.2\~Генеральної угоди)\~(а.с.\~60-61).\~Відповідно до\~п.\~2.1.\~Генеральної угоди\~банк надає\~позивальнику кредит\~в сумі\~5379,25\~грн.\~на строк\~12\~місяців,\~з 16\~лютого 2015\~року по\~16\~лютого 2016\~року,\~шляхом встановлення\~кредитної лінії\~на платіжну\~картку на\~споживчі цілі\~зі сплатою\~0,833%\~відсотка в\~місяць на\~суму залишку\~заборгованості по\~кредиту.\~Погашення заборгованості\~за кредитом\~повинно було\~здійснюватися з\~1\~по 25\~число кожного\~місяця.Згідно\~п. 2.2.\~Генеральної угодисторони погодили, що з моменту виникнення порушення повернення кредиту позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3454,79 грн. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню. В порушення умов зазначеної Генеральної угоди відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 11 листопада 2020 року з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом, пенею, штрафом склала загальну суму 17160,25 грн. (а.с. 7-8,). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язані видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним Генеральною угодою, однак, відповідачка всупереч вимогам чинного законодавства та Умов та правил надання банківських послуг належним чином свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконала та не здійснювала повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 11 листопада 2020 року становить 17160,25 грн., з яких: заборгованість за кредитом 3895,87 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 1894,77 грн., заборгованість за пенею 7914,82 грн.; штраф (за п. 2.2 Генеральної угоди) 3454,79 грн. (а.с. 7-8). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Судом не встановлено, що боржниця не виконала зобов`язання в повному обсязі з повернення кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідачка має сплатити штрафні санкції за кредитом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідачки заборгованості на загальну суму 17160,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3895,87 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1894,77 грн., заборгованості за пенею у розмірі 7914,82 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у розмірі 3454,79 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved