Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В 2017 році позивачка, діючи в інтересах своїх неповнолітніх дітей, звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідачки вартість поліпшення житла в сумі 19354 грн. На обґрунтування своїх вимог вказувала наступне. Після одруження в 2015 році із [PERSON] та народження їх двох дітей було вирішено, що вони із сімєю будуть проживати в будинку матері чоловіка відповідачки в справі. Оскільки це житло потребувало ремонту, то на її переконання вони почали його здійснювати, в тому числі, із коштів, отриманих нею як державна допомога при народженні дітей, за 19354 грн. купили та встановили в будинку металопластикові вікна. Однак до будинку вони не переїхали мешкати, а їх шлюбні відносини припинилися. Тому вважала, що відповідачка має відшкодувати вартість вікон. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити з тих же підстав, що були зазначені в ньому. Відповідачка просила відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що прямого дозволу на встановлення вікон вона не надавала, а будинок є спадщиною після смерті її чоловіка і його переоформлення, як того вимагала позивачка у разі переїзду до нього на постійне мешкання, потребує значних коштів. Також зазначала, що відшкодувати кошти за вікна вона не взмозі через відсутність заощаджень та невеликий заробіток. Суд заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали та докази справи, прийшов до наступних висновків. 20 березня 2015 року позивачка одружилася із [PERSON]. Під час їх шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] Даніїл та [PERSON], обоє 29 липня 2015 року. Однак їх відносини не склалися і шлюб був розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року. Після народження дітей, позивачкою було оформлено в Управлінні соціальних виплат і компенсацій Корабельного району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради державну соціальну допомогу при народженні дітей. 22 жовтня 2015 року кошти цієї допомоги, в первісній виплаті у сумі 25800 грн., були перераховані на її рахунок в ПАТ «КБ «Приватбанк», яким вона користувалася за допомогою пластикової платіжної картки. На частину цих коштів у жовтні 2015 року вона та її чоловік замовили виготовлення та встановлення восьми металопластикових вікон на загальну суму 19354 грн. (а.с. 4). Довідкою ПАТ «КБ «Приватбанк» від 12 серпня 2016 року (а.с. 3) підтверджується, що 29 жовтня 2015 року з карткового рахунку позивачки було перераховано та знято готівкою кошти в загальній сумі 19350 грн., що на переконання суду підтверджує сплату коштів за вісім металопластикових вікон. Відповідачка не заперечувала, що вікна були встановлені в будинку, де вона проживала за адресою: [INFO]. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 82 цього ж Кодексу визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Право власності на вказаний будинок належним чином оформлено не було. Відповідачка вказала, що будинок був куплений її чоловіком [PERSON] в радгоспі їх села, але документи про купівлю всі не збереглися. Відповідно до цивільної справи № 477/1341/17, отриманих судом із архіву Жовтневого районного суду, спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці першої черги, які проживали з ним на час відкриття спадщини: дружина [PERSON] відповідачка, сина [PERSON] колишній чоловік позивачки, дочка [PERSON], а також батько померлого [PERSON] Згідно з положеннями ст. 1267 ЦК України їх частки в спадщині є рівними, тобто по ? частині кожному. [PERSON] помер в 2010 році. Виходячи з пояснень відповідачки вона надала згоду на ремонт в будинку. Зазначала, що ремонт проводився її сином власними руками, а вікна були встановлені за «дитячі кошти». Хоча прямого дозволу на це вона не надавала. В той же час, виходячи з того, що ремонт будинку проводився чоловіком позивачки (він же син відповідачки), на проведення ремонту був згоден і він, і згоду на це надала відповідачка, тому суд приходить до висновку, що згода на поліпшення будинку шляхом встановлення в ньому металопластикових вікон була надана співвласниками. Також відповідачка вказала, що про майбутній переїзд до будинку її сина з дружиною та дітьми на постійне проживання була обізнана і її інша дочка. За змістом ст. ст. 1212 та 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно в натурі. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття майна, положення статті 1212 ЦК України\~може бути застосоване лише після того, якщо така правова підстава скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до положень ст. 356-358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; здійснення права спільної часткової власності; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Таким чином, за умови надання згоди співвласників на поліпшення будинку і враховуючи, що позивачка та її діти так і не переїхали проживати до будинку, де було вчинено поліпшення, то суд приходить до висновку, що власники будинку набули майно у виді восьми металопластикових вікон без достатніх на те правових підстав. Враховуючи неможливість відокремлення такого майна від будинку без суттєвого його пошкодження, то з відповідачки підлягає стягненню його вартість. В той же час, виходячи із положень ст. 1267 ЦК України, беручи до уваги, що відповідачка [PERSON] є лише співвласником будинку і їй належить його ? частина в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, тому з неї підлягають стягненню кошти, витрачені на купівлю та встановлення металопластикових вікон у цій частці, що складає 4838 грн. 50 коп. (19354 грн. : 4). За положеннями ст. 141 ЦПК України, з врахування звільнення позивачки від сплати судового збору при поданні позову, та враховуючи часткове задоволення позову, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 176 грн. 20 коп. (704 грн. 80 коп. : 4). З врахуванням викладеного,

Outcome: partial