Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~В березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 10 грудня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Дубрівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 25. Від шлюбу дітей вони не мають. Після одруження сторони проживали в [INFO]. Однак, спільне життя у них не склалося, вони не розуміли один одного. Восени 2013 року відповідач залишив її, і з того часу шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. [PERSON] на розірвання шлюбу не згідний. Позивачка просить шлюбу розірвати, оскільки перебування в шлюбі суперечить її інтересам, просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в заяві до суду просить справу розглядати у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 10 грудня 2010 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у виконкомі Дубрівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 25. Спільне сімейне життя в сторін не склалося, в зв'язку з чим восени 2013 року відповідач залишив позивачку і з того часу вони проживають окремо. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved