Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 27 березня 2007 року в загальній сумі 54652,16 доларів США, що станом на час подання позову було еквівалентно 861318 грн. 04 коп. Під час розгляду справи неодноразово уточнював свої вимоги і остаточно просив стягнути з нього загальну заборгованість в сумі 42225,91 доларів США, що еквівалентно 665480 грн. 34 коп. В обґрунтування свого позову зазначав, що 27 березня 2007 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк (далі [PERSON]) та громадянином [PERSON] був укладений договір кредиту № NKI0GK04040002 (далі Договір) про надання йому кредиту в сумі 50000 доларів США строком до 26 березня 2027 року зі сплатою відсотків за його користування. Однак позичальник не виконав умови [PERSON] в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в звязку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яка складається з наступного: борг по кредиту (страхові платежі згідно з п. 2.1.3 [PERSON]) 7234,42 долара США, борг за відсотками 26573,69 доларів США, борг по комісії 3865,23 доларів США, а також пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 4552,57 доларів США. Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. На останні судове засідання представник не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням завершувати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направивши на розгляд справи свого представника, яка під час розгляду справи просила відмовити в задоволенні позову через його безпідставність, оскільки вже є рішенням іншого суду, за яким з відповідача був стягнутий кредитний борг, а також просила застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до слідуючих висновків. 27 березня 2007 року між Банком та громадянином [PERSON] був укладений Договір, в якому сторони узгодили всі його суттєві умови. Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 7.1 [PERSON] зобовязався надати йому кредит в сумі 59000 доларів США шляхом надання не поновлюваної кредитної лінії на придбання житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, с. Мішково-Погорілове, вул. Лісова, 28, вартістю 50000 доларів США, та сплати страхових платежів в сумі 9000 доларів США. За користування кредитом він зобовязався сплачувати проценти в розмірі 1,0 % на місяць (12,0 % річних) та винагороду в розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця. Строк повернення кредиту по 27 березня 2027 року, а повернення повинно було здійснюватися щомісячно з 21 по 28 число кожного місяця рівними платежами в розмірі 656,36 доларів США, що складалося із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди. Також, п. 4.1 [PERSON] була передбачена відповідальність позичальника у разі порушення ним термінів сплати кредиту та процентів за його користування у виді пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в гривневому еквіваленті. Факт та обставини укладення кредитного [PERSON] сторонами не оспорюються. Слід відмітити, що на виконання умов [PERSON] первісно надав позичальнику кредит у сумі 50000 доларів США шляхом видачі готівкових коштів з каси Банку (а.с. 14). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Крім цього, положення статей 546, 548-552 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання, в тому числі неустойкою у виді пені. За положеннями ст. 549 ЦК України пеня є однією з видів неустойки, яка є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 550 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повністю виконав взяті на себе зобовязання за [PERSON], а позичальник [PERSON] навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому за ним утворилася заборгованість через неповернення кредиту. Цю заборгованість позивач розрахував наступним чином. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2011 року за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк з [PERSON] було стягнуто заборгованість за цим [PERSON], яка утворилася на 23 лютого 2011 року, в загальній сумі 51289,43 доларів США, що еквівалентно 407238,08 грн. Цей борг складався з наступного: борг по кредиту 47775,72 долара США, борг по процентам 2881,04 долара США, борг за комісією 400 доларів США, пеня 257,86 грн. Рішення оскаржено не було і набрало законної сили. До виконання воно не пред'являлося. Відповідно до уточнених позовних вимог (а.с. 106) загальна заборгованість, яку просить стягнути позивач з врахуванням зазначеного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, станом на 15 грудня 2014 року складає 42225,91 доларів США, що еквівалентно 665480 грн. 34 коп. Вона складається з наступного: борг по кредиту (страхові платежі згідно з п. 2.1.3 [PERSON]) 7 234,42 долара США, борг за відсотками 26573,69 доларів США, борг по комісії 3865,23 доларів США, а також пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 4552,57 доларів США. Відповідно до п. 2.1.3 [PERSON] позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до [PERSON] страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного [PERSON], і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно [PERSON] страхування. Згідно з укладеними додатковими угодами № 1 від 25 лютого 2013 року та № 2 від 10 червня 2014 року Банком були також надані позичальнику кредитні кошти на сплату страхових платежів, в зв'язку з чим редакція п. 7.1. первісного кредитного [PERSON] була змінена. За додатковою угодою № 1 кредит для сплати страхових платежі склав 14181,60 доларів США, а за аналогічною угодою № 2 ця сума була збільшена до 15168 доларів США. Також, за цими додатковими угодами була збільшена щомісячна процентна ставка до 1,17 %. Таким чином вимоги банку що стягнення кредитного боргу в частині страхових платежів у сумі 7234,42 долара США є обґрунтованими. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача вказувала про пропуск позивачем строку позовної давності. З цього приводу суду зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення (ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України). В той же час, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін з обов'язковим укладенням письмового договору, що передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 259 ЦК України. Так, відповідно до умов додаткових угод від 23 лютого 2013 року та від 10 червня 2014 року до кредитного [PERSON] його сторони дійшли згоди, що строк позовної давності за вимогами за цим правочином складає 50-ть років. Тому заява представника позивача про необхідність застосування строку позовної давності по вимогам до [PERSON] є безпідставною і задоволенню не підлягає. Пунктом 2.3.3 [PERSON] було передбачено право кредитора на дострокове стягнення кредиту, винагороди, комісії у разі порушення позичальником зобов'язань за правочином, що можливо за умови направлення йому відповідного повідомлення. Такі умови Банком були дотримані (а.с. 144-147). Посилання представника відповідача про неврахування Банком при розрахунку заборгованості платежів, які сплатив позичальник в період 2015 року також не заслуговують на увагу, оскільки борг, який [PERSON] просить стягнути з відповідача, відповідно до уточнених позовних вимог (а.с. 106) та розрахунку заборгованості (а.с. 108-115), вирахуваний на 15 грудня 2014 року, тому здійснені ним в 2015 році платежі на погашення кредиту в розрахунок цього боргу не входять. Таким чином з відповідача підлягає стягненню борг по кредитному договору станом на 15 грудня 2014 року в повному розмірі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, у виді судового збору, сплаченого при поданні позову до суду в сумі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved