Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» 12.03.2019 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 04.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 57200,00 доларів США на термін до 04.07.2017 року. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 15.02.2019 року склав 421026,27 США, з яких: 48188,81 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 101624,44 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10197,69 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 261015,33 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 25051,96 доларів США, що за курсом 27,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.02.2019 року складає 680160,71 грн. за кредитним договором від 04.07.2007 року. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, що підтверджується розпискою. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 04.07.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 22-23), та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNU0G08441348, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 57200,00 доларів США на термін до 04.07.2017 року, а позичальник зобов`язалась кошти прийняти, належним чином використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с. 10-11). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 15.02.2019 року складає 421026,27 США, з яких: 48188,81 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 101624,44 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10197,69 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 261015,33 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, в межах заявлених позивачем вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 25051,96 доларів США, що за курсом 27,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 15.02.2019 року складає 680160,71 грн. за кредитним договором від 04.07.2007 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10202,41 грн. (а.с. 24) покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved