Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 28.04.2011 у розмірі 40378 грн. 19 коп. та судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши клопотання про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Попова Л.П. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначивши, що її довірителька дійсно має заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту, які має на меті погасити. Заборгованість по нарахованій пені та штрафах відмовляється погашати, оскільки вважає їх незаконно нарахованими та такими, що суперечать позиції Великої Палати Верховного Суду висвітленій у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Вислухавши представника відповідача, врахувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом установлено, що 28.04.2011 [PERSON] склала анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Свої підписом, відповідач надала згоду, що анкета-заява з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» в «ПриватБанк» та «Тарифами Банку», розміщеними на сайті банку, складають договір, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до умов якого, [PERSON] отримала кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. За довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000044462828, [PERSON] 28.04.2011 ознайомилася з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів та зобов`язалася при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] має борг перед банком у розмірі 10726 грн. 82 коп. за тілом кредиту та 11688 грн. 56 коп. за простроченим тілом кредиту. Також позивач зазначає у позовній заяві про заборгованість відповідача в сумі 14636 грн. 18 коп. - за пенею за прострочене зобов`язання, сумі 927 грн. 67 коп. - за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., сумі 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксована частина) та сумі 1898 грн. 96 коп. - штрафу (відсоткова складова). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідно до умов договору, з відповідача на користь позивача слід стягнути 10726 грн. 82 коп. за тілом кредиту та 11688 грн. 56 коп. за простроченим тілом кредиту. Крім того, суд вважає, що оскільки [PERSON] була обізнана з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (про що свідчить її підпис у довідці про умови кредитування), вона зобов`язана сплатити на користь позивача штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту у зв`язку з порушенні термінів погашення заборгованості за кредитом, що становить 1620 грн. 76 коп. (1120,76+500) Разом з цим, суд не погоджується з вимогою позивача, що стосується стягнення 14636 грн. 18 коп. - за пенею за прострочене зобов`язання та сумі 927 грн. 67 коп. - за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. За змістом ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов`язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, головним критерієм в оцінці правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того самого виду порушення. Тобто застосування і штрафу і пені пов`язано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобов`язань за договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Cуд відмовляє у вимогах про стягнення пені, як різновиду неустойки у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України (подвійна відповідальність за одне й те саме порушення). Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а відтак про безпідставність вимог банку в цій частині Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015. Підстав для відступлення від даної правової позиції, в даному випадку, суд не вбачає. З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу за порушення зобов`язання нараховані як пеня, так і штраф, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором не відповідає нормам діючого законодавства та є безпідставним. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості 10726 грн. 82 коп. за тілом кредиту, 11688 грн. 56 коп. за простроченим тілом кредиту, 500 грн. за штрафом (фіксована частина), 1120 грн. 76 коп. за штрафом (процентна складова), а всього 24036 грн. 14 коп. У решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1143 грн. 52 коп.

Outcome: partial