Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 15 травня 2003 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. С.Сабадаша, № 31 в с. Ванчинець, Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом по 1/6 частці спадкового майна прийняли її донька [PERSON] та її чоловік [PERSON]. 07 березня 2012 року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку спадкового домоволодіння. Спадщину вона як спадкоємець по заповіту прийняла своєчасно. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району від 08 лютого 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. С. Сабадаша, № 31 в с. Ванчинець Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали троє осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1953 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 15 травня 2003 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З копії свідоцтва про одруження серії І-МИ № 305398 від 19 квітня 1978 вбачається, що [PERSON] була дружиною [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-МИ № 290934 від 03 травня 1993 року [PERSON] була матірю позивачки, яка після укладання шлюбу змінила своє прізвище на «Гіцу», а потім на «Літвін», що підтверджується наявними у справі довідками відділу реєстрації цивільного стану Чернівецької міського управління. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно як спадкоємці за законом 1 черги по 1/6 частці спадкового майна прийняли її донька позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON], які в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини вступили у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 234 від 08 лютого 2017 року. 07 березня 2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння, яка складається з 1/3 частки домоволодіння, яка належала йому як члену колишнього колгоспного двору та 1/6 частки яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON]. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 20 травня 2003 року та посвідчений секретарем Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачці все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] та спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], спадщину після їх смерті прийняла своєчасно, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, суд

Outcome: approved