Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.48). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося за закінченням терміну зберігання (а.с.26-27); будь-яких заяв, клопотань, пояснень чи відзиву до суду не подавала, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за довіреністю Баранець З.О. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки (а.с.49), надала суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.51-53). Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.38). Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Встановлено, що з 11 березня 2011 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.12), який [INFO] помер. Від зареєстрованого шлюбу, [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] (а.с.11). В період з 2011 року по 2018 рік [PERSON] разом з донькою мешкала за місцем своєї реєстрації, за адресою: [ADDRESS] , але згодом змінила місце свого проживання. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає за вищевказаною адресою (а.с.13) в багатодітній родині бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] , та перебувала на їх повному матеріальному забезпеченні. З 2018 року [PERSON] з дитиною не проживає, ніяким чином не приймає участі у житті своєї доньки, не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням доньки, що негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток як складову виховання. Матір дитини не цікавиться необхідністю надання дитині належного харчування, необхідністю в ліках у разі потреби, одяг чи інші речі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, що негативно впливає на її розвиток. Неповнолітня [PERSON] навчається у 3-ому класі КЗ Підгороднянський НВК №1 (а.с.5), однак [PERSON] жодного разу не відвідала школу і жодного разу не приймала участі у батьківських зборах, не спілкується з класним керівником дитини. [PERSON] надала нотаріальну посвідчену 06 лютого 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстровану в реєстрі за № 102, заяву про відмову від своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та згоду на усиновлення дитини будь-яким громадянином України або іншої країни (а.с.8). Наразі [PERSON] , [INFO] постійно проживає разом з бабусею [PERSON] , яка турбується про здоров`я онучки, забезпечує всім необхідним, повністю опікується про дитину, займається її вихованням, розвитком та матеріально забезпечує її всім необхідним. Відповідачка взагалі не надає фінансової допомоги на утримання доньки, яка потребує належного рівня життя та гідного фінансового забезпечення на харчування, одяг та інші речі вжитку. Дівчинка забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною оточуючою атмосферою. Орган опіки та піклування в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її доньки [PERSON] , [INFO] , про що служба надала вмотивований висновок (а.с.51-53). У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідачка по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно міста перебування доньки, а з боку [PERSON] ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю та прийманні нею участі у вихованні, вище викладені обставини свідчать про небажання [PERSON] виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на неї законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, що узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 420/1753/18 (провадження № 61-22933св19) від 14 травня 2020 року. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності з принципами Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, які виходячи з ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства: дитина для повного та гармонійного розвитку її особи потребує любові і розумі Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батька усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Зазначене свідчить про те, що [PERSON] самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки встановлено, що відповідачка не виконує свої батьківські обов`язки, самоухилилася від виховання та матеріального забезпечення дитини, не піклується про життя та здоров`я своєї неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідачки батьківських прав, та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] повинно бути стягнуто сплачений позивачем судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved