Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

В березні 2019 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: 47/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що їм належить 47/100 частин будинку на підставі Договору дарування житлового будинку по [ADDRESS] В певний час за даним домоволодінням зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично не проживає в будинку більше п`яти років, виїхав на інше постійне місце проживання за кордон. Відповідач в будинку не проживає, будь-яких обов`язків по його утриманню не несе, витрати на комунальні послуги не здійснює. Реєстрація відповідача за даним будинком впливає на права позивачів щодо отримання субсидії, у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому вимушені звернутись з даним позовом до суду. Судові витрати понесені позивачами а саме судовий збір просять залишити їхніми витратами та не стягувати з відповідача. Ухвалою суду від 13.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення ( викликом) сторін. Позивачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду направили заяву, відповідно до якої просили здійснювати розгляд справи в їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань, пояснень, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду, 02.05.2019 р. направив заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Зважаючи на те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи відповідно до ч.2\~ статті 247 ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Вимогами ст. ст.13,81\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками 47/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , на підставі Договору дарування житлового будинку від 16.12.2005 р. (а.с.9), вказана обставина підтверджується також і витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.10) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.01.2006 р.(а.с.11). Відповідно до будинкової книги реєстрації громадян в будинку [ADDRESS] , [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] з [INFO] . (а.с.12-15). З акта обстеження місця проживання від 01.03.2019 р. за № 410 складеного депутатом Коростишівської міської ради вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] однак не проживає за вказаною адресою протягом 5-ми років (а.с.16). Згідно зі\~ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383\~ЦК України визначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни які мають у приватній власності будинок (квартиру) користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати і т.п. Враховуючи те, що згідно ч.2 ст.\~64\~ЖК України відповідач не є членом сім`ї позивача, ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вище вказаному будинку між ними не укладалося, виходячи зі змісту Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс-11- звільнення особами спірного житлового приміщення та їх відсутність без поважних причин за місцем реєстрації у встановлений строк є достатньою правовою підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житлом, а тому суд дійшов до висновку що [PERSON] , слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим будинком. На підставі викладеного та

Outcome: approved