Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом та посилаються на те, що вони є співвласниками житлового будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. В цьому житловому будинку зареєстро-вано місце проживання [PERSON] та її дочки [PERSON] Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Відповідачі не проживають в житловому будинку ще з квітня 2015 року. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. У судовому засіданні [PERSON] та представник позивачів [PERSON] підтриму-ють позов. Представник відповідача [PERSON] заперечує проти задоволення позову. В об-ґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що його довіритель [PERSON] та [PERSON] постійно зявляються в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. Крім того, в цьому житловому будинку зберігаються речі відповідачів. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. [PERSON] не зявилась у судове засідання. Вона була завчасно у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина під-тверджується розпискою про вручення їй судової повістки (а.с.46). Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідків, а та-кож дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволен-ню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. [PERSON] належить 11/15 часток, а [PERSON] та [PERSON] по 2/15 частки в цьому обєкті нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються копією договору дарування (а.с.11) та копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.5, 7, 9). 11 липня 2003 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Після цього [PERSON] та її дочка [PERSON] вселились в житловий будинок по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. В цьому житловому будинку зареєстровано місце проживання відповідачів. Вказані обставини підтверджуються копією прибудинкової книги (а.с.19-20). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2015 року (а.с.16) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою. [PERSON] стверджувала, що з травня 2015 року [PERSON] та її дочка [PERSON] не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. Відповідачі добровільно виселились у звязку з тим, що [PERSON] не хотіла проживати з [PERSON] однією сімєю. Вона проживає з іншим чоловіком. Речі відповідачів відсутні у вказаному житловому будинку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусід-кою. [PERSON] також стверджувала, що з травня 2015 року [PERSON] та її доч-ка [PERSON] не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борис-полі. Протягом двох років поспіль [PERSON] не бачила відповідачів взагалі. Представник відповідача [PERSON] не подав жодного доказу на підтвердження наявності поважних причин, які перешкоджають його довірителю [PERSON] та її доч-ці [PERSON] проживати у житловому будинку. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що відповідачі не користуються вказаним житлом без поважних причин понад один рік. З огляду на це суд вважає допустимим визнати [PERSON] та її дочку [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. В матеріалах цивільної справи містяться акти обстеження житлово-побутових умов, складені депутатом Бориспільської міської ради [PERSON] (а.с.17, 18). З цих пись-мових доказів вбачається, що відповідачі не проживають у вказаному житловому будин-ку з травня 2015 року. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться копії інших актів обстеження житлово-побутових умов, складених депутатом Бориспільської міської ради [PERSON] (а.с.38, 39). З цих письмових доказів вбачається, що [PERSON] та її дочка [PERSON] не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі з 2016 року. Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.4 цієї ж статті результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є депутатом Бориспільської міської ради. [PERSON] не складав жодний з наведених вище актів обстеження житлово-побутових умов. Він підписав їх, не перевіряючи обставини, ви-кладені в цих актах. [PERSON] взагалі не відомо, з якого часу [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому будинку по вул. Банківській, 25 в м. Борисполі. З огляду на це суд вважає, що показання свідка [PERSON] повністю спростову-ють достовірність наведених вище актів обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові ви-трати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частко-вому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів . Солідарне стягнення суми судових витрат законом не перед-бачено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 640 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією №93 від 15 березня 2017 року (а.с.1). Предявлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 320 гривень (640 : 2).

Outcome: approved