Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б\\н від 20.05.2014 року у розмірі 16\~597 грн. 73 коп. та судові витрати у розмірі 1\~921 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б\\н від 20.05.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4185,02 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 13.06.2019 року становить 16\~597 грн. 73 коп. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2019 року позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Якщо в зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. З угоди вбачається, що [PERSON] своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений і згоден з умовами надання банківських послуг, які разом із угодою складають договір про надання банківських послуг /а.с. 7/. Відповідно до п. 2.1 укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б\\н від 20.05.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4185,02 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту на строк 24 місяці з 20.05.2014 року по 31.05.2016 року. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення заборгованості, шляхом надання банку грошових коштів щомісячними платежами з 1 по 25 число кожного місяця в сумі 209,42 грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 31.05.2016 року /а.с. 7/. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач прийняв на себе зобов`язання: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором - відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг; у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку - відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.06.2019 року виникла заборгованість, яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом в сумі 3\~869 грн. 64 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3\~497 грн. 70 коп.; - заборгованість за пенею та комісією в сумі 8\~644 грн. 76 коп.; - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 585 грн. 63 коп. Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 4-5/. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж здійснено відповідачем 03.08.2015 року, однак позивач звернувся до суду з позовом лише 01.07.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 3\~869 грн. 64 коп. у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за процентами, суд виходить з наступного. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в повному розмірі повернуто не було, нараховані проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-249цс15. Таким чином, враховуючи дату звернення з позовом 01.07.2019 року, наявність клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, положення ст.ст. 257, 267 ЦК України, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом за період з 01.07.2016 року по 13.06.2019 року /дата, на яку складено розрахунок/, що складає: 3497,70 грн. /розмір процентів станом на день складення розрахунку/ мінус 1528,05 грн./ розмір процентів станом на 31.07.2016 року/, що дорівнює 1969,65 грн. За правилами ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. До вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/ застосовується спеціальна позовна давність в один рік /п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України/. Тому враховуючи дату звернення з позовом 01.07.2019 року, наявність клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, положення п. 1 ч. 2 ст. 258, ст. 267 ЦК України, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню пеня та комісія за період з 01.07.2018 року по 13.06.2019 року /дата, на яку складено розрахунок/, що складає: 8644,76 грн. /розмір комісії та пені станом на день складення розрахунку/ мінус 7096,96 грн./ розмір комісії та пені станом на 31.07.2018 року/, що дорівнює 1547,80 грн. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача штраф передбачений\~п.2.2\~Генеральної угоди\~у сумі 585 грн. 63 коп. Отже загальна сума, що підлягає стягненню становить 1969,65\~грн. + 1547,80 грн. + 585,63 грн. = 4103,08 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та положень ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial