Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; а також стягнення з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що вона, [PERSON] є хрещеною матір'ю дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матір'ю дітей є [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ст. 135 ч. 1 СК України. Відповідачка усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не дбає про розвиток та життя дітей, долею дітей не цікавиться, їхнім вихованням не займається, вона повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому вона, [PERSON] вирішила звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в особі служби у справах дітей надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 червня 2006 року виданим Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.11) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 жовтня 2009 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.12). Мати злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, не приділяє дітям належної уваги, не дбає про їх розвиток та життя. За весь час перебування дітей у сім'ї позивачки, [PERSON] долею своїх дітей не цікавилась, їх вихованням не займалася. [PERSON] остаточно усунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. За висновком Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року вих. № 1-39-660/0/290-14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], встановлено, що мати злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вважають за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей (а.с.31-32). Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дітей, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 3 ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). Інформація про батька дітей внесена до актових записів про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.11,12). Таким чином, у зв'язку з відсутністю заяв від осіб, зазначених у ч. 4 ст. 167 СК України, та відсутності подання органу опіки та піклування, передання малолітніх дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, відповідає нормам закону та здійснено для забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 13 січня 2005 року № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дітей, суд дійшов висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність стягнення з неї аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття починаючи з 20 березня 2014 року на користь [PERSON], допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави необхідно також стягнути судовий збір за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved