Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.10.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № GP-6883186, на підставі якого видано кредит в розмірі 13371 грн. 21 коп. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», і відповідно ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», була передана заборгованість за кредитним договором. 21.12.2018 рокуПублічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» змінило тип товариства на Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк». У зв`язку із порушенням умов сплати кредиту відповідачем станом на 21.07.2020 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 29601 грн. 38 коп.Позивач у позові просить стягнути вказану заборгованість та понесені судові витрати з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позивачем подано позовну заяву з порушенням строків позовної давності, також зауважив, що вимога банку про стягнення з відповідача суми комісії за обслуговування кредиту не підлягає задоволенню, оскільки обслуговування кредиту не направлено на задоволення потреб відповідача, про що також надав відзив на позовну заяву. Відповідь на відзив позивачем не подана. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що 13.10.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № GP-6883186, на підставі якого видано кредит в розмірі 13371 грн. 21 коп. Відповідно до п. 2.1 Загальних умов договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит з метою та у сумі кредиту, вказаній в пропозиції, а позичальник зобов`язався сплатити банку разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом та комісії, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит банку частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів, але в будь-якому випадку не пізніше останнього дня строку кредиту, зазначеного в пропозиції ( а.с. 6-7). 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», і відповідно ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», була передана заборгованість за кредитним договором. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» змінило тип товариства на Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (а.с.38-40). 08.11.2017 року позивач направляв на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № GP-6883186 від 13.10.2014 року (а.с.9), однак добровільно заборгованість відповідачем погашена не була. Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 21.07.2020 року складає 29601 грн. 38 коп., яка складається з наступного: 12671 грн. 01 коп.. - заборгованість за кредитом, 2302 грн. 42 коп.. - заборгованість по процентам, 7942 грн. 35 коп.. - заборгованість за комісією, а також штраф - 6685 грн. 60 коп.(а.с.15-37). Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено представником відповідача суд дійшов до наступного висновку. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до довідки про стан та історію заборгованості встановлено, що автоматичною рекласифікацією стандартної заборгованості 05.07.2018 року сплачено з карткового рахунку [PERSON] кошти в розмірі 180 грн. 51 коп. (а.с.11). За захистом своїх прав та законних інтересів АТ «ПУМБ» звернулось до суду, згідно поштового конверту 30.07.2020 року , (позов надійшов до суду , згідно штампу на позовній заяві 03.08.2020 року), що свідчить безпідставність застосування позовної давності до цих спірних правовідносин. Тобто, судом встановлено і підтверджено належними письмовими доказами той факт, що відповідач [PERSON] дійсно отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не сплачено тіло кредиту в розмірі 12671 грн. 01 коп. та суму процентів в розмірі 2302 грн.42 коп. які підлягають стягненню. У частині стягнення заборгованості за штрафом в розмірі 6685 грн. 60 коп., суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на наступне. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Як встановлено судом у відповідності до довідки про стан та історію заборгованості 05.07.2018 року сплачено з карткового рахунку [PERSON] кошти в розмірі 180 грн. 51 коп. (а.с.11) тобто кінцевою датою для звернення за вимогою про стягнення штрафу є 05.07.2019 року. За захистом своїх прав та законних інтересів АТ «ПУМБ» звернулось до суду згідно поштового конверту 30.07.2020 року , (позов надійшов до суду , згідно штампу на позовній заяві - 03.08.2020 року), що свідчить пропуск позивачем строку для подачі позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу. Разом із тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованість за комісією з підстави того, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів» . Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (в редакції, чинній на час укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 зроблено висновок про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Отже, є наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми за кредитом в розмірі 12671 грн. 01 коп. та заборгованості за процентами в сумі 2302 грн. 42 коп., що разом складає 14973 грн. 43 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу та пропущеним строком позовної давності. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Перший Український Міжнародний банк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 14973 грн. 43 коп., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 29601 грн. 38 коп., задоволено на суму 14973 грн. 43 коп.) 2102,00грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 14973 грн.43 коп./ 29601 грн. 38 коп.=1063 грн. 27 коп.).

Outcome: partial