Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №Z02.230.70945 від 09 грудня 2015 року розмірі 15 421 грн. 88 коп., судові витрати у сумі 2 102 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 100 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що 09 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит у розмірі 16 534 грн. 00 коп. грн. строком на 60 місяців, зі сплатою 10 % річних та погашенням кредиту і відсотків у терміни, передбачені умовами договору. [INFO] [PERSON] помер. На день його смерті існувала заборгованість за кредитним договором, розмір якої, станом на 04 березня 2020 року, становить 15 421 грн. 88 коп., з яких в тому числі: прострочений борг-14 547 грн. 27 коп., прострочені проценти - 575 грн. 10 коп. та штрафні санкції 299 грн. 51 коп. 15 лютого 2017 року Чернігівській районній державній нотаріальній конторі банком було надіслано претензію кредитора, якою повідомлено про необхідність погашення спадкоємцями померлого вказаної заборгованості. 21 лютого 2017 року претензію отримано нотаріальною конторою та заведено спадкову справу № 331/2017 до майна померлого [PERSON] , про що повідомлено позивача. 11 лютого 2020 року на адресу банку надійшов лист від Чернігівської районної державної нотаріальної контори, у якому було повідомлено про оформлення спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтв про право на спадщину. Позивач зазначає, що банком пред`явлено вимоги до спадкоємця протягом шести місяців з дня коли стало відомо про видачу свідоцтва про право на спадщину, тому строк пред`явлення позову не пропущено. Відтак позивач просить суд стягнути борг із спадкоємця. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2020 року відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z02.230.70945. Згідно з п. п. 1.1. та 1.2. Кредитного договору Банк, надав кредит [PERSON] у розмірі 16 534 грн. строком на 60 місяців і таким чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором. В свою чергу позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит разом з відсотками та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22). Станом на день смерті позичальника існувала заборгованість за кредитним договором розмір якої, згідно довідки розрахунку (а.с.21) станом на 04 березня 2020 року, становить 15 421 грн. 88 коп., з яких в тому числі: прострочений борг-14 547 грн. 27 коп., прострочені проценти - 575 грн. 10 коп. та штрафні санкції 299 рн. 51 коп. 11 лютого 2020 року на адресу банку надійшов лист від Чернігівської районної державної нотаріальної контори, у якому було повідомлено про оформлення спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтв про право на спадщину. Судом за даними спадкової справи встановлено, що 05 лютого 2020 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 6,0838 га, що розташована на території М.Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, яка належала останньому за життя. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що станом на день подання позову банком не виконано зобов`язання за кредитним договором спадкодавцем [PERSON] . Статтею 1282 ЦК України також передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Потрібно також враховувати, що за ст. 607 ЦК зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. У зв`язку з цим, враховуючи, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, то за відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов`язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач - [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] , сума позову не перевищує вартості успадкованого майна , тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. З метою надання професійної правничої допомоги між AT «Ідея Банк» та Адвокатським об`єднанням «АСТРІМ» укладено договір про надання AT «Ідея Банк» правової допомоги №ЮО-01/01/19 від 01 січня 2019. На виконання умов Договору адвокату Олешек О. М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії JIB №001149 від 28 вересня 2018 року) видано довіреність для представництва та захисту інтересів позивача. Клієнту згідно умов Договору було надано правову допомогу за цінами згідно Додатку №1 до Договору «Тарифи на правову допомогу у справах» та розраховано ціну послуг (робіт), у підтвердження надання яких було складено та підписано між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням відповідний акт приймання-передачі наданих послуг, і які були оплачені Адвокатському об`єднанню. Згідно з умовами п. п. 5.2.1. - 5.2.3. Договору оплата гонорару Адвокатському об`єднанню сплачуються Клієнтом не пізніше 16-го числа кожного місяця, який слідує за місяцем у якому були надані послуги, за реквізитами Адвокатського об`єднання, вказаними в Розділі 8 Договору та відповідно до Тарифів, визначених в Додатку №1 до Договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених банком витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: Договір про надання правової допомоги № ЮО-01/01/19 від 01 січня 2019 року, довіреність про надання правової допомоги, тарифи на провову допомогу у справах, Додаткові угоди № 1 та № 2 до Договору про надання правової допомоги, Акт приймання - передачі наданих послуг від 01 квітня 2020 року, Витяг з Додатку до Акту приймання-передачі наданих послуг, випискою по особовим рахункам є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витраченого на ведення справи часу), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 2 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved