Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ 'Ощадбанк' (далі також - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - відповідач) про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що 13.03.2013 між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір № 1957 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, банк на підставі наданих відповідачем документів відкрив поточний рахунок № [NUMBER] та надано платіжну картку. 13.03.2013 між банком та відповідачем було укладено до кредитного договору додатковий договір № 1, відповідно до якого, банк встановив відповідачу на його картковий рахунок кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою 24% річних на строк дії платіжної картки. Термін дії платіжної картки до листопада 2024 року. Відсотки за користування кредитом сплачуються щомісячно. Порядок погашення заборгованості за кредитом визначений п. 1.7 Кредитного договору, а саме: здійснюється шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку. Позивач зазначає, що відповідачем порушуються умови користування кредитом, а саме: умова щомісячної сплати процентів за користування кредитними коштами. Станом на 14 грудня 2020 року за відповідачем рахується наступна заборгованість: - заборгованість по кредиту - 13846,85 грн.; - проценти за користування кредитом - 147,36 грн.; - заборгованість за комісією за розрахункове касове обслуговування - 7,00 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 150,32 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1,02 грн. Загальна сума заборгованості становить 14152,55 грн. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою зобов`язання за кредитним договором залишаються невиконаними, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирди Б.К. від 30.12.2020 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 25.01.2021 (а.с.51). Ухвалою суду від 25.01.2021 розгляд справи відкладено на 15.02.2021, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення судової повістки відповідачу (а.с.66). Ухвалою суду від 15.02.2021 розгляд справи відкладено на 16.02.2021, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся належним чином, в судове засідання (а.с.72). Ухвалою суду від 16.02.2021 вирішено провести заочний розгляд цивільної справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.61). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки та через оголошення на офіційному веб-порталі суду. Причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Згідно з ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13.03.2013 банк уклав з відповідачем кредитний договір № 1957 та відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та видано платіжну картку (а.с.13-14). 13.03.2013 між банком та відповідачем було укладено до кредитного договору додатковий договір № 1, відповідно до якого, банк встановив відповідачу на його картковий рахунок кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами. Термін дії картки до листопада 2024 року (а.с.20). Порядок погашення заборгованості за кредитом визначена п. 1.7 Кредитного договору, а саме: здійснюється шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку. Відповідно до п. 1.10 Кредитного договору, Банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, пені та сплаті заборгованості відповідного до умов Договору. Разом з тим, в порушення договірних умов, відповідач станом на 14.12.2020 не виконав свої зобов`язання щодо повернення коштів, в результаті чого утворилась заборгованості в розмірі 14152,55 грн., а саме: - заборгованість по кредиту - 13846,85 грн.; - проценти за користування кредитом - 147,36 грн.; - заборгованість за комісією за розрахунково-касове обслуговування - 7,00 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 150,32 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1,02 грн. Доказів повернення несплаченої суми грошових коштів, або повідомлення про підстави неможливості погашення боргу відповідачем суду не надано. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором від 13.03.2013. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договори є обов`язковими для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається зі змісту ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (меморіальний ордер № 4047311524 від 18.12.2020), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved