Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, підписав Заяву № б/н від 12 вересня 2015 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 15000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідачем були порушені зобов`язання умов кредитного договору, у нього станом на 13 січня 2019 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 39698,15 гривень, що складається з: тіла кредиту 6730,24 гривень, нарахованих відсотків за користування кредитом 19464,04 гривні, пені 11137,29 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 1866,58 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача суму в розмірі 39698,15 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачем до суду подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 12 вересня 2015 року отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦПК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13 січня 2019 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 39698,15 гривень, що складається з: тіла кредиту 6730,24 гривень, нарахованих відсотків за користування кредитом 19464,04 гривні, пені 11137,29 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 1866,58 гривень. Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст.ст.526, 527, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 6730,24 гривень та нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 19464,04 гривні, є правомірними і підлягають до задоволення. Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, з таких підстав. Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов`язання. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 11137,29 гривень за порушення умов договору. До задоволення в частині санкцій підлягає вимога щодо стягнення з відповідача штрафів в розмірі 2366,58 гривень. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 28560,86 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредитом 6730,24 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом 19464,04 гривні та штрафи передбачені умовами договору 2366,58 гривень. Крім того, згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Аналізуючи вищевказане положення законодавства, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційний розміру задоволених позовних вимог в сумі 1381,96 гривня (71,94%=1381,96 гривня). На підставі ст.ст.509, 510, 526, 549, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial