Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом, який уточнило 06.03.2019 року, до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 16548 грн. 16 коп. за кредитним договором № б/н від 22.08.2012 року. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що згідно кредитного договору № б/н, укладеного 22.08.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON] , остання отримала кредит в розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 13.11.2018 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 16548 грн. 16 коп., з яких: 2775,80 - заборгованість за кредитом; 11608,16 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 764,20 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 11.03.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а також призначено розгляд справи в приміщення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на 13 год. 00 хв. 05.04.2019 року без виклику сторін. Однак, 05.04.2019 року розгляд справи було відкладено на 18.04.2019 року та викликано сторін у судове засідання, у зв`язку з перебуванням головуючого - судді Лущак Н.І. у відпустці. 18.04.2019 року та 07.05.2019 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи та відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання 29.05.2019 року не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання 29.05.2019 року не з`явилася, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Також, згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» (змінена назва - АТ КБ «ПриватБанк», а.с. 35, 36, 37, 38-39) та відповідачем [PERSON] 22.08.2012 року був укладений договір без номера (а.с. 7-32) (далі - Кредитний договір), згідно якого остання отримала кредит в розмірі 4100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, а.с. 56), за користування яким зобов`язалася сплатити 2,5 % в місяць (30,00 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а.с. 8). Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банка, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (відповідач) 25.02.2014 року на її картці встановлено кредитний ліміт 4100,00 грн., 09.06.2016 року - знижено кредитний ліміт до 3280,00 грн. (а.с. 56). Відповідно до довідки про надання кредитних карток термін дії кредитної картки встановлений до 12/17 (а.с. 57). Також відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк, окрім випадків зміни розміру кредитного ліміту, зобов`язаний не менше чим через 7 днів до здійснення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку, у випадку не надходження протягом 7 днів від клієнта повідомлення про незгоду з змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови. Так, відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які є невід`ємною частиною кредитного договору, відсоткова ставка по кредиту станом на день встановлення кредитного ліміту становила 2,5 в місяць (30,00 % на рік), з 01.09.2014 відсоткову ставку було збільшено до 2,9 % в місяць (34,80 % на рік), з 01.04.2015 року відсоткову ставку було збільшено до 3,6 % на місяць (43,20 % річних) (а.с. 8). Відповідно п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафтом у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її особистим підписом у анкеті-заяві (а.с. 7 зворот). Відповідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100,0 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених Тарифів. Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів нараховується пеня в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення кредиту + 50,0 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,0 грн., а також в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення кредиту + 100,0 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,0 грн. другий місяць поспіль і більше (а.с. 8). Згідно п. 2.1.1.7.6 даних умов, при порушенні клієнтом строків платежів передбачених договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» штраф за порушення строків платежів за будь-яких із грошових зобов`язань, передбачених договором, складає 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с. 8). Відповідач одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] за період з 22.08.2012 року по 13.11.2018 року (а.с. 58-59). Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконувала, та згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 22.08.2012 року, станом 13.11.2018 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 16548 грн. 16 коп., з яких: 2775,80 - заборгованість за кредитом; 11608,16 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,0 грн. - штраф (фіксована частина); 764,20 грн. - штраф (процентна складова)(а.с. 5-6). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Разом з цим, суд вважає, що покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі №347/1910/15-ц. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором без номера від 22.08.2012 року, та те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом та нарахованої пені у розмірах, що зазначені у письмовому розрахунку суми заборгованості по кредиту. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити, оскільки до відповідача за прострочення платежів застосовано неустойку у виді пені. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених судових вимог, а саме 1774,24 грн. (платіжне доручення № PROM6В465Х від 16.01.2019 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial