Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи та доводи скарги, вважає рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору №\~DNH4KP11601445 від 26.04.2006\~\~ року [PERSON]\~отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 12 216,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 25,08% на рік з кінцевим терміном повернення 26.10.2009 року. Зобовязання за даним договором було забезпечено договором поруки від 20.10.2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк» в межах суми 10\~000,00 грн.. [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 19.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 87805,53 грн., а саме: 12216,10 грн. заборгованість за кредитом, 30167,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 40764,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 4157,41 грн. штраф (процентна складова). Відмовляючи Банку у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України - сплив. Однак, з таким висновками суду погодитися не можна. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, підставою для застосування строку позовної давності є заява сторони під час розгляду справи. Між тим, в матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування строків позовної давності, а тому суд першої інстанції невірно застосував положення ст. 257 ЦК України та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. В силу ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і\~в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] як позичальник, свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст.1050 ЦК України. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає\~\~ перед\~\~ кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно вимог ст. 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. А тому, підлягають задоволенню\~вимоги\~про солідарне стягнення з\~ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON] - 10\~000,00 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Стосовно заборгованості відповідача в частині пені в розмірі 40\~764,21 грн.,\~ -враховуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України,\~яка передбачає зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо вона значно перевищує розмір збитків і є неспівмірною стосовно заборгованості за кредитом, апеляційний суд вважає за можливе зменшити її розмір, який підлягає стягненню в сумі 12\~000, 00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь Банку становить 49\~041,32 грн., за мінусом стягнутої солідарно суми\~ - 10\~000, 00 грн.. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, що пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи відсутні докази про надання правової допомоги\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ПАТ КБ «ПриватБанк» з необхідними розрахунками часу адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Зважаючи на викладене, висновки, зазначені у судовому рішенні, зроблені в результаті невірного застосування матеріального закону, а тому, апеляційний суд вважає, що районний суд ухвалив незаконне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, є підстави для скасування судового рішення з частковим задоволенням позовних вимог.

Outcome: partial