Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди . В позові [PERSON] зазначила, що 03.12.2015 року її дитину [PERSON] побив малолітній [PERSON] , спричинивши легкі тілесні ушкодження . Дитина перебувала на лікуванні з приводу закритої черпно - мозкової травми у вигляді забою м»яких тканин голови та струсу головного мозку .На придбання медичних препаратів позивачем витрачено 1639,26 грн. , для поїзди до судово-медичного експерта витрачено 180 грн. на пальне. Крім того , внаслідок спричинення тілесних ушкоджень її сину, позивачу завдано моральної шкоди , яка виразилася у позбавленні можливостей реалізувати свої звички , вона втратила нормальний сон , постійно відчувала дратівливість. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50 000, 00 грн. Прохала стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду в сумі 1819,26 грн. та моральної шкоди в сумі 50 000 грн., а всього 51 819,26 грн. Ухвалою Краснокутського районного суду від 11.07.2016 року, від 05.10.2016 року до участі у справі залучені співвідповідачі Краснокутська гімназія та відділ освіти Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області. У судовому засіданні позивач підтримав позов , просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали , пояснивши, що вини [PERSON] у завданні шкоди позивачу не має, оскільки бійка між учнями виникла під час перебування дітей в навчальному закладі. В позові прохали відмовити. Представники відповідачів Краснокутської гімназії , відділу освіти Краснокутської РДА Харківської області проти позову заперечували , просили відмовити, пояснивши , що трапився нещасний випадок та вина навчального закладу в спричиненні шкоди відсутня. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі , заслухавши пояснення свідків, дійшов до наступних висновків. Так, відповідно до ч.2 ст. 1178 ЦК України якщо малолітня особа завдала шкоду під час перебування під наглядом навчального закладу, останній зобов'язаний відшкодувати шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано не з її вини. Отже, обов»язок відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, може бути покладений на навчальний заклад, заклад охорони здоров»я, інший заклад, що зобов»язаний здійснювати нагляд за малолітньою особою, або на особу, яка зобов»язана здійснювати нагляд за малолітньою особою на підставі цивільно-правового договору, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під їх наглядом. До таких осіб відносяться школи, дитячі садки, оздоровчі табори, лікарні, а також фізичні особи, з якими укладений договір про приватне виховання та навчання дитини (няня, приватний вчитель тощо) . Вищеперераховані особи звільняються від відповідальності за шкоду, завдану малолітньою особою, якщо доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Вина визначених осіб є більш вузьким поняттям, ніж вина батьків (усиновлювачів) та опікунів. Вина таких закладів або осіб може проявлятися лише у нездійсненні необхідного нагляду за дитиною в момент завдання нею шкоди. За низький рівень виховної роботи зазначені особи відповідальності не несуть. Верховний Суд України в Постанові Пленуму Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992 року роз»яснив про те, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг п»ятнадцяти років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі) , опікуни, а у відповідних випадках учбові, виховні або лікувальні заклади за наявністю загальних підстав. При цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом. Матеріалами справи встановлено, що 03 грудня 2015 року в Краснокутській гімназії стався нещасний випадок : під час великої перерви, гри в сніжки , на спортивному майданчику , між учнями [PERSON] та [PERSON] виникла сутичка , в ході якої [PERSON] застосував до [PERSON] фізичну силу , в результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження , а саме : закриту черпно-мозкову травму у вигляді забою м»яких тканин голови , струсу головного мозку. Про нещасний випадок з учнем , складено акт, затверджений директором Краснокутської гімназії від 04.12.2015 року , відповідно до якого причиною нещасного випадку вказано порушення правил поведінки під час перерви. За фактом спричинення тілесних ушкоджень 03.12.2015 року заведене кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України . Постановою слідчого СВ Краснокутського ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області від 27.12.2015 року кримінальне провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень закрито, в зв»язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Відповідно до висновку судово-медичного експерта №88-КК/15 від 25.12.2015 року, [PERSON] спричинені легкі тілесні ушкодження : закрита черпно-мозкова травма у вигляді забою м»яких тканин голови , струс головного мозку. Довідкою Краснокутської ЦРЛ підтверджується , що [PERSON] в період з 03.12.2015 року по 15.12.2015 року знаходився на лікуванні . Допитаний по справі свідок [PERSON] пояснив, що працює лікарем та дійсно 03.12.2015 року на лікування до Краснокутської ЦРЛ поступив [PERSON] з діагнозом черпно-мозкова травма та струс головного мозку . Дитина перебувала на лікуванні до 15.12.2015 року та їй був призначений курс лікування . Медичні препарати купувала за власний рахунок мати дитини. Довідкою Краснокутської ЦРЛ про призначення ліків та чеками наданими позивачем підтверджується , що майнова шкода [PERSON] завдана на суму 1819,26 грн. Згідно графіку чергування вчителів по Краснокутській гімназії на грудень 2015 року , 03.12.2015 року черговим вчителем була вчитель [PERSON] Допитана в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] пояснила, що у день, коли стався нещасний випадок з [PERSON] вона була черговим вчителем, де чергувала під час перерви на подвір»ї. Суперечки та бійки між вказаними учнями вона не бачила, так як робила зауваженням іншим учням ,які порушували поведінку. Про те, що між малолітніми [PERSON] та [PERSON] відбулася бійка , дізналася від інших учнів. Обов»язками чергового вчителя Краснокутської гімназії , затвердженого директором Краснокутської гімназії від 01.09.2016 року, передбачено слідкування за дотриманням учнями правил поведінки, правил безпеки життєдіяльності на визначеній для нього території. Згідно з характеристики на учня [PERSON], наданої класним керівником та директором гімназії , [PERSON] характеризується виключно позитивно з констатацією в характеристиці того факту , що батьки приділяють належну увагу вихованню сина , систематично відвідують батьківські збори. Допитана по справі в якості свідка [PERSON], пояснила що в 2015 році була класним керівником [PERSON] ,який характеризується з позитивної сторони, мати дитини забезпечує належні умови життя, навчання та виховання дитини. Згідно свідоцтва про народження , [PERSON] народився [INFO] року , його батьками є [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що шкода , завдана малолітнім [PERSON] під час його перебування під наглядом навчального закладу ,оскільки його працівники неналежним чином виконували покладені на них обов»язки щодо нагляду за малолітніми дітьми , що призвело до нещасного випадку . Зазначена шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення батьків від здійснення виховання та нагляду за малолітнім [PERSON] Вищезазначена позиція суду співпадає з позицією Верховного Суду України в аналогічній справі (ухвала ВСУ від 08.04.2009 року, справа № 6-27079св08). Представник відповідача Краснокутської гімназії не надав доказів того, що [PERSON] була завдана шкода не з вини навчального закладу, таким чином, відповідач зобов»язаний відшкодувати шкоду, завдану малолітнім [PERSON] В діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП України, а саме ухилення від виконання обов'язку щодо виховання неповнолітніх дітей. Доказів того, що [PERSON] ухилялася від виконання передбачених законодавстом обов»язків , а саме щодо забезпечення виховання свого сина, суду не надано. Постановою апеляційного суду Харківської області від 07.06.2016 року , постанова судді Краснокутського районного суду Харківської області від 09.03.2016 року ,якою [PERSON] визнано винною і піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.184 КУпАП скасована , а провадження у справі закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців , Краснокутська гімназія Краснокутської районної ради Харківської області є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку. Однак , розпорядженням Краснокутської РДА від 23.11.2011 року переведена на централізований бухгалтерський облік до централізованої бухгалтерії відділу освіти РДА. Враховуючи , що Краснокутська гімназія не має відкритих особистих рахунків та розпорядником коштів є відділ освіти Краснокутської РДА , на думку суду відшкодування шкоди необхідно покласти на відділ освіти Краснокутської РДА. Згідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вини є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов»язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв»язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. З урахуванням тяжкості отриманих ушкоджень та спричинення їх малолітнім, істотність вимушених змін у життєвих стосунках відбулись у позивача незначні, конфлікт був вичерпаний, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд вважає з урахуванням виваженості та справедливості , спричинену моральну шкоду оцінити в 2 000 грн., оскільки розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн. позивачем завищений. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відділу освіти Краснокутської РДА на користь позивача майнової шкоди в сумі 1819,26 грн. та моральної шкоди в сумі 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В зв»язку з тим , що позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору, з відділу освіти Краснокутської РДА на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 40 грн.63 коп.

Outcome: partial