overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахування остаточно уточнених позовних вимог, просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, неналежно виконує свій обов'язок по матеріальному утриманню доньки, котра знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дитина дійсно проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, згоден сплачувати аліменти в остаточно уточненому позивачем розмірі, позов визнає. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї позивача та не оспорюються ніким із сторін. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? від всіх видів доходу позивача щомісячно з дня подання позову і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що проти задоволення позовних вимог в уточненому розмірі не заперечує, згоден сплачувати аліменти в частці ? від всіх видів свого доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Аналогічні пояснення надала представник відповідача. Заслухавши сторони, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її триманні. Заявлені позовні вимоги суд знайшов законними, оскільки вони підтверджуються повторним свідоцтвом про шлюб сторін, повторним свідоцтвом про народження дитини, копії котрих наявні у справі, а також визнаються відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 31.05.2008 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 18.12.2014 року шлюб між ними розірвано. Між нею та відповідачем відсутня домовленість про способи та порядок утримання дітей. Відповідач на власний розсуд, може приймити участь в утриманні дітей, а може не приймати такої участі, це залежить виключно від волі та бажання відповідача. Діти перебувають на утримані позивача. Матеріальна допомога на утримання дітей їй вкрай необхідна, оскільки її матеріального доходу не досить для їх належного утримання. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, з обставин викладених в позові та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав повторно клопотання про відкладення розгляду справи через знаходження на лікуванні. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення) . Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача , суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до норм ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. 31 травня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з матір'ю. Рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 18.12.2014 року шлюб між стороними розірвано. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред*явлення позову. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31.12.2003 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально дітей не забезпечує, діти знаходяться на утриманні позивачки, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 313. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дітей. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратили право на користування жилим приміщенням, вказавши, що відповідачі більше року без поважних причин не проживає в належному їй на праві власності житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], в зв'язку з чим втратив право на користування вказаним житлом. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить задовольнити, вказавши, що відповідач - колишній чоловік її доньки, добровільно знятися з реєстрації не бажає, тоді як в квартирі з липня 2013 року не проживає. Відповідач на виклик до суду не з'явився, хоча був повідомлений судом про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути у відсутність відповідача на підставі наявних у ній доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 14.03.2013 року. 20.10.2012 року донька позивача [PERSON] та відповідач зареєстрували шлюб, після чого 2.02.2013 року місце проживання відповідача було зареєстровано в належній позивачу квартирі як зятя власника. З 5.07.2013 року відповідач припинив проживати в квартирі позивача, а на даний час шлюб між ним та донькою позивача розірвано. Вказані обставини підтверджуються паспортом позивача, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.03.2013 року, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2013 року, технічним паспортом на квартиру, довідкою ТОВ «ЖЕО» ЖЕД № 2 від 10.02.2015 року про склад сім'ї [PERSON], комісійним актом про непроживання відповідача в квартирі позивача, свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про розірвання їх шлюбу, копії котрих наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому суд вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони 01.08.2009 році уклали шлюб, від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2012 року, в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони 04.03.2000 році уклали шлюб, від шлюбу мають спільних дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2014 року, в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розподіл майна подружжя посилаючись на те, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 липня 1999 року. Спільне життя у них не склалося і починаючи з березня 2012 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не мають спільного сімейного бюджету. За час шлюбу 05 серпня 2002 року за договором купівлі-продажу сторонами було придбано будинок № 26 з господарчими будівлями по вул.. Леніна в м. Марганці Дніпропетровської області та земельну ділянку загальним розміром 725 кв.м, яка розташована в м. Марганці Дніпропетровської області по вул.. Леніна, 26, надану для обслуговування житлового будинку на господарчих споруд, яка є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач просить визнати за нею права власності на ? частину будинку та земельної ділянки. Позивача надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи через оголошення в газеті, до суду не зявився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: Позивач перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 липня 1999 року. Спільне життя у них не склалося і починаючи з березня 2012 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не мають спільного сімейного бюджету. За час шлюбу 05 серпня 2002 року за договором купівлі-продажу сторонами було придбано будинок № 26 з господарчими будівлями по вул. Леніна в м. Марганці Дніпропетровської області та земельну ділянку загальним розміром 725 кв.м, яка розташована в м. Марганці Дніпропетровської області по вул.. Леніна, 26, надану для обслуговування житлового будинку на господарчих споруд, яка є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно ст.. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Тому суд вважає, що позивачу та відповідачу за законом належить по ? частині спільного набутого майна, оскільки домовленості про визначення часток майна між ними не було. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, тому що їхній син продовжує навчання і потребує допомоги, в розмірі 1/4 частини. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягнути аліменти в розмірі 1/10 частини заробітку. Судом досліджені докази: довідка, свідоцтво про народження. Суд приходить до наступного: Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається у Марганецькому коледжі ДВНЗ «Національний гірничий університет». За ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку допомогу. Кошти на утримання дітей можуть бути стягнуті судом в частці від заробітку(доходу) або твердій грошовйій сумі.. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд врахуває стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; внші обставини, що мають істотне значення. Відповідач має іншу сім'ю, у відповідача є син [PERSON] [INFO]. Дружина не працює, займається домогосподарством. На утриманні відповідача перебуває дитина дружини від першого шлюбу [PERSON] [INFO]. [PERSON] дуже хворіє, перебуває на обліку в обласній дитячій лікарні м. Дніпропетровська. Відповідач є єдиним годувальником в сім'ї, яка складається з чотирьох чоловік. Тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу). На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, тому що їхній син продовжує навчання і потребує допомоги, в розмірі 1/4 частини. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом досліджені докази: довідка, свідоцтво про народження. Суд приходить до наступного: Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається на денному відділенні електротехнічного факультету Запорізького національного технічного університету. За ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку допомогу. Кошти на утримання дітей можуть бути стягнуті судом в частці від заробітку(доходу) або твердій грошовйій сумі.. Відповідач працездатний та працює. Тому він може сплачувати аліменти. Даних про стягнення аліментів за іншими виконавчими листами суду не надано. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~В березні 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46770,40 гривень. \~ \~ \~ \~ \~В обгрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 01.03.2011 року вона працювала на ПАТ Миколаївський суднобудівний завод Океан, тобто знаходилася з відповідачем у трудових правовідносинах. 04.02.2014 року була звільнена у зв'язку із ліквідацією підприємства за ст. 40 ч. 1 КЗпП України. Відповідач повністю розрахунок з нею у день звільнення та по теперішній час не провів. Заборгованість по невиплаченій заробітній платі склала 20528,10 гривень. Рішенням Корабельного районного суду від 29.01.2015 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто зазначену заборгованість по заробітній платі, але рішення суду і досі не виконано. Тому, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивач зазначила, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені на день звернення до суду складає 46770,40 гривень. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. \~ \~ \~\~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень проти позову до суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. \~ \~\~\~ \~ \~\~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що позивач працювала на ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 01.03.2011 року по 04.02.2014 року та була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із ліквідацією підприємства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Однак при звільненні позивач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не отримала повного розрахунку. \~ \~ \~ \~ \~\~Рішенням Корабельного районного суду від 29.01.2015 року заборгованість по заробітній платі з відповідача стягнуто, але до теперішнього часу заборгованість не погашена. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе в порядку ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки розрахунку по заробітній платі у розмірі 46770,40 гривень, яка виражається у середній заробітній платі з дня звільнення та до дня звернення позивача до суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 467,70 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 18 квітня 2013 року у Корабельному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 130. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві, позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. В порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved