Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Незалежності, 8 с. Воронківці Старокостянтинівського району, що фактично належав її бабі [PERSON], яка померла 28 грудня 1993 року в м. Старокостянтинові Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являються єдиною спадкоємницею по закону до майна померлої, прийняла спадщину, фактично, вступивши в управління та володіння спадковим майном, та юридично, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Своє право на спадщину не може оформити через те, що право власності за [PERSON] на вищевказане домоволодіння не зареєстроване, в звязку з чим нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в оформленні спадщини на дане нерухоме майно. Представник позивачки адвокат в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в позовній заяві, в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Старокостянтинівського району направив до суду заяву, якою не заперечив проти задоволення позовних вимог та просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Заслухавши пояснення учасника судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 529\~ЦК України (1963 року) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем. Судом встановлено, що [PERSON] померла 28 грудня 1993 року в м. Старокостянтинові Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 340 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 254304, виданого Старокостянтинівським районним відділом запису актів громадянського стану Хмельницької області 29 грудня 1993 року. Згідно повторного свідоцтва про смерть, серії І-БВ № 163155, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції 07 квітня 2011 року, [PERSON] померла 17 жовтня 1992 року в с. Воронківці Старокостянтинівського району, про що зроблено відповідний запис № 35. Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON], як між матірю та дочкою, підтверджується повторним свідоцтвом про народження останньої, серії І-БВ № 417178, виданого Воронківською сільською радою Старокостянтинівського району 24 листопада 1977 року та свідоцтвом про її одруження, серії VII-УР № 928676, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району 03 липня 1966 року. Факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON], як між матірю та дочкою та позивачкою, як між бабусею та внучкою, підтверджується: даними повторного свідоцтва про народження матері позивачки [PERSON], серії І-БВ № 417178, виданого Воронківецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 24 листопада 1977 року; даними свідоцтва про народження позивачки серії VII-УР № 0679073, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 09 серпня 1966 року; даними повторного свідоцтва про одруження матері позивачки [PERSON], серії VII-УР № 928676, виданого [PERSON] сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 03 травня 1966 року; даними свідоцтва про укладення шлюбу позивачки серії 1-БВ № 470802, виданого Кузьминською сільською радою Красилівського району Хмельницької області 05 травня 1985 року. Відповідно до змісту довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської Старокостянтинівського району від 02 лютого 2016 року за № 157 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] разом з матірю [PERSON] До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Незалежності, 8 с. Воронківці Старокостянтинівського району, що фактично належав [PERSON], яка померла 28 грудня 1993 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] 13 січня 1989 року за р № 83. Постановою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON], від 03 лютого 2016 року за № 29/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами після смерті [PERSON], в звязку з тим, що у вищевказаному Свідоцтві про право на спадщину, відсутня відмітка про його державну реєстрацію. За змістом довідки Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 87 від 24 лютого 2016 року право власності на вищевказане домоволодіння зареєстроване 10 січня 1989 року за [PERSON] сестрою померлої [PERSON], спадкоємцем якої вона являлася. У відповідності до матеріалів технічного паспорта, виготовленого Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації 18 лютого 2016 року, дане домоволодіння складається з житлового будинку літера „А 1 та хліву літера „Б. Згідно матеріалів спадкової справи № 2/2016 приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON], спадкоємцем [PERSON], померлої 28 грудня 1993 року, являється позивачка [PERSON] Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Частиною 3 наведеної статті передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 цієї статті також встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на\~\~вищевказане домоволодіння відповідно до закону. Приймаючи до уваги те, що позивачка є її спадкоємницею за законом та прийняла спадщину,\~\~однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у звязку з відсутністю реєстрації права власності на нього за спадкодавцем, а також не може в адміністративному порядку звернутися для такої реєстрації, так як власниця померла, тому право позивачки підлягає захисту, а відсутність реєстрації не може бути підставою відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved