Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства, в якому просив постановити рішення, яким визнати його, [PERSON] батьком дитини [PERSON], [INFO]; внести зміни в актовий запис № 102 від 17 грудня 2012 року про народження [PERSON], [INFO] в запис про батька дитини, замість «[PERSON]» записати «[PERSON]» та видати нове свідоцтво про народження дитини. В обґрунтування позову вказав, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 листопада 2004 року. З січня 2011 року він з [PERSON] знаходиться в близьких стосунках. [INFO] року у [PERSON] народилася дитина [PERSON]. В березні 2013 року йому стало відомо від [PERSON], що він є батьком її дитини. Він вважає себе біологічним батьком дитини, що народилася у [PERSON] та бажає юридично оформити цей факт, а тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просив розглядати справу без його участі. Третя особа надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 17 грудня 2012 року (а.с.8). Відомості про батька дитини, саме [PERSON], були записані у відповідності зі ст. 122 Сімейного кодексу України, оскільки на день народження дитини позивачка перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. Те, що батьком даної дитини є саме [PERSON], відповідачем визнається. В своєму позові [PERSON] підтвердив факт, що з січня 2011 року він перебуває в близьких інтимних стосунках з [PERSON] (матір'ю дитини) та визнає своє батьківство. Окрім цього встановлено, що жодних сімейно-шлюбних стосунків між [PERSON] та [PERSON] не підтримується, ніякого відношення до народженої дитини [PERSON] не має, та не має заперечень щодо визнання батьком дитини саме [PERSON], про що надав суду письмову заяву. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з'ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Статтею 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають статті 58, 59 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Об'єктивно, фактичні обставини справи та їх належна оцінка свідчать про те, що батьком дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON], який з січня 2011 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з матір'ю дитини [PERSON], а [PERSON] в свідоцтві про народження дитини записаний як батько формально із-за того, що офіційно перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Враховуючи інтереси дитини, а також те, що позов підтримується позивачем та визнається відповідачем, суд задовольняє позов в повному обсязі. За вимогами ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved