Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулося до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 28.01.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4746,15 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушував строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на 16.09.2019 року має заборгованість в розмірі 11902,21 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3298,14 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 2164,61 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4617,20 грн.; штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 779,30 грн. Позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 11902,21 грн з відповідача та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак на адресу суду скерував клопотання, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відутності, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктиризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.01.2015 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 4746,15 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 1.1.2 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що заборгованість по договору з моменту підписання Генеральної угоди становить 5046,15 грн. У відповідності\~до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі\~порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Із розрахунку заборгованості за договором б/н від\~28.01.2015 року, який наданий позивачем вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої, станом на 16.09.2019 року становить в розмірі 11902,21 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 3298,14 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2164,61 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4617,20 грн.; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 779,30 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору\~б/н від 28.01.2015 року, то суд вважає, що з нього слід стягнути заборгованість в розмірі 11122,91 грн., що складається із заборгованості за кредитом 3298,14 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 2164,61 грн.; заборгованості за пенею та комісією 4617,20 грн.; Що стосується, позовної вимоги в частині стягнення 779,30 грн. штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, то така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи, то позивачем було нараховано відповідачці заборгованість за пенею та комісією в розмірі 4617,20 грн. Крім цього, згідно розрахунку заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи, позивачем було також нараховано відповідачці штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 779,30 грн. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, на думку суду, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності.

Outcome: partial