Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.11. 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з умовами якої останній отримав кредит у розмірі 12 193,30 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату 24.11.2019 рік має заборгованість в розмірі 19 792,25 грн., яка складається з наступного: 4918,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7932,09 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5114,72 грн. - заборгованість за пенею; 1827,34 грн. - штраф відповідно до п. п. 2.2. Генеральної угоди. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.11.2012 року у розмірі 19 792,25 грн., яка складається з наступного: 4918,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7932,09 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5114,72 грн. - заборгованість за пенею; 1827,34 грн. - штраф відповідно до п. п. 2.2. Генеральної угоди, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, з позову вбачається, що просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення судового розгляду та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні обставини. Установлено, що 26.11. 2012 року [PERSON] підписав текст Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. Зі сторони ПАТ КБ «ПриватБанк» використано факсимільне відтворення підпису Голови Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Дубілета О. В. , а також відтворено відбиток печатки ПАТ КБ «ПриватБанк» технічними друкованими засобами. Підписання документа саме у такий спосіб визнали обидві сторони, крім того, про це зазначено у пункті 1.8. Генеральної угоди. За текстом преамбули Генеральної угоди вона укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 25 січня 2006 року № SAMDN22000005461347 (за текстом Генеральної угоди - Договір 1). Згідно із пунктами 1.1.1, 1.1.2 цієї угоди сторони домовилися стосовно Договору 1: зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 960,16 грн., комісію на 00 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 867.19 грн. Заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 12 943.3 грн. Відповідно до пунктів 1.5-1.7. підписання цієї Генеральної угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Всі інші умови Договорів, котрі не суперечать розділу «Реструктуризація заборгованості» цієї Генеральної угоди, залишаються незмінними. Ця Генеральна угода в частині розділу «1.Реструктуризація заборгованості» діє в межах строку дії Договору 1. Згідно із пунктом 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 12 943.3 грн. на строк 36 місяців з 26.11.2012 року по 30.11.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплаті відсотків в розмірі в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у встановлені у заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає є Банку грошові кошти(щомісячний платіж) в сумі 442.37 грн. для погашення заборгованості по кредиту. Дата останнього погашення по кредиту повинна бути не пізніше 30.11. 2015 року. Зі змісту позову слідує, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на дату 24.11.2019 рік має заборгованість в розмірі 19 792,25 грн., яка складається з наступного: 4918,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7932,09 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5114,72 грн. - заборгованість за пенею; 1827,34 грн. - штраф відповідно до п. п. 2.2. Генеральної угоди. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення Генеральної угоди) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). Оскільки згідно доданих до справи письмових доказів [PERSON] припинив виконувати зобов`язання за укладеною з банком Генеральною угодою від 26.11. 2012 року, що також не спростовано відповідачем, і має непогашену заборгованість за кредитом в розмірі 4918,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7932,09 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також несплачений штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди у розмірі 1827.34 грн., то суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум є обґрунтовані та такі, що підлягають до задоволення. Разом із цим суд, суд докладно вивчивши зміст генеральної угоди, звернув увагу на те, що умовами Генеральної угоди від 25.11.2012 року не передбачали конкретного розміру пені за неналежне виконання умов кредитного договору. Так згідно п. 2.8. Генеральної угоди При порушенні позичальником обов`язків по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню розмір якої зазначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua/rules. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати пені. Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відтак суд приходить до перекоання, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається. Суд приходить до висновку, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом,тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Таким чином, з огляду на те, що Генеральна угода не містить пунктів щодо стягнення конкретного розміру пені, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення пені є необґрунтованою та не підлягає до задоволення. За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги та стягає з відповідача на користь позивача загальний розмір заборгованості у розмірі 14 677,53 грн., з яких: 4918,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7932,09 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1827,34 грн. - штраф відповідно до п. п. 2.2. Генеральної угоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог,а саме, в сумі 1424,61 грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 74.16% (тобто 1921*74.16% =1424,61 грн.).

Outcome: partial