Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

В березні 2013 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обгрунтування позову посилався на те, що 21.12.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 175/3195-КРЗ194, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у сумі 58 500,00 доларів США, надання кредитних послуг за договором здійснюється протягом періоду з 21.12.2007 р. до 10.12.2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних в доларах США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 3194-1, посвідчений 21.12.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №2615. У зв'язку з невиконанням відповідачкою свого обв'язку за кредитним договором, позивачем у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» відповідачці було надіслано письмову вимогу про усунення порушення із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання протягом тридцяти днів. Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов'язання перед відповідачем і станом на 15.02.2013 року заборгованість складає 91 904,07 доларів США. Просив суд першої інстанції звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 175/3195-КРЗ 194 посвідчений 21.12.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2615, а саме, двокімнатну квартиру, загальною площею 48,5 кв.м., з житловою площею 29.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» по договору кредиту № 175/3195-КРЗ194 від 21.12.2007 року в сумі 91 904,07 доларів США, що на дату подачі позовної заяви еквівалентно 734 588,67 грн., із розрахунку ($ 100,00 = 799,30 грн.) за офіційним курсом НБУ шляхом продажу вищевказаної квартири ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна, кошти від реалізації предмету іпотеки направити в першу чергу на погашення заборгованості по кредиту. Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 11 жовтня 2013 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 175/3195-КРЗ 194, посвідченого 21.12.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2615, а саме, двокімнатну квартиру, загальною площею 48,5 кв.м., з житловою площею 29.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] (паспорт [NUMBER] виданий Ворошиловським РВУ МВС України в Донецькій області від 10 вересня 1996 року, ідентифікаційний номер № [NUMBER]), в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» по договору кредиту № 175/3195-КРЗ194 від 21.12.2007 року в сумі 91 904,07 доларів США, що на дату подачі позовної заяви еквівалентно 734 588,67 грн., із розрахунку ($ 100,00 = 799,30 грн.) за офіційним курсом НБУ. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, б. 29, рах. МФО 300023, ідентифікаційний код 00039019) судовий збір в сумі 1005 грн. 20 коп. З вказаним рішенням суду не погодилось публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» і оскаржило його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права, не були належним чином досліджені наявні у справі докази та не були повно і всебічно з'ясовані обставини, на які посилався Банк. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується результатами пошуку поштового відправлення на офіційному сайті поштових відправлень ДП «Укрпошта». Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з наступних підстав. Частиною 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом першої інстанції встановлено, що 21.12.2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №175/3195-КРЗ194, згідно з умовами якого банк надав відповідачці кредит у сумі 58 500,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ ($ 100,00 = 5,05 грн.) на дату укладення кредитного договору було еквівалентно сумі 295 425,00 грн., надання кредитних послуг за договором здійснюється протягом періоду з 21.12.2007 р. до 10.12.2032 року (п. 1.1 кредитного договору) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних в доларах США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 3194-1, посвідчений 21.12.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] зареєстровано в реєстрі за №2615. Предметом іпотеки за іпотечним договором є двокімнатна квартира, загальною площею 48,5 кв.м., з житловою площею 29,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири укладеним з [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] від 21.12.2007 року за реєстровим № 2609. Обтяження двокімнатної квартири зареєстроване в Державному реєстрі іпотек на користь позивача 21.12.2007 року о 18 год. 59 хв. Згідно з витягом №16206197, реєстраційний номер запису 6288280, контрольна сума запису Г9А94Е6268. Відповідно до пункту 2.4.3. вказаного договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов'язання, позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з невиконанням відповідачкою свого обв'язку за кредитним договором, і позивачем у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» відповідачці було надіслано письмову вимогу про усунення перешкод із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання протягом тридцяти днів. В порушення умов вищевказаного договору відповідачка допустила заборгованість, яка станом на 15.02.2013 року складає 91 904,07 доларів США, з яких: 56 355,00 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту, 30 479,99 доларів США - прострочена заборгованість по відсоткам, 1 067,27 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту, 4 001,81 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення процентів. Висновок суду першої інстанції про те, що в судовому засіданні встановлено факт того, що відповідачка неналежним чином виконувала покладені на неї кредитним договором зобов'язання, в зв'язку з чим позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, є законним і обгрунтованим, оскільки частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в частині заявлених вимог щодо вирішення питання про спосіб реалізації звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вищевказаної квартири ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна, оскільки вказані вимоги передбачають конкретний спосіб виконання судового рішення, що є передчасним та відноситься до компетенції Державної виконавчої служби з наступних підстав. Як вбачається із частини 5 статті 38 Закону України «Про іпотеку» (із змінами і доповненнями), дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Частиною 6 статті 38 вищевказаного Закону передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку щодо відмови позовних вимог позивача в частині вирішення питання про спосіб реалізації звернення стягнення на предмет іпотеки і ціну продажу предмета іпотеки, передбачений ст. 38 Закону України» «Про іпотеку». В решті рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial