Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

В березні 2016р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2015р. за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що даним рішенням задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 693 306,24грн. Однак, на початку березня 2016р. йому стало відомо, що у [PERSON], поручителем якого він являється, існує лише заборгованість по відсоткам в розмірі 1550 доларів США, що є істотною для справи обставиною і підставою для перегляду рішення. Позивач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 365 ЦПК України. Відповідач [PERSON] заяву підтримав, посилаючись на те, що справа 25.02.2015р. слухалась у його відсутності, а тому лист АТ «Дельта-Банк» за 2012р. про наявність у нього заборгованості лише по відсоткам він передав поручителю [PERSON] під час розгляду справи в Апеляційному суді м. Києва. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015р. задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 693 306,24грн.(т. 1 ас 139-141) Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2016р. частково задоволено скаргу представника [PERSON], скасовано рішення в частині стягнення заборгованості та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в позові ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено (т. 1 ас 229-234). Відповідно до ст. 361 ЦПК України підставою для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняте нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в постанові «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012р. відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає її без задоволення. Рішенням, що переглядається, стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 693 306грн. 24коп. Однак, як вбачається з довідки-пропозиції ПАТ «Дельта Банк», адресованої [PERSON] в 2002р., розмір його заборгованості станом на 19.12.2011р. за кредитним договором № 11241030000 від 25.10.2007р. становить 1550,54 долари США (т. 2 а.с. 11). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2016р. встановлено, що розмір заборгованості за кредитним договором № 11241030000 від 25.10.2007р. є недоведеним та відмовлено з цих підстав в позові до [PERSON] (т. 2 ас 8-10) Суд вважає, що дані обставини є істотними для справи, тому рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2015р. підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення з таких підстав. У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №11241030000 від 25.10.2007р. у розмірі 693 306,24 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] проти позову заперечують, посилаючись на те, розмір заборгованості не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] заборгованість по тілу кредиту погашалась достроково.Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 25 жовтня 2007 року АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11241030000, за умовами якого останньому було надано у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 80 000,00 доларів США із процентною ставкою у розмірі 13,4% річних, на строк до 25 жовтня 2028 року. (т. 1 а.с. 5). 25 жовтня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11241030000 АКІБ «Укрсиббанк» і [PERSON] було укладено договір поруки №152853 ( т. 1 а.с. 23). У цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11241030000 було укладено договір поруки №-152851 із [PERSON] (т. 1 а.с. 25). Факт надання кредитних коштів .[PERSON] підтверджується наявною у матеріалах справи випискою з особового рахунку позичальника за період з 25 жовтня 2007 року по 19 грудня 2011 року, що була складена АКІБ «Укрсиббанк». 06 лютого 2009 року АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 від до кредитного договору № №11241030000, якою були внесені зміни до основного договору, відповідно до яких кредит [PERSON] зобов'язується виплачувати шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 905 дол. США із кінцевим терміном погашення кредиту до 25 жовтня 2027 року (т. 1 а.с. 20-21). 06 лютого 2009 року АКІБ «Укрсиббанк» і [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки №152853, у якій сторони погодили зміни до забезпеченого порукою основного зобов'язання, що були внесені Додатковою угодою №1 від 06 лютого 2009 року до договору кредиту № №11241030000. 06 лютого 2009 року АКІБ «Укрсиббанк» і [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки №152851, якою сторони погодили зміни до кредитного договору, внесені Додатковою угодою №1 від 06 лютого 2009 року. 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що позичальник належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитним договором № 11241030000 від 25 жовтня 2007 року, яка станом на 21 березня 2014 року складається із 654 068,99 грн. боргу за кредитом і 39 237,25 грн. боргу за відсотками за користування кредитними коштами, а всього - 693 306,24 грн. Як вбачається з кредитного договору №11241030000 від 25 жовтня 2007 року вбачається, кредит був наданий [PERSON] в іноземній валюті у розмірі 80 000 доларів США, і відповідно до п. 1.2.2 погашення кредиту повинно було здійснюватись в цій же валюті. Звертаючись до суду з даним позовом ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути заборгованість станом на 21 березня 2014 року у розмірі: 654 068,99 гривень за кредитом і 39 237,25 гривень за відсотками, на підтвердження якої надав довідку від 21 березня 2014 року, підписану начальником управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк», у якій вказана лише сума заборгованості (без відомостей про час її виникнення, про внесення платежів позичальником та їх розмір), а сума боргу вказана в гривні - без зазначення курсу валют, відповідно якого визначений гривневий еквівалент валюти кредитування (т. 1 а.с.36). Відповідно до листа без дати, направленного, як видно з його змісту, не пізніше 29 лютого 2012 року ПАТ «Дельта Банк» позичальнику [PERSON], у останнього станом на 19 грудня 2011 року була заборгованість за кредитним договором лише по відсотках в сумі 1 550,94 доларів США. (т. 1 а.с. 170) В подальшому, на вимогу суду позивачем була надана виписка ПАТ «Укрсиббанк» по кредитному договору за період з 25 жовтня 2007 року по 19 грудня 2011 року, з якої вбачається, що прострочена заборгованість у [PERSON] за договором кредиту від 25 жовтня 2008 року була відсутня, а також виписку по особовому рахунку АТ «Дельта Банк» за період з 26 жовтня 2012 року по 22 січня 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] у зазначений період вносились грошові кошти в різних сумах на погашення кредиту та відсотків, проте ці суми зазначені у гривні і відсутні відомості про загальний розмір заборгованості по кредиту та процентам. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2016р. частково задоволено апеляційну скаргу представника [PERSON], скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2015р. в частині стягнення заборгованості з [PERSON] та постановлено нове про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Одною з підстав для ухвалення даного рішення була недоведеність розміру заборгованості (т. 1 а.с. 230-234). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З метою з'ясування розміру заборгованості представник позивача неодноразово викликався в судове засідання, проте жодного разу не з'явився та не надав будь-яких пояснень з приводу даних обставин. При цьому суд виходить із того, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи. У контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним фактором є обов?язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Ураховуючи ненадання позивачем доказів на підтвердження розміру заборгованості з усіма складовими в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved