overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.03.2003р. Гулянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №0І, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають двоє дітей неповнолітнього сина [PERSON], 30.01.2003р. народження, та малолітню доньку [PERSON], 18.05.2004р. народження, які перебувають на її утриманні. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося, у звязку із відсутністю взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, з ведення сімейного спільного господарства та виховання дітей. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей, в громадських місцях, постійно предявляє не обґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, постійно ганьбить, ображає що принижує честь і гідність позивачки. Від постійних суперечок та скандалів погіршилося самопочуття позивачки, порушився сон, та працездатність, позивачка постійно перебуває в стані постійного стресу. При цьому відповідач, як вказує позивачка не бере участі в матеріальному житті сімї, тому забезпечення сімї «лежить на її плечах». Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про місце проживання дітей та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. Збереження шлюбу, на думку позивачки, є неможливим оскільки це суперечить їх інтересам, між ними, як стверджує позивачка утрачені всі фізичні та духовні звязки. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву-клопотання про наполягання на своїх вимогах, розгляді справи в її відсутності та згоді на заочний розгляд справи, та просила залишити їй прізвище набутого після реєстрації шлюбу «Стайкуца». /ар.сп. 13 / 28.03.2017р. відповідач подав до суду клопотання, про надання часу для ознайомлення з позовом та для підготовки зустрічного позову, стосовно питання про розподіл спільного майна, однак 10.04.2017р. подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та про те що не заперечує проти задоволення позову, а тому справа розглянута без присутності учасників справи, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 19, 21 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідач бажає зберегти сімю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1994 року. Шлюб для обох перший, від шлюбу мають двох дітей, один з яких [PERSON], [INFO], є неповнолітнім. На даний час сторони фактично припинили подружні відносини, позивачка не бажає зберегти сімю та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи представника відповідача про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки відповідач сподівається на примирення з позивачкою, суд вважає безпідставними, так як позивачка не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин на даний час та ними протягом наданого терміну не вживались жодних заходів щодо примирення. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з листопада 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 січня 2005 року. Шлюб для позивачки перший, для відповідача другий. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, позивачка не бажає зберегти сімю та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до розяснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вирішуючи даний позов, суд враховує, що сторони не проживають разом, фактично припинили спілкування та не ведуть спільний побут. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з листопада 2016 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2008 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони фактично припинили подружні відносини, не бажають зберегти сім'ю та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2014 року. У позивачки шлюб другий, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони фактично припинили подружні відносини, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

\~\~\~\~ В березні 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], з 800 грн до 3000 грн. щомісячно. \~\~\~ Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] вказувала, що дитина часто хворіє, розмір аліментів який сплачує відповідач за таких обставин є недостатнім, а тому просила збільшити розмір аліментів до 3000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити. \~\~\~\~ Відповідач надав письмове заперечення, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~ Судом встановлено, що на відповідача покладений обов'язок сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини\~[PERSON], [INFO]. В розмірі 800 грн. \~\~\~ У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~\~\~ Виходячи зі змісту вказаної норми закону, умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. \~\~\~\~ Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~№ 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. \~\~\~\~ Беручи до уваги що дитина сторін хворіє та має низку проблем психологічного характеру, що потребує біль значних коштів на її утримання, суд вбачає підстави для зміни розміру аліментних зобов'язань та вважає за необхідне задовольнити позов. \~\~\~\~ З огляду на те, що попередній розмір аліментів було встановлено судовим рішенням, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання даним рішенням законної сили, а попередньо виданий виконавчий лист відкликанню. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 24.04.2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. Шлюбні відносини між подружжям припинились. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивач вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спори з приводу поділу спільного майна та місця проживання дітей відсутні. Позивачка до суду не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та без фіксації технічними засобами. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 24.04.2010 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 080612 від 24 квітня 2010 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 100. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 289204 від 01.09.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 71. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивач не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сімї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає, спір з приводу місця проживання дитини відсутній, дитину залишити проживати з позивачкою. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

В березні 2017 року позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зобов'язання вчинити дії та стягнення штрафу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2013 року [PERSON] 02.07.2013 року отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України.\~Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами\~\~\~\~\~\~ Банку»,\~\~\~\~\~\~ які\~\~\~\~\~\~ викладені\~\~\~\~\~\~ на\~\~\~\~\~\~ банківському\~\~\~\~\~\~сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором № б/н від\~02.07.2013 року [PERSON]\~станом на 31.10.2016 року має заборгованість\~53296,58 грн., яка складається з наступного: 5386,36 грн. - заборгованість за кредитом; 41696,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2514,12 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з\~[PERSON]\~заборгованість у розмірі 53296,58 грн. за кредитним договором № б/н від\~02.07.2013 року та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача не зявився до відкритого судового засідання, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не зявилася, відомостей про причини неявки суду не надала, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, у звязку з чим суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

В березні 2017 року Слов'янський психоневрологічний інтернат, за участю зацікавленої особи: Органу опіки і піклування виконкому Слов'янської міської ради звернулись до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною. В обґрунтування своєї заяви зазначили, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Красногорівка Мар'їнського району Донецької області, з 04.08.2014 року знаходиться на повному державному утриманні в Слов'янському психоневрологічному інтернаті, страждає хронічним, стійким, психічним розладом - помірна розумова відсталість з поведінковими порушеннями. За станом здоров'я вона не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги. Тому просять суд визнати [PERSON] недієздатною. У судове засідання представник Слов'янського психоневрологічного інтернату Зарітова Л.І., як діє на підставі довіреності № 333/01-17 від 26.05.2017 року (а.с.34), не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу за своєї відсутності, наполягала на задоволенні заяви про визнання фізичної особи недієздатною (а.с.35). Представник зацікавленої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області Рибалко М.Л., який діє на підставі довіреності №01.01-12/136 від 23.01.2017 року (а.с.20), в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.19). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до виписки з історії хвороби № 269, [PERSON] страждає помірною розумовою відсталістю з поведінковими порушеннями, може частково себе обслуговувати (а.с.4). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №65 від 11.04.2017 року, [PERSON] виявляє помірну розумову відсталість, в силу своєї хвороби не може розуміти значення своїх дій та керувати ними та для захисту цивільних прав потребує встановлення опіки (а.с.24-26). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення заяви Слов'янського психоневрологічного інтернату, за участю зацікавленої особи: Органу опіки і піклування виконкому Слов'янської міської ради про визнання [PERSON] недієздатною. На підставі викладеного,

Outcome: approved