Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.10.2012 р. в розмірі 139482,81 грн. Позовна заява мотивована тим, що 02.10.2012 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач власним підписом підтвердила те, що підписана нею заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і банком договір. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами. Проте, позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.12.2019 р. утворилась заборгованість на загальну суму 296645,23 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 1264,87 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 288130,36 грн., заборгованості по пені - 7250,00 грн. Однак, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути лише частину заборгованості, а саме: заборгованість за тілом кредиту 1264,87 грн. та заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 02.10.2012 по 28.09.2018 в розмірі 138217,94 грн., а всього 139482,81 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, до позовної заяви додав клопотання, в якому позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, та просить розглядати справу за його відсутності (а.с. 42). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 51), про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 02.10.2012 р. [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві приєднання відповідач [PERSON] засвідчила своїм підписом те, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивачем не надані суду підписані відповідачем Тарифи та Умови кредитування. До позовної заяви долучені лише Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 06.03.2010 № СП-2010-256, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» серед яких: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold». Як вбачається із анкети-заяви від 02.10.2012 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, остання містить у собі лише особисті дані відповідача, а також відмітку про те, що особа виявила бажання отримати кредитну картку «Універсальна». Будь-яких інших даних про суму кредиту, кредитного ліміту, відсоткової ставки за користування кредитом, конкретного виду кредитної картки Універсальна, дати її видачі та строку дії, анкета-заява не містить. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 31.12.2019 р., яку просить стягнути позива, становить 139482,81 грн., яка складається з 1264,87 грн. заборгованості за кредитом та 138217,94 грн. заборгованості за процентами за період з 02.10.2012 р. по 28.09.2018 р. Кошти на погашення боргу не внесені, відсоткова ставка за користування кредитом змінювалась в різні періоди від 30% до 43,2%. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 1264,87 грн. Відповідач доказів на спростування цієї обставини суду не надала. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, то суд виходить з наступного. Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Заява анкета позичальника від 02.10.2012 р. не містить відомостей стосовно визначеної процентної ставки. Долучені до позовної заяви Тарифи містять інформацію про відсоткову ставку для різних видів карток «Універсальна». Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження згоди позичальника на застосування конкретного виду тарифів. Умови та правила надання банківських послуг, долучені до позовної заяви, також не підписані відповідачем, а тому існує лише припущення, що відповідач погоджувалась на їх застосування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами (договірні відсотки). Тому заявлені вимоги про стягнення заборгованості за процентами за період з 02.10.2012 р. по 28.09.2018 р. в розмірі 138217,94 грн. грн. є безпідставними. Такі висновки суду, відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Вимоги про стягнення відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України позивачем не заявлені. У ч.1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги на загальну суму 139482,81 задоволені судом на 0,91 % (1264,87х100:139482,81), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 19,12 грн. (2102х0,91:100).

Outcome: partial