Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В березні 2015р. позивач КП «ЦОС Шевченківського району» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 4274,97 грн., що складається із заборгованості по квартирній платі та платі за комунальні послуги в сумі 4158,06 грн.; інфляційні втрати у розмірі 28,18 грн.; 3,0 % річних в сумі 88,73 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS], при цьому, не в повному обсязі сплачує плату за комунальні послуги та послуги за утримання будинку. Так, відповідачці надавались комунальні послуги, а саме: холодне водопостачання, гаряче водопостачання, користування тепловою енергією, вивезення побутових відходів, водовідведення, газ, а також інші послуги з утримання будинку та прибудинкової території. До того ж відповідачка щомісяця отримувала від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг, однак платежі здійснювала нерегулярно, внаслідок чого утворився борг за період з 01 липня 2011р. по 01 лютого 2013р., який складає 4158,06 грн., оскільки відповідачка у добровільному порядку борг не погашала, позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути інфляційні втрати у розмірі 28,18 грн. та 3,0 % річних у розмірі 88,73 грн. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, представника до суду не направила, заперечення проти позову не подавала. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданих на запит суду відомостей з адресно-довідкового бюро, відповідачка зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 14). Із довідки Форми № 3, складеної працівниками ТОВ «Кийградсервіс», вбачається, що відповідачка проживає у вказаній квартирі та являється її власником (а.с.5). Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку боргу по квартирній платі та платі за комунальні послуги, проведеним працівниками бухгалтерії позивача, заборгованість відповідача за період з 01 липня 2011р. по 01 лютого 2013р. становить 4274,97 грн. та складається з основної суми боргу у розмірі 4158,06 грн., інфляційних нарахувань - 28,18 грн. та 3% річних від суми боргу - 88,73 грн. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10) ч. 3 ст. 20 вищезазначеного Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, слід стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 4274,97 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Outcome: approved