Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

АТ Державний ощадний банк України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №461/117 від 23.04.2018 року в сумі 43740,105 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 33154,99 гривень; прострочених відсотків за користування кредитом в сумі 684,37 гривень; інфляційних витрат по простроченому боргу в сумі 94,24 гривень; витрат від інфляції по простроченим відсоткам в сумі 375,39 гривень; три відсотки річних на суму простроченого кредиту в сумі 153,25 гривень; три відсотки річних по прострочених відсотках в сумі 87,70 гривень; пеня по простроченому основному боргу та відсотках в сумі 3490,16 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем було укладено вказаний кредитний договір про надання кредиту в сумі 34900 гривень зі сплатою за користування кредитом 56 відсотків річних з терміном остаточного погашення не пізніше 21.04.2023 року. Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника належного виконання своїх зобов`язань за договором. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом або процентам більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених умовами договору, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, а також стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Відповідач в порушення вимог п. 4.3.1 кредитного договору свої зобов`язання не виконав, що потягло виникнення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками. Станом на 26.03.2019 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 43740,10 гривень. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 23.10.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом, у своїй заяві просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач був повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, від якого не надійшло до суду відзиву щодо позову або заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. З урахуванням того, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй письмовій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627\~ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Згідно ст.\~1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Слідуючи приписам ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.04.2018 року сторони уклали договір про споживчий кредит №461/1117 за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит загальною сумою 34900 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 21.04.2023 року. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 відсотків річних (п. 2.4 договору). Як зазначив позивач, що не було спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за договором про споживчий кредит належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 26.03.2019 року утворилась заборгованість в сумі 43740,105 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 33154,99 гривень; прострочених відсотків за користування кредитом в сумі 684,37 гривень; інфляційних витрат по простроченому боргу в сумі 94,24 гривень; витрат від інфляції по простроченим відсоткам в сумі 375,39 гривень; три відсотки річних на суму простроченого кредиту в сумі 153,25 гривень; три відсотки річних по прострочених відсотках в сумі 87,70 гривень; пеня по простроченому основному боргу та відсотках в сумі 3490,16 гривень. За вказаних обставин, наведених положень ЦК України та умов укладеного між сторонами договору, враховуючи ненадання відповідачем відзиву із запереченнями на позов та відповідних доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 43740,10 гривень, а також відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір в сумі 1921 гривня.

Outcome: approved