Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] отримала кредитні послуги, підписавши Заяву №б/н від 21 лютого 2011 року, згідно якої отримала кредит. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав відповідачу кредит, але в процесі користування кредитними рахунками Відповідач не виконує умови договору, зокрема несвоєчасно надає банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30 листопада 2020 року має заборгованість - 13619,99 грн., яка складається з наступного: - 10849,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; - 2773,90 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. Просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 21 лютого 2011 року у розмірі 13619,99 грн., яка складається з наступного: - 10849,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; - 2773,90 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, а також судові витрати по справі у сумі 2102,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до суду надала Відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що вона не визнає вимоги позивача в частині нарахування відсотків за кредитом, а також просить суд застосувати строк позовної давності (а.с. 60-61). Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 15), а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» і отримала кредит, дана обставина визнана відповідачем [PERSON] , оскільки вона не заперечувала дану обставину в своєму відзиві. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушувала графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачувала та у зв`язку з чим відповідач станом на 30 листопада 2020 року має заборгованість - 13619,99 грн., яка складається з наступного: - 10849,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; - 2773,90 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. Відповідно до чинного цивільного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1 ст. 638 ЦК України/ та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/. Відповідно до дійсного змісту норм цивільного права, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК). За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У довідці про умови кредитування від 21 лютого 2021 року, підписаній сторонами, зазначено відсоткову ставку базову відсоткову ставку на місяць у розмірі 2,5% (а.с. 16 ). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. В судовому засіданні встановлено, що не заперечується відповідачем по справі, [PERSON] , яка до зміни прізвища іменувалася « [PERSON] », відповідно до укладеного Договору № б/н 20 лютого 2011 року та при підписанні довідки про умови кредитування, вона отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, з розрахунку 360 днів, на суму залишку заборгованості за кредитом або 2,5 % на місяць. Тобто, умовами Кредитного договору № б/н від 20 січня 2021 року встановлено розмір процентної ставки 30% та не встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Крім того, умови договору не містять порядку розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволив точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості банк підвищував декілька разів відсоткову ставку за кредитом, за відсутністю визначеного в кредитному договорі порядку розрахунку змінюваної процентної ставки, чим порушив вимоги ст. 1056-1 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Строки та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафта, який виник за такими картами, наведений в Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування), яка є невід`ємною частиною Договору та встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Враховуючи, що відповідач не своєчасно вносить щомісячні платежі, в тому числі не сплачує проценти за користування кредитом, банк обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Відповідач [PERSON] заявила Клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Позивач звернувся до суду 29 січня 2021 року та просить стягнути заборгованість по кредиту, в тому числі й проценти, за період з 08 січня 2016 року по 30 листопада 2020 року. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постанові по справі № 444/9519/12. Враховуючи, що договором передбачено сплачувати обов`язкові щомісячні платежі в строк до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, а пільговий період складає 55 днів, то суд приходить до переконання, що позивачем не пропущений строк звернення до суду про стягнення заборгованості, оскільки відповідач здійснює сплату за відсотками та кредитом кожен місяць. Також, судом не приймається до уваги посилання відповідача на ті підстави, що вона не обізнана про зміну відсоткової ставки, оскільки вона постійно користувалася кредитом, постійно знімає грошові кошти з картки та розраховується нею в магазинах, та сплачує заборгованість по кредиту з урахуванням нарахованої кредитної ставки. Крім того, вона неодноразово отримувала кредитні картки, остання картка має строк дії до 30 квітня 2022 року, тому відповідач була згодна з умовами надання кредиту банком. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за Кредитним договором № б/н від 21 лютого 2011 року, у розмірі 13619,99 грн., яка станом на 30 листопада 2020 року складається з: - 10849,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 2773,90 грн. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 13619,99 грн., задовольнивши позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с. 49), а тому з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved