Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 27.08.2010 року банк надав [PERSON] (далі - відповідач) кредит у розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим за договором станом на 23.01.2019 року виникла заборгованість на загальну суму 13680,6 грн., де заборгованість по процентам за користування кредитом становить 1418,22 грн., нараховано пені 11134,73 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 627,65 грн. - штраф (процентна складова). В зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № б/н від 27.08.2010 року у розмірі 13680,6 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.44-45), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог через недоведеність зазначених у позові фактів щодо наявності між сторонами кредитного договору та відсутності оригіналів документів, які б підтверджували зазначені доводи. В обґрунтування відзиву відповідач вказує, що позивачем не надано до суду укладеного з нею кредитного договору, який би містив її підпис, а згідно анкети-заяви, яка надана позивачем до суду, відповідач отримала зарплатну картку, крім того, в розділі «Укажите желаемый кредитный лимит по платежной карте кредитка «Универсальная», квадрат є незаповненим, що свідчить про те, що відповідач не бажала отримувати кредит. Також вказує, що позивач посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», але згідно наданого Витягу існує чотири варіанти тарифів і позивач не вказує, який тариф застосовано до відповідача, що робить неможливим перевірити правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості. Звертає увагу суду на той факт, що розрахунок заборгованості не містить відомостей про тіло кредиту, позивачем не заявлено вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, в зв`язку з чим є незрозумілим, на якій підставі позивачем нараховано відсотки та пеню. Відповідач також просить застосувати позову давність до заявлених позовних вимог. Позивачем подано відповідь на відзив (а.с.75-87), в якій представник позивача зазначає, що відповідачем укладено з позивачем договір на отримання банківських послуг, який відповідачем не виконується, що підтверджується копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, копією паспорту відповідача, випискою по рахунку та фото клієнта з карткою. Також вказує, що заява-анкета, підписана відповідачем, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів складають договір про надання банківських послуг, що не суперечить чинному законодавству. Відповідач ознайомилася з Умовами кредитування, що підтверджується наданою до суду копією заяви-анкети від 27.08.2010 року, підписаної відповідачем. Тарифи по кредиту зазначені в пам`ятці клієнта, яка існує в єдиному примірнику та яка вручена відповідачу разом з кредитною картою. Факт користування відповідачем карткою «Універсальна» підтверджується наданими до суду випискою з карткового рахунку, з якого вбачається встановлення відповідачу кредитного ліміту та користування відповідачем грошима, крім того, відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Щодо застосування судом позовної давності представник позивача вказує, що відповідач отримала перевипущену картку строком дії до останнього дня січня 2020 року, позивач звернувся до суду з даним позовом 29.01.2019 року, що свідчить про дотримання позивачем строку звернення до суду. Просить позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник АТ Комерційний банк «Приватбанк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідач заяв до суду не подавала. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с.40,42,93-94), про причини неявки в судове засідання не повідомила. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності донорм ст.280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Судом на підставі наданої Позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку встановлено, що 27.08.2010 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Договір № б/н, відповідно до якого Позивач оформив Відповідачу зарплатну картку. Вказана обставина не оспорюється відповідачем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. На підставі наданих до суду та досліджених доказів судом встановлено, що між сторонами виникли відносини з приводу надання позивачем банківських послуг в частині відкриття відповідачу карткового рахунку для зарахування заробітної плати. Жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту укладення 27.08.2010 року з відповідачем кредитного договору позивачем до суду не надано. Згідно положень ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що в задоволені позовних вимог акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором слід відмовити через необґрунтованість таких вимог. На підтвердження позовних вимог щодо укладення з відповідачем кредитного договору представником позивача надано до суду розрахунок заборгованості, копію паспорта відповідача, виписку по рахунку та фото Клієнта з карткою. Вивчивши вказані докази та оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, що наявні у справі, суд вважає вказані докази відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України неналежними доказами, оскільки вказані документи не містять інформацію щодо предмета доказування. Так, позивач, заявивши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, вказує, що кредитний договір з відповідачем укладено 27.08.2010 року. На підтвердження вказаної обставини, як суд зазначив раніше, доказів позивачем не надано. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором з відповідачем (а.с.6-7), вказаний розрахунок здійснено за період з 01.11.2015 року по 23.01.2019 року, при цьому зі вказаного розрахунку не можливо встановити коли та яку суму коштів надано відповідачу як кредит, з якого часу виникла заборгованість за кредитом та яким чином здійснено нарахування відсотків та пені за кредитом. Також позивачем на підтвердження позовних вимог надано виписку по рахунку (а.с.84-86) на ім`я відповідача. Згідно вказаної виписки банківські операції здійснювалися у період часу з 31.01.2012 року по 01.02.2019 року, тобто вказана виписка не містить жодних відомостей на підтвердження факту укладення кредитного договору з відповідачем 27.08.2010 року та надання в кредит відповідачу грошових коштів. Фото Клієнта з карткою (а.с.87) не містить відомостей щодо дати фотографування Клієнта, зі вказаного фото відомості щодо номеру картки та строку її дії не можливо встановити в зв`язку з нечіткістю фотознімку, тому суд відхиляє вказаний доказ як неналежний. Копія паспорту відповідача не підтверджує факту укладення кредитного договору між сторонами, крім того, суд зауважує, що копія паспорту відповідача та вищевказане фото підтверджують доводи відповідача про отримання нею зарплатної картки. Також відповідачем надано довідку від 01.03.2019 року (а.с.83) про отримання відповідачем карток [NUMBER],[NUMBER] згідно кредитного договору б/н від 27.08.2010 року, але жодного доказу на підтвердження факту отримання вказаних карток відповідачем до суду не надано. На підставі викладеного, суд відхиляє вищевказані докази на підтвердження позовних вимог як неналежні. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, що сплачений судовий збір слід покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed