Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Болградська районна державна адміністрація Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування\~ звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування у зв'язку з тим, що мати дітей - [PERSON], [INFO], рішенням Болградського районного суду від 30.07.2012 року позбавлена батьківських прав відносно дітей. Батько - [PERSON], [INFO], рішенням Болградського районного суду від 11.10.2010 року був засуджений до реальної міри покарання терміном шість років з відбуванням покарання в установі ДПС України. Відповідно розпорядженням Ананьївської райдержадміністрації Одеської області від 23.10.2012 року № 943/А-2012 «Про створення прийомної сім'ї [PERSON] і влаштування трьох дітей на виховання та спільне проживання» до прийомної сім'ї [PERSON] влаштовано малолітніх сестер: [PERSON], [PERSON], [PERSON], позбавлених батьківського піклування. Згідно довідки Державної пенітенціарної служби України [PERSON] 11.02.2016 року звільнився з місць позбавлення волі та повернувся до постійного місця проживання. 31.05.2016 року [PERSON] звернувся до Болградської районної комісії з питань захисту прав дитини з заявою щодо можливості передачі йому на виховання та утримання його малолітніх дітей. Однак, було враховано думку дітей, та відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] Орган опіки та піклування подавши зазначений позов, в першу чергу захищає інтереси неповнолітніх дітей, та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Стверджує, що відповідач з часу звільнення до теперішнього часу офіційно не працевлаштований, джерела його доходів не відомі, матеріально в необхідному розмірі не забезпечує дітей. За місцем постійної його реєстрації та проживання, окрім відповідача проживає його батько [PERSON], [INFO], та рідний брат [PERSON], [INFO]. Жодної жінки в цій сімї не має, і невідомо хто займається домашнім господарством, готує їжу, пере, прибирає, тощо. Позивач просить врахувати думку дітей, які не бажають проживати з батьком, та просять залишити їх в прийомній сімї, разом їх старшою сестричкою [PERSON]. Діти протягом тривалого часу перебувають у прийомній сімї, доглянуті, матеріально забезпечені, навчаються в школі, мають гарні успіхи у навчанні, дружні, привітливі, тобто отримують гарне виховання. Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 08.12.2017 року дійшов до висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Дані обставини слугували підставою для подачі названого позову до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, та надала пояснення з підстав зазначених в позові. Пояснила, що позов подано виключно в інтересах дітей [PERSON], [PERSON], які разом зі старшою сестричкою [PERSON] з 2012 року перебувають в прийомній сімї [PERSON], де виховуються, навчаються в школі, матеріально забезпечуються. З пояснень самих дітей, вони не бажають переїжджати до батька [PERSON], та проживати з ним. Починаючи з часу звільнення з 2016 року відповідач офіційно не працевлаштувався, інколи, дуже рідко навідує дітей, матеріально належно у достатньому розмір не забезпечує дітей. Орган опіки дійшов до висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] будучи присутнім в судовому засіданні 16.04.2018 року пояснив, що дійсно він є батьком трьох дівчаток: [PERSON], [PERSON], [PERSON], хоча в свідоцтві про народження [PERSON] він батьком не вказаний. Він декілька разів відвідував дітей в прийомній сімї, привозив їм подарунки, спілкувався. Прийшов до висновку, що дітям дуже добре в прийомній сімї, вони матеріально забезпечені, гарно виховуються, доглянуті. Та самі, діти підтвердили йому, що вони бажають проживати в прийомній сімї. Тому він визнає позовні вимоги, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки він в дійсності на даний час не спроможний забезпечити дітей належним чином, та створити для них необхідні сприятливі умови для їх виховання. Однак він не відмовляється надавати дітям матеріальну допомогу, та спілкуватися з ними. \~ Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії І-ЖД №104718 (а.с.7), № 164671 (а.с.6). З матірю дітей відповідач зареєстрував шлюб 18.02.2008 році у Виноградівській сільській раді Болградського району Одеської області, свідоцтво серії І-ЖД № 073113 (а.с.8). Розпорядженнями Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 708/А-2012, та №707/А-2012 від 23.08.2012 року дітям [PERSON], та [PERSON] присвоєно статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.10, 9) з тих підстав, що мати дітей [PERSON] на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 26.07.2012 року, справа №1507/1742/12 була позбавлена батьківських прав, а батько [PERSON] вироком Болградського районного суду Одеської області був засуджений до позбавлення волі строком на шість років. Суду надано заяви дітей [PERSON] і [PERSON] від 09.06.2006 року про те, що вони не бажають проживати з батьком (а.с.12, 13). 19.12.2016 року Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області постановив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей (а.с.14). 31 жовтня 2017 року діти [PERSON] і [PERSON] знову подали заяви, що вони не бажають проживати з батьком (а.с.15, 16). [PERSON] подала 31.10.2017 року суду заяву про те, що вона бажає проживати зі своїми сестрами [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Згідно характеристики наданої щодо [PERSON] директором Пасицелівської загальноосвітньої школи Балтської міської ради Одеської області, [PERSON] характеризується виключно позитивно, систематично відвідує школу, навчається на належному рівні, спокійна, урівноважена, приймає участь у громадському житті класу, забезпечена усім необхідним, завжди охайна, доглянута. Прийомна мати приділяє належну увагу вихованню і навчанню дитини (а.с.18). З характеристики на [PERSON], наданою також директором Пасицелівської загальноосвітньої школи Балтської міської ради Одеської області, вбачається, що [PERSON] гарна учениця, добре навчається, має високий рівень уваги, мислення, мовлення та памяті. Прийомна мати на належному рівні приділяє увагу навчанню і вихованню дитини (а.с.19). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових від 31.10.2017 року за місцем проживання дітей: с.Байтали, Ананьївський район, Одеська область для прийомних дітей створені усі необхідні умови для проживання та виховання, діти оточені турботою та увагою (а.с.20). Служба у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області 01.11.2017 року відвідала прийомну сімю [PERSON] з метою перевірки умов проживання прийомних дітей та зясування думки дітей щодо проживання разом з батьком за його основним місцем проживання. Під час бесіди малолітні діти [PERSON], та [PERSON] не виявили бажання проживати разом з батьком, та виявили бажання залишитись з прийомною матірю. Також [PERSON] бажає проживати зі своїми сестрами [PERSON] та [PERSON] однією сімєю (а.с.24). 08 листопада 2017 року Болградська районна комісія з питань захисту прав дитини розглянула питання відносно [PERSON], та прийняла рішення про проведення відеоконференції з метою зясування думки дітей [PERSON] та [PERSON] щодо можливості їх проживання з батьком [PERSON] (а.с.23). За наслідками проведеної бесіди з дітьми, та зясування їх думки, Болградська районна комісія з питань захисту прав дитини Болградської районної державної адміністрації Одеської області прийняла рішення 08.12.2017 року за № 01/13-2017 про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] (а.с.24). Тоді ж, 08 грудня 2017 року Органом опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області за наслідками розгляду питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] прийнято висновок № 03/01-34/2452 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей (а.с.21, 25). \~ \~ \~ \~ В силу п.\~ 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає\~ підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що\~ мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~ Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Суд приймає до уваги пояснення відповідача, якими він визнав цілком і беззаперечно позовні вимог, що також підтвердив поданою суду письмовою заявою (а.с.66). Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Разом з цим, у відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності. Своїми діями, відповідач свідомо порушує зобовязання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Згідно ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановлено, що відповідач виконує своїх обовязків по вихованню, та належному утриманню, матеріальному забезпеченню дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після звільнення з місця позбавлення волі після відбуття покарання, не вжив жодних спроб та заходів до офіційного працевлаштування, джерела його доходів не відомі, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач може утримувати дітей, матеріально їх забезпечувати, що ним створені усі необхідні умови за місцем його постійного проживання, суду не надано. Суд приймає до уваги також думки дітей, які не бажають проживати спільно з батьком, та навіть не вважають його батьком, просили залишити їх в прийомній сімї, що має суттєве значення в даній справі з метою не допущення психологічного, морального травмування дітей. Надаючи оцінку вимогам ст.164 Сімейного Кодексу України, якою встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкоди йому у цьому ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дітей, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім ля забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вимогами ст. 181-183 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоровя та матеріальне положення дітей, стан здоровя та матеріальне положення відповідача, та прийшов до переконання про необхідність стягнення з [PERSON], [INFO] батьківських на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти і розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Суд розяснює відповідачу, що відповідно до ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь держави підлягають стягненню 704.80 гривен судового збору.

Outcome: approved