Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості в розмірі 5292,27 доларів США. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.03.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 800000114, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12900,00 доларів США на власні потреби без будь-яких обмежень, строком повернення до 27.03.2022 із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням умом кредитного зобов`язання у відповідача перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 04.08.2020 становить 5031,85 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 260,42 доларів США - заборгованість за відсотками, 3098,32 доларів США заборгованість по пені (по пені за останній календарний рік - 1923,13 доларів США). За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану вище суму кредитної заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21.09.2020 відкрито провадження та розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2020 заяву відповідача [PERSON] про продовження строку на підготовку відзиву на позов задоволено, продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позов, встановивши його терміном 15 днів з дня отримання копії даної ухвали. Враховуючи те, що представником відповідача подано до суду відзив з порушенням строків, встановлених судом, підстави для його прийняття до розгляду відсутні. Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 27.03.2007 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 800000114, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12900,00 доларів США. Процентна ставка за договором складає 12% річних, а кінцевий строк повернення заборгованості за кредитом 27.03.2022. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно: у разі сплати у валюті кредиту - до 27 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 155 доларів США; у разі сплати у національній валюті - 26 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених п. 5.2.2 договору (а.с.4). На виконання умов кредитного договору стронами погоджено графік погашення кредиту (а.с.6-8). Банк виконав свої кредитні зобов`язання у повному обсязі. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 800000114 від 27.03.2007 кредитна заборгованість [PERSON] станом на 04.08.2020 становить 5031,85 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 260,42 доларів США - заборгованість по відсоткам, 3098,32 доларів США заборгованість по пені (пені за останній календарний рік - 1923,13 доларів США) (а.с.9-10). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України та положеннями кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ст. 536 ЦК України). Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України). У абз. 3 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 роз`яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрет № 15-93). Враховуючи наведе вище, а також те, що відповідач свої зобов`язання відповідно до графака погашення заборгованості за кредитним договором належним чином не виконує, суд вважає, що з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла з 27.04.2007 по 04.08.2020. У своїх позовних вимогах позивач просить також встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України. Так, згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Оскільки ухвалення рішення у цій частині є правом суду, а позивач не обґрунтував доцільності застосування цієї норми до спірних правовідносин, суд не вбачає підстав для встановлення подальших нарухувань, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2201,84 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial