overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 08 серпня 1998 року в відділі РАГС Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Подружніх відносин не підтримують близько 2-х років, спільного господарства не ведуть по причині, що відповідач проживає з іншою жінкою та її дочкою. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить суд шлюб розірвати. Дитину після розірвання шлюбу просить залишити на утриманні та вихованні у неї, прізвище залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнає, просить шлюб розірвати. Заперечує причину розірвання шлюбу, а саме його проживання з іншою жінкою. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, підтвердженими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шлюб між сторонами розірвати з таких підстав. Сторони уклали шлюб 08 серпня 1998 року в відділі РАГС Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис №120. Подружнє життя не склалося, сім'ю зберегти не бажають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Миритися сторони не бажають. Зберегти сім'ю вже неможливо, сім'я фактично розпалася і існує лише формально. Подальше спільне проживання сторін та збереження сім'ї стало неможливим, а тому позов слід задовольнити. Дитину сторін, суд зважаючи на права дитини в належному утриманні та вихованні, при погодженні сторін, вважає після розірвання шлюбу залишити з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач [PERSON] є її батьком, з 01.09.2012 року вона навчається на денному відділенні на стаціонарній формі навчання в Запорізькому вищому професійному училищі сфери послуг. Оскільки вона ніде не працює, проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні потребує матеріальної допомоги, а відповідач по справі - її батько [PERSON] може надавати таку грошову допомогу. Таким чином, позивач просить суд стягувати щомісячно з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини віком від 18 до 23 років, до закінчення нею навчання, але не більш ніж досягнення нею 23 років. У судове засідання позивач не з'явилась але до суду надійшла заява, в якій вона проти розгляду справи за її відсутністю не заперечує, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, але до суду надійшла заява, в якій він проти розгляду справи без його участі не заперечує, позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підтримує. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає заяву за відсутністю сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 07.10.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER]. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя від 03.04.1997 р., батьком вказаний [PERSON] На даний час [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг» на денному відділенні (Довідка №58 від 02.02.2015 року) термін її навчання з 01.09.2012 по 25.12.2015 року, форма навчання безоплатна. Ніде не працює, проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст.199,200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що з 02 жовтня 2004 року сторони перебували в шлюбі, під час якого у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. 07 грудня 2012 року рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу ними була придбана 4-кімнатна квартира [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано на відповідача. Оскільки право власності на вказану квартиру набуто ними під час шлюбу, то воно є їхньою спільною сумісною власністю відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України і їй належить відповідно ? частина вказаної квартири [ADDRESS]. Під час попереднього судового засідання позивач змінила свої позовні вимоги, подала до суду заяву в якій просить визнати за нею право власності на ? частки квартири [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги [PERSON] визнає, про що подав суду заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, і у разі його поділу їх частки є рівними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 28 травня 1994 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у Нараївській сільській раді Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 05. Від подружнього життя сторони мають троє дітей двоє з яких не досягли повноліття: дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння, між сторонами припинилися шлюбні відносини. Їхня сімя фактично розпалася й існує лише формально. Примирення неможливе. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків, між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 08 жовтня 1993 у Вознесенському міськвідділі РАГСу Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №334. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, на адресу суду направила заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст..55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст..56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 08 жовтня 1993 року у Вознесенському міськвідділі РАГСу Миколаївської області Відділі було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], актовий запис №334. (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 08 жовтня 1993 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо з січня 2014, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 27 жовтня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №263. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] - [INFO] та доньку [PERSON] - [INFO] . Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, на адресу суду направила заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст..55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст..56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 27 жовтня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], актовий запис №263. (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 27 жовтня 1999 року). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] - [INFO] та доньку [PERSON] - [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

в березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач вказав, що є власником будинку [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності від 20.01.1989 р.,виданим виконкомом Сосулівської сільської ради № 2. Відповідач [PERSON] перебувала в шлюбі з її онуком [PERSON]. На даний час шлюб між ними розірваний, про що свідчить рішення суду. Відповідач зареєстрована [ADDRESS], проте за вказаною адресою не проживає з серпня 2013 року, житлом не користується, але в добровільному порядку виписатись не бажає. Відповідач періодично виїжджає на роботу в Чехію ,коли повертається в Україну проживає з своїм співмешканцем по [ADDRESS]. Відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року, а тому рішенням суду вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням по вул.. Шевченка с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області. Факт її відсутності стверджується відповідними актами, складеними компетентною комісією. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнить. Пояснив суду, що відповідач [PERSON] бувша його дружина, не проживає за місцем реєстрації від серпня 2013 року в житловому будинку [ADDRESS], який належить позивачу [PERSON] Відповідач [PERSON] позов визнає. Пояснила суду, що дійсно з 2013 року не проживає за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS]. Проживає в [ADDRESS]. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з таких підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на будинковолодіння від 20.01.1989 р.,виданим Чортківською районною радою народних депутатів. Відповідач [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], проте за вказаною адресою не проживає з серпня 2013 року, житлом не користується, в добровільному порядку виписатись не бажає. Факт не проживання в даному будинку відповідача [PERSON] понад рік стверджується актами про встановлення факту не проживання відповідача в будинку по [ADDRESS] від 01 вересня 2014 року, 08 грудня 2014 року, 03 березня 2015 року в яких вона зазначений як не проживаюча, а тому позов підлягає до задоволенню. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13 жовтня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №1529. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 13 жовтня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №1529, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 13 жовтня 2007 р., серія [NUMBER] Від спільного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 06.05.2011 року, актовий запис № 261367 та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 13.12.2007 р., актовий запис №3365. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 липня 2005 року Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 258. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 16 липня 2005 року Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 16 липня 2005 р., серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу подружжя має малолітнього сина, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 03.07.2008 року, актовий запис № 278. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

В березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 липня 1996 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 105. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 20 липня 1996 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 105, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 20 липня 1996 р., серія 1-БК №006791. Від спільного шлюбу подружжя має дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved