Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить визнати недійсним рішення сесії Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 23 січня 2008 року №255-18-V в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га в [ADDRESS]; визнати недійсним державний акт серії [NUMBER], виданий 02 липня 2009 року на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,2044 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору від 31 липня 2003 року [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках незакінчений будівництвом житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS]. Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,20 га, готовність якого становить 86%. 23 січня 2008 року рішенням Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області за №255-18-V земельну ділянку передано у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га в [ADDRESS]. На підставі даного рішення 02 липня 2009 року [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2044 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що Рогозівська сільська рада не мала права передавати вищезазначену земельну ділянку в приватну власність одному із співвласників жилого будинку. В результаті чого інший співвласник позбавлений можливості реалізувати своє право на набуття у власність цієї ж земельної ділянки, яка знаходиться під будинком та необхідна для обслуговування цього будинку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Представник Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням слухати справу без участі представника сільської ради, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2003 року [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках незакінчений будівництвом житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS], що підтверджується договором серії ВАМ №360436, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кузьміченком А.П. (а.с.6). Житловий будинок розташований на земельній ділянці Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,20 га, готовність якого становить 86%. Згідно п.б) ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. У відповідності до ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської, чи Севастопольською міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходженням земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.ст.125,126 ЗК України право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою - державного акту - та його державної реєстрації. Судом встановлено, що рішенням Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 23 січня 2008 року за №255-18-V земельну ділянку передано у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га в [ADDRESS] (а.с.10). На підставі вищезазначеного рішення, 02 липня 2009 року [PERSON] отримала державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,2044 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно ст.89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п.«г» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved