Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 27 травня 2015 року між нею та [PERSON] , а також ПАТ «Український професійний банк» були укладені два договори про відступлення права вимоги. За умовами якого [PERSON] відступила, а [PERSON] набув право вимоги, належне [PERSON] відповідно до договору банківського вкладу №339791 від 22 квітня 2015 року та №326061 від 06 лютого 2015 року, укладеними між [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк». За цими договорами [PERSON] одержав право замість [PERSON] вимагати від ПАТ «Український професійний банк» сплати грошових коштів відповідно у розмірі 32058 доларів США 75 центів та 24974 доларів США 03 центи. При цьому, [PERSON] зобов`язався сплатити [PERSON] вартість права вимоги у розмірі 32058 доларів США 75 центів в строк до 31 березня 2016 року та 24974 доларів США 03 центи в строк до 31 березня 2016 року. В порушення умов договору про відступлення права вимоги [PERSON] у строки, передбачені договором, не сплатив вартість права вимоги. На письмову вимогу від 30 січня 2019 року про сплату заборгованості за договором відповідач ухилився від сплати заборгованості. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами про відступлення права вимоги від 27 травня 2015 року у загальному розмірі 61978 доларів США 23 центи, з яких основний борг 57032 доларів США 78 центів та 3% річних 4945 доларів США 45 центів, згідно офіційного курсу обміну гривні до долара США, встановленим НБУ, станом на день здійснення платежу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. Представник ПАТ «Український професійний банк» також не з`явився до суду та свої пояснення щодо пред`явленого позову не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2015 року [PERSON] уклала з [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк» договір про відступлення права вимоги. За яким [PERSON] відступила, а [PERSON] набув право вимоги, належне [PERSON] відповідно до договору банківського вкладу №339791 від 22 квітня 2015 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк». За цим договором [PERSON] одержав право замість [PERSON] вимагати від ПАТ «Український професійний банк» сплати грошових коштів у розмірі 32058 доларів США 75 центів. При цьому, [PERSON] зобов`язався сплатити [PERSON] вартість права вимоги у розмірі 32058 доларів США 75 центів в строк до 31 березня 2016 року, а [PERSON] зобов`язалась прийняти дану грошову суму (а.с.9). Крім цього, в цей же день [PERSON] уклала з [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк» ще один договір про відступлення права вимоги. За яким [PERSON] відступила, а [PERSON] набув право вимоги, належне [PERSON] відповідно до договору банківського вкладу №326061 від 06 лютого 2015 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Український професійний банк». За цим договором [PERSON] одержав право замість [PERSON] вимагати від ПАТ «Український професійний банк» сплати грошових коштів у розмірі 24974 доларів США 03 центи. При цьому, [PERSON] зобов`язався сплатити [PERSON] вартість права вимоги у розмірі 24974 доларів США 03 центи в строк до 31 березня 2016 року, а [PERSON] зобов`язалась прийняти дану грошову суму (а.с.11). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним свої прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за договором про відступлення права вимоги. [PERSON] зверталася до відповідача з письмовою вимогою від 30 січня 2019 року про сплату заборгованості за договорами про відступлення права вимоги від 27 травня 2015 року (а.с.13). Вказана вимога була отримана [PERSON] 11 лютого 2019 року, що підтверджується довідкою по відстеження поштового відправлення (а.с.16). Проте, відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за договором. Згідно з ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. За змістом ч.1 та ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Таким чином, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Крім цього, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Тому з відповідача на користь [PERSON] стягнути борг за договорами відступлення права вимоги у розмірі 57032 доларів США 78 центів (24974,03 + 32058,75). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З 01 квітня 2016 року по 20 лютого 2019 року період прострочення виконання зобов`язання відповідачем становить 1055 календарних днів. Тому три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становить 4945 доларів США 45 центів (57032,78 ? 3% річних / 365 днів у році ? 1055 днів прострочки). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути також 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 4945 доларів США 45 центів. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 21 лютого 2019 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 9265 гривень. Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 9265 гривень. Крім цього, за змістом ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України сторони несуть також витрати, пов`язані з правничою допомогою. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що [PERSON] понесла також витрати на правову допомогу у розмірі 1800 гривень. Вказана обставина підтверджується договором №25 про надання правової допомоги (а.с.19-20), квитанцією від 07 жовтня 2019 року (а.с.50) та актом приймання-здачі виконаних робіт №43 від 23 жовтня 2019 року (а.с.51). Тому з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1800 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved