Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Борзнянська міська рада, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на утримання дітей щомісячно аліменти у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь закладу або особи, де будуть виховуватися діти. Свої вимоги обгрунтовує тим, що матір цих дітей [PERSON] за рішенням суду позбавлена батьківських прав, а батько [PERSON] після розірвання у 2015 році шлюбу ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх синів; з 12.06.2018р. малолітні [PERSON] , [PERSON] перебувають на обліку у Службі в справах дітей як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків; [PERSON] виховується на цілодобовому перебуванні в КЗ «Борзнянський ліцей», а [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини « Надія », тоді як батько жодного разу не відвідав дітей, не телефонував, не забирав додому, не цікавився їх життям, здоров`ям, умовами навчання, виховання, дозвілля, не підтримує матеріально; на комісію з питань захисту прав дитини відповідач не з`явився, надіславши пояснення, в якому висловлює сумніви у своєму біологічному батьківстві стосовно вказаних дітей; органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх синів. Представники позивача та третьої особи КЗ «Борзнянський ліцей» в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Не заперечують проти заочного розгляду справи. На виконання положень ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27.02.1991р., ст.171 СК України в судовому засіданні була заслухана думка самої дитини [PERSON] , який пояснив, що спочатку проживав з матір`ю в с. Мала Загорівка, а з 2018 року перебуває в КЗ «Борзнянський ліцей», де почуває себе добре, свого рідного батька [PERSON] взагалі не знає й з ним не спілкувався, той ніколи не цікавився умовами його життя, навчання, виховання, не надавав ніякого матеріального забезпечення. Підтримує заявлений органом опіки та піклування позов. З огляду на малолітній вік [PERSON] , з урахуванням позиції учасників справи у відповідності до положень ч.2 ст.171 СК України суд вважав за недоцільне заслуховувати думку цієї дитини щодо вирішення даного спору. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України) та фактичного проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, але до суду не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Третя особа КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалось, повноважного представника не направило, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, заслухавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] , шлюб між якими розірвано за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2015 року, є батьками малолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2020 року матір [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно цих її малолітніх дітей та стягнуто аліменти. Батько [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але з 2014 року фактично проживає в [ADDRESS] , де має іншу сім`ю, працює по найму, характеризується позитивно. [PERSON] з 01 вересня 2018 року цілодобово перебуває та виховується в КЗ «Борзнянський ліцей», а [PERSON] з 06 березня 2019 року знаходиться на повному державному утриманні в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини « Надія ». Натомість, батько [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям своїх малолітніх синів, не займається їх навчанням та вихованням, жодного разу не відвідував, не телефонував, не забирав додому на вихідні, святкові дні чи канікули, не надає ніякої матеріальної допомоги, не вирішує питання про повернення дітей у сім`ю. Наказом Служби у справах дітей Борзнянської міської ради №3 від 12.02.2021р. малолітніх [PERSON] , [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, які до цього з 12.06.2018р. також перебували на відповідному обліку в Службі у справах дітей Борзнянської РДА. За висновком органу опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 06.05.2021р. в питанні щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітніх синів [PERSON] , [PERSON] вони покладаються на розсуд суду. Водночас, органом опіки та піклування виконкому Борзнянської міської ради Чернігівської області надано висновок, затверджений відповідним рішенням №74 від 17 травня 2021 року, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , так як він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що шкодить інтересам дітей. Дане рішення органу опіки та піклування на переконання суду прийняте з урахуванням всіх обставин є обгрунтованим і не суперечить інтересам дітей. Посилання [PERSON] на те, що він не є біологічним батьком вищевказаних дітей, яке міститься в акті обстеження умов проживання Служби у справах дітей Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 20.04.21р., висновку органу опіки та піклування виконкому Борзнянської міської ради, не заслуговують на увагу, не підтверджені ніякими доказами і є лише припущеннями, оскільки згідно копій актового запису №61 від 06.06.2012р. про народження [PERSON] , [INFO] , актового запису №73 від 05.08.2015р. про народження [PERSON] , [INFO] , саме відповідач значиться батьком цих дітей, так як вони були народжені за час його перебування в зареєстрованому шлюбі з їх матір`ю [PERSON] та до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, що відповідає вимогам ст.122 СК України. При цьому, суд зважує і на ту обставину, що відповідач, піддаючи сумніву свою біологічне батьківство стосовно синів [PERSON] та [PERSON] , протягом тривалого часу не вчиняв ніяких дій, спрямованих на оспорювання такого батьківства; також не скористався й правом на подачу відповідного зустрічного позову. Отже, в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти; пріоритетом для відповідача є влаштування особистого життя та благополуччя на противагу інтересам дітей. Вищезазначені обставини свідчать про винну поведінку відповідача, зловживання та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, оскільки [PERSON] , будучи батьком своїх малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , на протязі тривалого періоду часу (понад шість років) безпричинно ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно вищевказаних дітей, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідача, який проігнорував явку до суду, підписав нотаріально посвідчену заяву від 11.06.2021р. про згоду на усиновлення малолітнього сина [PERSON] , що свідчить про байдуже ставлення батька до долі своїх дітей. За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Зважаючи, що [PERSON] є батьком малолітніх синів [PERSON] , [PERSON] й не звільнений від обов`язку по їх матеріальному забезпеченню, якого діти потребують, то суд вважає за необхідне задовольнити й позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання цих дітей. Тому, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, відомостей про свої доходи не надав, згідно акту обстеження умов проживання сім`ї від 20.04.2021р. отримує доход в розмірі 15-25 тис. грн на місяць, явку в судове засідання проігнорував, коштів на утримання дітей не виділяє, то виходячи з положень ст.181-184 СК України суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей щомісячно аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, шляхом їх перерахування на особисті рахунки дітей у АТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на положення п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за дану позовну заяву справлянню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved