Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

АТ «Акцент Банк» (далі в тексті А-Банк) звернулось до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2017 року [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00001187454 та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява-анкета разом з Умовами та Правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://а-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір. Позивач стверджує, що [PERSON] станом на 08 жовтня 2020 року має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14058,70 грн. заборгованості за кредитом та 15404,43 грн. заборгованості за відсотками.\~ Оскільки відповідач в добровільному порядку не погашає свій борг, банк просить стягнути його в примусовому порядку. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 квітня 2021 року справу було направлено до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві, а також у відповіді на відзив просив розглядати справу у його відсутності та задоволити позов в повному обсязі. У відповіді на відзив\~ зазначив, що між банком і відповідачем було укладено договір за принципом договору приєднання підписанням заяви позичальник приєдналась до запропонованих банком Умов та тарифів. Відповідач отримала кредитну картку та користувалась кредитними коштами, а тому в неї виник обов`язок по поверненню цих коштів, а також відсотків за їх користування. Відповідач в судове засідання також не з`явилась. В направленому відзиві позов не визнала та просила відмовити банку у його вимогах в повному обсязі. Зазначила, що дійсно 28.08.2017 року вона підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 15000 грн. Станом на 02.08.2021 року нею було перераховано 12802 грн. 52 коп. у якості повернення суми грошових коштів в рамках кредитного ліміту. Вказала, що вона не погоджувала з банком розмір і порядок нарахування відсотків, а тому вимога про їх стягнення є безпідставною. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань. 28 серпня 2017 року [PERSON] підписала анкету-заяву\~ про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що відповідач вказала дані про її особу, дату народження, місце проживання та роботи, контактну інформацію, а також зазначила інші відомості, що характеризують її особу. [PERSON] , також, погодилась, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. До позовної заяви позивач додав копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в А-банку та Тарифів надання банківських послуг, які розміщено на сайті https://а-bank.com.ua/terms. Згідно наданого суду розрахунку позивач станом на 08 жовтня 2020 року нарахував [PERSON] 14058 грн. 70 коп. заборгованості за кредитом та 15404 грн. 43 коп. за відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку А-Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У позовній заяві, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на Тарифи та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в А-Банку, які розміщені на сайті: https://а-bank.com.ua/terms. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Тарифи та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в А-банку розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком у період - з часу виникнення спірних правовідносин (28 серпня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30 жовтня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. У анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-банку від 28 серпня 2017 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Тарифи та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача, а відтак достовірно не підтверджують вказаних обставин. Реалізуючи право вимоги повернення фактично отриманої суми кредитних коштів банком заявлено до стягнення 14058 грн. 70 коп. за тілом кредиту. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором за даним балансом, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно виписки по рахунку позичальник користувалась кредитними коштами, всього витративши коштів за отриманою карткою на загальну суму 19605 грн. 97 коп., тоді як внесено на погашення заборгованості 35569 грн. 25 коп. (з урахуванням списаних відсотків, розмір яких не був погоджений сторонами), що перевищує суму фактично отриманих коштів. Оскільки відповідач повернула в повному обсязі фактично отримані кредитні кошти, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed