Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що01.09.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картоковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.11.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших частин договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним і банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань , передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку. Відповідач [PERSON] не виконала своєчасно свої кредитні зобов'язання перед банком, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду та просив стягнути із відповідача заборгованість по кредиту, яка станом на 24.06.2018 року становить 13474.60 грн. , а також судовий збір в сумі 1762 грн. Ухвалою судді від 31 серпня 2018 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача за довіреністю [PERSON] разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку вона отримала , що підтверджується зворотним поштовим повідомленням. Відповідач була вчасно та належним чином повідомлена про місце розгляду справи,до початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз'яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд даної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.09.2014 року [PERSON]отримала кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картоковий рахунок. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачеві кредитні кошти, яка, в порушення взятих на себе зобов'язань, суму боргу по кредиту не повернула. Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч.2ст.509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно дост. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідност. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідност. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 24.06.2018 року має заборгованість 13474.60 грн. яка складається з наступного: 6984.20 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7102.50 грн. - заборгованість з пені за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 617.84 грн. - штраф (процентна складова). Згідно з ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Кредитним договором передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тобто, вимога банку про стягнення з відповідача пені та штрафів є взагалі неправомірною, оскільки стягуючи штрафи висувати вимогу про стягнення пені банк не має права. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі №6-2003цс15 згідно зі ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по пені в розмірі 9831.95 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі. Факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для часткового задоволення позову. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 01.09.2014 року у розмірі 7602.04 грн., з яких: 6984.20 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом,617.84 гривень - штраф (процентна складова). Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 994.12 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial