Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) (надалі по тексту - відповідач), відповідно до якого просило стягнути на свою користь 137276,24 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 15 червня 2011 року, що складається із: 66214,70 грн. - заборгованості за тілом кредита; 26480,50 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 37567,89 грн. - нарахованої пені; а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 6513,15 грн. - штраф (процентна складова). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 червня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок, на підтвердження чого надано виписку по рахунку та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому було змінено, на підтвердження чого позивачем надано відповідні довідки. Однак, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, заборгованість не погашає у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 81). На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-646 від 16 вересня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, прийнято до провадження судді Саадулаєва А.І. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 73). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2011 року, на підставі анкети-заяви, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Крім анкети-заяви, на підтвердження укладення відповідного договору та досягнення згоди щодо його істотних умов, позивачем надано довідку про умови кредитування, підписану відповідачем 15 червня 2011 року (а.с. 38). На підставі укладеного договору позивачу було надано кредитні картки, терміном дії до січня 2021 року, що підтверджується довідкою (а.с. 36). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», банк при встановленні та зміні кредитного ліміту керувався тим, що відповідач, при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт змінювався неодноразово (а.с. 35). Відповідно до п. 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг», договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично пролонгується на той же строк (а.с. 50). Як вбачається із матеріалів справи укладений договір продовжувався, про що свідчить надання відповідачу відповідних кредитних карток, термін дії останньої спливає у січні 2021 року, що підтверджується довідкою (а.с. 36). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту. З долученого до справи розрахунку заборгованості за договором вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору б/н від 15 червня 2011 року не сплачує, в результаті чого станом на 22 березня 2020 рік має заборгованість у розмірі 137276,24 грн., що складається із: 66214,70 грн. - заборгованості за тілом кредита; 26480,50 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 37567,89 грн. - нарахованої пені; а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 6513,15 грн. - штраф (процентна складова). Вказана заборгованість нарахована в межах строку дії договору. Так, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до платіжного доручення від 06 квітня 2020 року, позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору (а.с. 72а). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved