Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частину майна, в якому просила поділити між нею та відповідачем об'єкт спільної сумісної власності подружжя, а саме: будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS]; визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки площею 1173 кв.м. за вказаною адресою, на якій знаходиться вказаний будинок, залишивши іншу 1/2 частину вказаного будинку та вказаної земельної ділянки у власність відповідача. В обґрунтування позову позивачка вказала, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 1982 року. 29 грудня 1995 року вони з відповідачем на ім»я відповідача на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу за спільні кошти в сумі 842000,00 карбованців (8420 грн.) придбали у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок житловою площею 115,0 кв.м. [ADDRESS] з парканами № 1-3, а також за спільні кошти в сумі 5000000 карбованців (50 грн.) придбали земельну ділянку площею 1173 кв.м. за вказаною адресою, на якій знаходиться вказаний будинок. На теперішній час між нею та відповідачем склалися конфліктні стосунки, відповідач не визнає за нею право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку, які є їх спільною сумісною власністю, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Адвокат позивачки [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку у відповідності до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому зі згоди адвоката позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що сторони з 29 травня 1982 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). 29 грудня 1995 року подружжя на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, за спільні кошти, придбали житловий будинок житловою площею 115,0 кв.м. [ADDRESS] з парканами № 1-3, вартістю 842000,00 карбованців (а.с.15-16), та земельну ділянку площею 1173 кв.м. за вказаною адресою, вартістю 5000000 карбованців , на якій знаходиться вказаний будинок (а.с.13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння та земельної ділянки. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір при подачі позову у розмірі 243 грн. 60 коп., та на користь держави 3410 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved