Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № HAE2CC9HH91463 від 30.06.2011 в розмірі 34356,84 грн., солідарно стягнути з [PERSON] та ТОВ «УФА «Верус» на користь банку 200,00 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначає тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № HAE2CC9HH91463 від 30.06.2011 [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» з ТОВ УФА «Верус» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого ТОВ «УФА «Верус» поручився за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором № HAE2CC9HH91463 від 30.06.2011 банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначає про визнання позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом, по процентам та по комісії у заявленому банком розмірі. Позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафів відповідач не визнає та вказує, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пеня та штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому не можуть бути застосовані одночасно. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь на відзив та додаткові пояснення до неї, в яких вказується, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одним із фундаментальних принципів правових відносин є свобода договору, а саме позичальник є вільним у заключенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Підписуючи кредитний договір, позичальник погоджується з усіма умовами, передбаченими договором. При цьому, штраф і пеня згідно із ст. 549 ЦК України є формами неустойки, різновидами штрафних санкцій. Штраф застосовується за порушення виконання зобовязання, а пеня за несвоєчасність виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, а тому не є взаємовиключними видами неустойки. Застосування і штрафу, і пені як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, а тому банк не допускає порушень ст. 61 Конституції України. У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та штрафів просила залишити без задоволення. Представник відповідача - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі міста Харкова» у судове засідання не зявився. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України відомості про юридичну особу - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі міста Харкова», код ЄДРПОУ 37539163, відсутні. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.06.2011 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № HAE2CC9HH91463, який складається із заяви позичальника та Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами укладеного договору [PERSON] надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 8000,00 грн. на строк 18 місяців з 30.06.2011 по 29.12.2012 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячною комісією. Зобовязання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі міста Харкова», код ЄДРПОУ 37539163. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконувала, внаслідок чого перед банком виникла заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № HAE2CC9HH91463 від 30.06.2011 станом на 10.07.2013 становить 34556,84 грн., з яких: 4445,58 грн.- заборгованість за кредитом, 3,11 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1744,21 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 26242,19 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1621,75 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги позицію відповідача, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, по процентам та комісії обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення нарахованої пеня та штрафів за неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З аналізу даної норми, а також положень ст. 61 Конституції України, кредитор має обрати лише один вид неустойки при порушенні боржником свого зобовязання. При цьому, підстави виникнення права на неустойку визначені у ст. 550 ЦК України, а саме право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Відповідно до положень ст. 551 ЦК України предметом неустойки\~може бути\~грошова сума,\~рухоме і\~нерухоме майно.\~ Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З розрахунку банку вбачається, що розмір пені значно перевищує (у сім разів) суму заборгованості за тілом кредиту та процентами, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки у вигляді пені до розміру тіла кредиту. При цьому суд враховує особу позичальника, виконання неї протягом тривалого часу взятих на себе грошових зобовязань, що є обставинами, які мають істотне значення для вирішення даного спору. Суд погоджується із позицією відповідача щодо заборони подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цей принцип гарантується ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Враховуючи відсутність даних про державну реєстрацію юридичної особи відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі міста Харкова», суд вважає за необхідне закрити провадження в частині вимог до даного відповідача відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial