Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на користь Національного наукового центру «Харківського фізико - технічного інституту»заборгованість за користування жилою площею та за комунальні послуги у сумі 16773 грн. 16 коп., а також судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачі з 23.05.2006 року прописані та проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та є споживачами комунальних послуг та площею. Проте оплата відповідачами за користування жилою площею і комунальні послуги проводилась не повністю, в результаті чого за період з січня 2007 року по вересень 2015 року утворилась заборгованість, яка складає 16773 грн. 16 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь. В судове засідання представник позивача Домніч К.С., яка діє на підставі довіреності, не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги». Згідно з ч. 3 ст. 66 Житлового Кодексу України, розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 Житлового Кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно ордеру № 784 серії В-19 від 22.05.2016 року відповідачі з23.05.2006 року прописані та проживають в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та є споживачами комунальних послуг та площею (арк. справи 4). Відповідно до розрахунків заборгованості з січня 2007 року по вересень 2015 року, сума до сплати складає 16773 грн. 16 коп. (арк. справи 11-63). Доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості або обов'язку її погашення, відповідачами до суду не надано. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення зазначеної заборгованості з відповідачів. Таким чином, позовні вимоги позивача відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved