Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

В березні 2021 року позивач Білоцерківська міська рада звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмили Віталіївни, державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко Володимира Васильовича про скасування рішення державного реєстратора, посилаючись на наступні обставини. Білоцерківська міська рада звертає увагу суду, стосовно незаконних та неправомірних дій щодо земельної ділянки комунальної власності територіальної громади з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222. Так, юридичним управлінням Білоцерківської міської ради при опрацьовані відомостей з Публічної кадастрової карти України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі по тексту - Реєстр), виявлено факт незаконної реєстрації права приватної власності на землі комунальної форми власності, що полягає в наступному. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно приписів статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. В частині 1 статті 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно інформації з Реєстру, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:03:002:0222 за [PERSON] , зареєстровано державним реєстратором Кагарлицької міської ради Нацевич Людмилою Віталіївною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2293158332103, на підставі рішення Білоцерківської міської ради серія та номер 3-54, від 12.10.2006 року; довідки Білоцерківської міської ради 23.12.2020 року № 6093-102-VIІ та відомостей з ДЗК серії та номер 34889915 від 15 лютого 2021 року. Однак, звертають увагу суду, що Білоцерківська міська рада будь-яких рішень з приводу відведення земельної ділянки з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 у приватну власність громадянину [PERSON] не приймала, що підтверджується інформацією управління регулювання земельних відносин Білоцерківської міської ради від 25 лютого 2021 року №10-13-292. Також, архівним відділом Білоцерківської міської ради надано інформацію від 04 березня 2021 року №26/01-03, що рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 12 жовтня 2006 року серія та номер 3-54 про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] - не виявлено, повідомлено, що відповідно до протоколів сесій Білоцерківської міської ради за 2006 рік, засідання сесії Білоцерківської міської ради V скликання 12 жовтня 2006 року не проводилось. Загальним відділом Білоцерківської міської ради надано інформацію від 04 березня 2021 року №01-18/04, що в загальному відділі Білоцерківської міської ради відсутній документ з реєстраційним індексом 6093-102-VII від 23 грудня 2020 року. Таким чином, із земель комунальної власності Білоцерківської міської територіальної громади незаконно вибула земельна ділянка з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222, оскільки будь-які рішення щодо передачі в оренду чи у власність громадянину [PERSON] , Білоцерківською міською радою не приймались. Білоцерківська міська рада звертає увагу суду, що за номером №6093-102-VIl є наявне рішення міської ради від 25 вересня 2020 року «Про передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянці [PERSON] », і воно не стосується [PERSON] . Так, вказаним рішенням, Білоцерківська міська рада вирішила передати земельну ділянку комунальної власності, яка утворилась в результаті поділу земельної ділянки площею 0,2270 газ кадастровим номером: 3210300000:05:011:0112 у власність громадянці [PERSON] з цільовим призначенням 01.05 Для індивідуального садівництва, площею 0,1135 га за адресою: провулок Проточний. Кадастровий номер: 3210300000:05:011:0140. Білоцерківська міська рада повідомляє суд, що рішення, яке стало підставою для проведення державної реєстрації речового права приватної власності, а саме рішення «нібито» Білоцерківської міської ради № 3-54, від 12.10.2006 р. «Про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] », щодо земельної ділянки площею 0,1 газ кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 в такому вигляді як подано [PERSON] не існує та не існувало раніше. Таким чином, на підставі підроблених документів з комунальної власності територіальної громади, незаконно вибула земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:03:002:0222. Окрім зазначеного вище, юридичним управлінням Білоцерківської міської ради при опрацьовані інформації з Реєстру, на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 виявлено зареєстроване право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 60.5 кв.м. Згідно інформації з Реєстру, за адресою: [ADDRESS] , 28 листопада 2020 року державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенком Володимиром Васильовичем, зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60.5 кв.м, за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2236219932103. Підставою виникнення права власності на будинок згідно Реєстру став - Технічний паспорт, виданий 26 листопада 2020 року б/н, видавник ТОВ «Землевпорядне агентство» та довідка, яка видана 26 листопада 2020 року номер: 017 видавник ТОВ «Землевпорядне агентство». Звертають увагу суду, що 20 березня 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення за №1184-57-VI «Про скасування рішення міської ради від 27 вересня 2012 року №728-29-VI «Про затвердження Положення про реєстр адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів міста Біла Церква» та затвердження Положення про реєстр адрес у місті Біла Церква» (надалі - Положення). Згідно пункту 1.7. даного Положення, розпорядником та адміністратором Реєстру адрес у місті Біла Церква від імені територіальної громади міста виступає Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради в особі Служби містобудівного кадастру Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради. Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 25 лютого 2021 року №200/01-70, інформація щодо присвоєння адреси: [ADDRESS] , будь-яким об`єктам нерухомого майна відсутня. Отже, на час вчинення реєстраційних дій у [PERSON] був відсутній офіційний документ, що підтверджує присвоєння об`єктам нерухомого майна адреси. Білоцерківська міська рада звертає увагу суду, на порушення вимог чинного законодавства щодо Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, так як [PERSON] не було подано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенком Володимиром Васильовичем, в свою чергу було проігноровано вимоги пункту 41 Порядку. Окрім цього, згідно інформації наданої відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради від 03 березня 2021 року №17-06/08 встановлено, що у відділі відсутня будь-яка інформація стосовно надання [PERSON] дозвільної документації про початок виконання та завершення будівельних робіт (декларація, сертифікат, тощо) щодо будівництва за адресою: [ADDRESS] . Більш того, з метою встановлення факту фактичної наявності на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., управлінням самоврядного контролю Білоцерківської міської ради було проведено обстеження даної земельної ділянки. Так, за результатами обстеження земельної ділянки з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 встановлено відсутність будь-яких об`єктів нерухомості, в тому числі й житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., що підтверджується актом обстеження земельної ділянки, відео та фото. З вищевикладеного можливо встановити, що [PERSON] було подано неповний та недостовірний пакет документів для проведення державної реєстрації речового права на фізично неіснуючий житловий будинок, що свідчить про подання державному реєстратору підробленого пакету документів. Також, потрібно вказати, що й державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області - Гаращенком Володимиром Васильовичем не перевірено достовірності поданого пакету документів та не виявлено, що пакет документів був поданий не в повному обсязі, внаслідок чого порушено вимоги Порядку та проведено державну реєстрацію і зареєстровано право власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 2236219932103. Білоцерківська міська рада акцентує увагу суду, що внаслідок таких неправомірних дій відповідачами грубо порушено права Білоцерківської міської територіальної громади. Просили суд скасувати рішення державного реєстратора Кагарлицької міської ради - Нацевич Людмили Віталіївни, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2293158332103. шляхом припинення права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:03:002:0222 за [PERSON] , скасувати рішення державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенка Володимира Васильовича, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2236219932103, шляхом припинення права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 60.5 кв.м. та знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 та стягнути судові витрати з відповідачів на користь Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради в особі Білоцерківської міської ради (адреса: вулиця Ярослава Мудрого, 15, м. Біла Церква, Київська область, 09117; код ЄДРПОУ: 04055009; р/р UA058201720344210021000034523 в Державній казначейській службі України; МФО 820172 ( а. с. 1-7 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с.\~\~ 11 ). Ухвалою судді від 31.03.2021 року позовна заява Білоцерківської міської ради до [PERSON] , державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмили Віталіївни, державного реєстратора Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко Володимири Васильовича про скасування рішення державного реєстратора була залишена без руху ( а. с. 15-17 ). 14 квітня 2021 року за вх. № 17604 судом отримано документи на виконання ухвали суду ( а. с. 22 ). Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. Здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ ( а. с. 50 ). 17 травня 2021 року за вх. № 22315 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 51 ). Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача. Ухвалою судді від 19 травня 2021 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09 червня 2021 року ( а. с. 52-53 ). Ухвалою суду від 12 липня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 14 вересня 2021 року ( а. с. 77-78 ). Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неналежним сповіщенням відповідача по справі [PERSON] ( а. с. 83-84, 91-92 ). Останнього разу розгляд\~ справи було відкладено 08.11.2021 року ( а. с. 91-92, 93 ). В судове засідання позивач свого представника не направив, 08.11.2021 року за вх. № 51871судом отримано заяву, яка підписана представником БМР Корнієнко І.М., в якій останній просив суд розглядати справу у відсутність представника БМР, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення ( а. с. 97 ). Відповідачі\~\~ державний реєстратор Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмила Віталіївна та державний реєстратор Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області Гаращенко Володимир Васильович в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Частинами 11 та 12 цієї статті ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Отже, з наявного в матеріалах справи оголошення вбачається, що воно датоване 11.10.2021 року про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 08.11.2021 року, тобто завчасно та у відповідності до вимог ЦПК України. Крім того, з наявних поштових повідомлень про вручення вбачається, що відповідачі державні реєстратори [PERSON] та [PERSON] отримали судові повістки 10.10.2021 року та 22.10.2021 року відповідно. Заяв та клопотань від відповідачів на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиви на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлені відповідачі не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надали відзиви і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 08.11.2021 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача БМР підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно інформації з Реєстру, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3210300000:03:002:0222 за [PERSON] , зареєстровано державним реєстратором Кагарлицької міської ради Нацевич Людмилою Віталіївною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2293158332103, на підставі рішення Білоцерківської міської ради серія та номер 3-54, від 12.10.2006 року; довідки Білоцерківської міської ради 23.12.2020 року № 6093-102-VIІ та відомостей з ДЗК серії та номер 34889915 від 15 лютого 2021 року ( а. с. 40-41 ). Інформацією управління регулювання земельних відносин Білоцерківської міської ради від 25 лютого 2021 року №10-13-292 зазначено, що Білоцерківська міська рада будь-яких рішень з приводу відведення земельної ділянки з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 у приватну власність громадянину [PERSON] не приймала ( а. с. 30 ). Також, архівним відділом Білоцерківської міської ради надано інформацію від 04 березня 2021 року №26/01-03, що рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 12 жовтня 2006 року серія та номер 3-54 про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] - не виявлено, повідомлено, що відповідно до протоколів сесій Білоцерківської міської ради за 2006 рік, засідання сесії Білоцерківської міської ради V скликання 12 жовтня 2006 року не проводилось ( а. с. 37 ). Загальним відділом Білоцерківської міської ради надано інформацію від 04 березня 2021 року №01-18/04, що в загальному відділі Білоцерківської міської ради відсутній документ з реєстраційним індексом 6093-102-VII від 23 грудня 2020 року ( а. с. 38 ). Таким чином, із земель комунальної власності Білоцерківської міської територіальної громади вибула земельна ділянка з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222, оскільки будь-які рішення щодо передачі в оренду чи у власність громадянину [PERSON] , Білоцерківською міською радою не приймались. Рішенням Білоцерківської міської ради за номером №6093-102-VIІ від 25 вересня 2020 року «Про передачу земельної ділянки комунальної власності у власність громадянці [PERSON] » ( а. с. 39 ). Так, вказаним рішенням, Білоцерківська міська рада вирішила передати земельну ділянку комунальної власності, яка утворилась в результаті поділу земельної ділянки площею 0,2270 га з кадастровим номером: 3210300000:05:011:0112 у власність громадянці [PERSON] з цільовим призначенням 01.05 Для індивідуального садівництва, площею 0,1135 га за адресою: провулок Проточний. Кадастровий номер: 3210300000:05:011:0140. Встановлено, що рішення, яке стало підставою для проведення державної реєстрації речового права приватної власності, а саме рішення Білоцерківської міської ради № 3-54 від 12.10.2006 р. «Про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] », щодо земельної ділянки площею 0,1 газ кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 не існує. Окрім цього, юридичним управлінням Білоцерківської міської ради при опрацьовані інформації з Реєстру, на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 виявлено зареєстроване право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 60.5 кв.м. Згідно інформації з Реєстру, за адресою: [ADDRESS] , 28 листопада 2020 року державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенком Володимиром Васильовичем, зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60.5 кв.м, за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2236219932103 ( а. с. 40-41 ). Підставою виникнення права власності на будинок згідно Реєстру став - Технічний паспорт, виданий 26 листопада 2020 року б/н, видавник ТОВ «Землевпорядне агентство» та довідка, яка видана 26 листопада 2020 року номер: 017 видавник ТОВ «Землевпорядне агентство». 20 березня 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення за №1184-57-VI «Про скасування рішення міської ради від 27 вересня 2012 року №728-29-VI «Про затвердження Положення про реєстр адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів міста Біла Церква» та затвердження Положення про реєстр адрес у місті Біла Церква» (надалі - Положення). Згідно пункту 1.7. даного Положення, розпорядником та адміністратором Реєстру адрес у місті Біла Церква від імені територіальної громади міста виступає Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради в особі Служби містобудівного кадастру Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради. Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 25 лютого 2021 року №200/01-70, інформація щодо присвоєння адреси: [ADDRESS] , будь-яким об`єктам нерухомого майна відсутня ( а. с. 36 ). Окрім цього, згідно інформації наданої відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради від 03 березня 2021 року №17-06/08 встановлено, що у відділі відсутня будь-яка інформація стосовно надання [PERSON] дозвільної документації про початок виконання та завершення будівельних робіт (декларація, сертифікат, тощо) щодо будівництва за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що управлінням самоврядного контролю Білоцерківської міської ради було проведено обстеження даної земельної з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м. Так, за результатами обстеження земельної ділянки з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 встановлено відсутність будь-яких об`єктів нерухомості, в тому числі й житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., що підтверджується актом обстеження земельної ділянки та фото ( а. с. 31-33, 34-35 ). Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначає, що на час вчинення реєстраційних дій у [PERSON] був відсутній офіційний документ, що підтверджує присвоєння об`єктам нерухомого майна адреси, а державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенком Володимиром Васильовичем, в свою чергу було проігноровано вимоги пункту 41 Порядку, такими діями відповідачами грубо порушено права Білоцерківської міської територіальної громади. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно приписів статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. В частині 1 статті 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Згідно із п. «б» частини 1 статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Частина 2 статті 152 Земельного кодексу України визначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляли майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. ст. 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади. Згідно із частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Стаття 12 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо. Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до пункту 41 Порядку реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2015 року за №1127 (далі по тексту - Порядок), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Як встановлено та зазначено вище,\~ 20 березня 2014 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення за №1184-57-VI «Про скасування рішення міської ради від 27 вересня 2012 року №728-29-VI «Про затвердження Положення про реєстр адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів міста Біла Церква» та затвердження Положення про реєстр адрес у місті Біла Церква» (надалі - Положення). Згідно пункту 1.7. даного Положення, розпорядником та адміністратором Реєстру адрес у місті Біла Церква від імені територіальної громади міста виступає Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради в особі Служби містобудівного кадастру Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву на позов позивача не надав, як і не надав жодного обґрунтування позовним вимогам позивача. Так і\~ державні реєстратори в судове засідання не з`явилися, та не надали відзиву на позов позивача, а також жодного належного доказу в спростовування доводів позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено вище, листом Управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 25 лютого 2021 року №200/01-70, інформація щодо присвоєння адреси: [ADDRESS] , будь-яким об`єктам нерухомого майна відсутня. Отже, на час вчинення реєстраційних дій у [PERSON] був відсутній офіційний документ, що підтверджує присвоєння об`єктам нерухомого майна адреси. Враховуючи вищенаведене, та аналізуючи наявні матеріали справи, останні свідчать, що дійсно в порушення вимог чинного законодавства щодо Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, так як [PERSON] не було подано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а державним реєстратором Ревненської сільської ради Бориспільського району, Київської області - Гаращенком Володимиром Васильовичем, в свою чергу було проігноровано вимоги пункту 41 Порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною 3 ст. 10 вищевказаного Закону передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015. Так, п. 40 вказаного Поряду передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Так, згідно пункту 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктом 9 Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ст. 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Ураховуючи викладене, за результатами розгляду поданих [PERSON] документів, державний реєстратор мав відмовити у реєстрації права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомості. Відповідно до ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Отже, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих державою органам місцевого самоврядування повноважень належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом України від 17 липня 1997року № 475/97-ВР, зокрема ст . 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у національному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже, органом уповноваженим здійснювати відповідні функції щодо розпорядження земельними ділянками, які перебувають у спірних правовідносинах, є Білоцерківська міська рада, як власник земельної ділянки. Отож, в результаті прийняття вищевказаного незаконного рішення державного реєстратора з комунальної власності територіальної громади без волі власника вибула земельна ділянка з кадастровим номером 3210300000:03:002:0222. Згідно з ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Однак, відповідно до даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстрація права власності за [PERSON] проводилась за відсутності документів, які б підтверджують прийняття об`єкта до експлуатації, а відповідно до інформації наданої відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради від 03 березня 2021 року №17-06/08 встановлено, що у відділі відсутня будь-яка інформація стосовно надання [PERSON] дозвільної документації про початок виконання та завершення будівельних робіт (декларація, сертифікат, тощо) щодо будівництва за адресою: [ADDRESS] . До того ж, управлінням самоврядного контролю Білоцерківської міської ради було проведено обстеження даної земельної з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., за результатними обстеження земельної ділянки з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 встановлено відсутність будь-яких об`єктів нерухомості, в тому числі й житлового будинку загальною площею 60.5 кв.м., що підтверджується актом обстеження земельної ділянки та фото. Отже, суд приходить висновку, що вказана вище реєстрація проведена щодо самочинно збудованого об`єкта, без відповідного дозволу на будівництво та належним чином затвердженого проекту та за відсутності права власності чи користування земельною ділянкою. До того ж,\~ сам об`єкт нерухомого майна на вищевказаній земельній ділянці відсутній. Тому, рішення державного реєстратора Гаращенка Володимира Васильовича про державну реєстрацію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2236219932103, права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 60.5 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210300000:03:002:0222 є таким, що прийнято з груби порушенням з урахуванням вищенаведеного. Так, лише власник вправі володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Однак, як було встановлено судом в даній справі, Білоцерківська міська рада в обґрунтування позовних вимог про скасування\~ рішення державного реєстратора, посилається на порушення прав територіальної громади, хоча, при цьому, позивач не обґрунтовує підстави позовних вимог до державного реєстратора Кагарлицької міської ради Нацевич Л.В. та державного реєстратора Ревненської сільської ради Гаращенка В.В. Таким чином, встановленим є те, що спір у даній справі виник між Білоцерківською міською радою та [PERSON] , а держреєстратори є неналежними відповідачами у даній справі, а тому у задоволенні позовних вимог до них слід\~ відмовити. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, де зокрема,\~ зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17, постанові Верховного Суду від 30.07.2020 року\~ у справі № 357/ 7734/18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позов до [PERSON] та\~ відмовляє в задоволенні вимог до державного реєстратора Кагарлицької міської ради Нацевич Л.В. та державного реєстратора Ревненської сільської ради Гаращенка В.В. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до часткового задоволення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 4 540 гривень, понесення яких документально підтверджено платіжним дорученням № 335 від 11 березня 2021 року ( а. с. 8 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial