Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

АТ «Кредобанк» (далі - Банк) 23.11.2020р. звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення 108\~012 грн. 14 коп. заборгованості за кредитним договором № CL-136259 від 21.09.2018р., мотивуючи тим, що згідно із означеним договором відповідачу надано кредит в сумі 100\~000 грн., у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, а відповідач зобов`язувався щомісяця в строки визначені договором здійснювати погашення суми заборгованості, нараховані проценти та інші платежі передбачені договором. [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконує, заборгованість, яка утворилась через неналежне виконання ним умов договору, не погашає. Просив також про стягнення з відповідача судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 02.03.2021р. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.69). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належно (а.с.67). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 69), суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. За положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із змісту позову, із долучених до справи копій: анкети-заяви № CL-136259 від 21.09.2018р., кредитного договору № CL-136259 від 21.09.2018р., меморіального ордеру № 53082081 і №53082048 від 21.09.2018р. та виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] (а.с. 9-33) видно, що відповідач отримав у АТ «Кредобанк» кредит в сумі 100 000 грн. у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача, що він зобов`язувався щомісяця в строки визначені договором здійснювати погашення суми заборгованості, нараховані проценти та інші платежі передбачені договором. Як убачається із змісту позову, із повідомлення-вимоги № 1290751/01092020 від 01.09.2020р. та розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-136259 від 21.09.2018р. і пені по простроченій заборгованості (а.с. 34-39), [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору, через це утворив заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача на 27.10.2020р. складає 108\~012 грн. 14 коп., з них: 88\~142 грн. 69 коп. заборгованість за кредитом, 19\~853 грн. 30 коп. - заборгованість за відсотками, 16 грн. 15 коп. - пеня. Обставин, які б давали підстави сумніватись у розрахунку розміру заборгованості, судом не здобуто, тому він покладається в основу рішення. Отже, заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» по кредитному договору № CL-136259 від 21.09.2018р. на 27.10.2020р. складає 108\~012 грн. 14 коп. та підлягає стягненню з нього у судовому порядку. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2 102 грн. судового збору (а.с.8). Підстав до стягнення з відповідача на користь позивача 14 041 грн. 58 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 5000 грн. витрат, пов`язаних з явкою представника позивача до суду, суд не убачає, з огляду на наступне. За положеннями ст.ст. 133, 137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За положеннями ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Позивачем закладено вимогу про стягнення 14 278 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Між тим, належних доказів на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги і зокрема: детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), позивачем до матеріалів позову не долучено. Відсутність детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, в т.ч. із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Окрім цього, із матеріалів справи убачається, що представник АТ «Кредобанк» в судові засідання не являвся, при зверненні із позовом, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з явкою представника до суду.

Outcome: approved