Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

В березні 2019 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, заінтересована особа: Петриківська селищна рада. З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. Ухвалою судді від 20.03.2019 вказану позовну заяву залишено без руху. 23.04.2019 уточнивши позовну заяву, позивач посилається на те, що 29.09.2008 між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору позивач сплатив продавцю грошову суму у розмірі 8000 доларів США, а він передав ключі від будинку та правовстановлюючі документи, договори про надання комунальних послуг. На час укладення договору купівлі-продажу, не було можливості його нотаріально посвідчити, у зв`язку із тим, що правовстановлюючі документи на будинок потребували приведення їх у відповідність до вимог діючого законодавства, для чого [PERSON] надав [PERSON] довіреність на його представництво у відповідних установах для належного оформлення документів на право власності на домоволодіння для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Протягом декількох років, за власні кошти, він здійснив реєстрацію майна, що було предметом договору купівлі-продажу, за продавцем [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємців, які б належним чином прийняли спадщину після померлого немає. У зв`язку із викладеним, позивач вимушений звернутися до суду та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та присадибних земельних ділянок по [ADDRESS] , укладений 29.09.2008 між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,2500 га з кадастровим номером 1223783100:03:007:0124 та земельну ділянку площею 0,0701 га з кадастровим номером 1223783100:03:007:0125, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 25.04.2020 прийнято позов [PERSON] до розгляду і призначено підготовчого судового засідання, а 01.08.2020 призначеного судовий розгляд по суті. Позивач [PERSON] та його представника адвокат Петренко І.Ф. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Позивач пояснив, що в 2008 році він придбав у [PERSON] житловий будинок з земельними ділянками за 8 тис. дол. США, на підтвердження чого останній написав розписку про отримання грошових коштів. Так як, на даний будинок не було виготовлені всі необхідні документи, які за чинним законодавством необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, він взяв на себе обов`язок їх виготовити за власні кошти, для чого йому [PERSON] надав відповідне доручення. За їх домовленістю, після виготовлення всіх необхідних документів, договір купівлі продажу мав бути укладених нотаріально. Так як виготовлення технічної документації на житловий будинок та земельні ділянки потребували значних коштів, яких він не мав, на їх виготовлення було витрачено значний проміжок часу. Після купівлі будинку він з родиною, відразу ж переїхав до казаного будинку та почав ним користуватися. Після виготовлення всіх необхідних документів він намагався здійснити нотаріальне посвідчення вказаного договору, однак дізнався про смерть [PERSON] , через що він позбавлений можливості посвідчити такий договір. Вирішити питання щодо посвідчення укладеного договору зі спадкоємцями [PERSON] неможливо через їх відсутність. Від Петриківської селищної ради до суду надійшов відзив де вказано, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] без реєстрації з 2009 року по теперішній час, що підтверджується актом обстеження проживання № 993 від 09.09.2019. За даною адресою знаходиться земельна ділянка розміром 0,32га, з них 0,25га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,07га для ведення особистого селянського господарства. Земельний податок сплачується. Проти позовних вимог [PERSON] не заперечують. Крім того, судом ухвалою від 12.11.2019 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено батька померлого продавця - [PERSON] . Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] з позовними вимогами він ознайомлений та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Претензій майнового, немайнового, матеріального та морального характеру до [PERSON] [INFO] не має. В зв`язку з хворобою просить розглядати справу без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши позивача і пояснення свідка та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Так, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.04.2000 [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з земельними ділянками (а.с. 12). За розпискою від 29.09.2008 [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 8 тисяч долларів США за проданий ним будинок [ADDRESS] . Претензій не має. (а.с. 8). За дорученням від 29.08.2008 [PERSON] уповноважив [PERSON] на представлення його інтересів в режавних органах при здійсненні державної реєстрації та на розпорядження будинком за адресою: б. [ADDRESS] (а.с. 9). В 2009 році, а саме 21.10.2009 за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок в БТІ. 24.11.2010 на земельні ділянки, розташовані за адресою: б. [ADDRESS] , які призначенні для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) і для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га і 0,0701 відповідно, на ім`я [PERSON] виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки (а.с. 10-11, 13-14). При цьому технічний паспорт на житловий будинок на технічна документація на земельні ділянки з відновленням меж виготовлені на замовлення [PERSON] в 2009 і в 2010 році, відповідно (а.с. 47-51, 67-82). За розпорядженням сільського голови Хутірської сільської ради від 27.01.2016 перейменовано вулиці та здійснено впорядкування номерних знаків домоволодінь, в результаті чого будинок [ADDRESS] змінено на будинок [ADDRESS] (а.с. 117- 118, 150-152). Згідно акту обстеження проживання від 06.09.2019, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] без реєстрації з 2009 року по теперішній час та користується земельними ділянками (а.с. 148). Відповідно довідки Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 11.09.2019 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. З моменту купівлі-продажу житлового будинку в 2008 році останній сплачував земельний податок. При цьому відповідно до довідки про склад сім`ї [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з 2009 року разом з дружиною [PERSON] та дітьми: [PERSON] , Кірілом та [PERSON] (а.с. 149, 153-155). За договором з електропостачання від 29.09.2009 споживачем електроенергії в будинку [ADDRESS] є [PERSON] , на неї відкрито особовий рахунок абонента та відбувається постійне використання та сплата за використану електроенергію (а.с. 15-18, 160-167). Факт користування [PERSON] і його родиною придбаним будинком підтверджується поясненнями свідка [PERSON] , який в судовому засіданні пояснив, що йому безпосередньо відомо, що житловий будинок [ADDRESS] в 2008 році придбав [PERSON] та почав там проживати разом з родино. Він збудував там господарські будівлі та здійснив облаштування житлового будинку. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану та свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] та місцем його смерті є м. Дніпро (а.с. 144-146, 182). Згідно інформації наданої Петриківською державною нотаріальною конторою та Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась та жодних заяв про прийняття спадщини після нього не надходило (а.с. 133, 174). Вирішую правовідносини, які встановлені, суд виходить з наступного. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). За вимогами ст. 657 ЦК Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Такий порядок визначення обставин, за яких може бути визнано договір купівлі-продажу нерухомості дійсним, вказано в постанові Верховного Суду від 04\~березня 2019\~року в справі N 665/2266/16-ц. При цьому частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пунктом 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України від 03.03.2004 N 20/5, яка застосовувалась як чинна, на час укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , визначено, що для здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, крім правовстановлювального документа на житловий будинок, садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що продавець ( [PERSON] ) будучи належним власником об`єкту продажу (будинок [ADDRESS] , на даний час: [ADDRESS] ) попередньо придбавши його за посвідченим договором купівлі-продажу розпорядився ним за відплатним договором на користь позивача. Так, фактично 29.09.2008 між [PERSON] та [PERSON] відбувся договір купівлі-продажу вказаного будинку та відбулося його повне виконання з передачею об`єкта купівлі-продажу від продавця до покупця з передачею продавцеві всієї суми грошових коштів, що визначена як вартість об`єкта продажу. Суд вважає обґрунтованим твердження позивача про наявність об`єктивних перешкод для нотаріального посвідчення сторонами укладеного договору купівлі-продажу під час його укладення в 2008 році, що пов`язано з відсутністю документів, необхідних для подання їх нотаріусу з метою вчинення такої нотаріальної дії, і їх виготовлення зайняло певний час. Враховуючи, що [INFO] продавець [PERSON] помер, вказане свідчить, що позивач безповоротно втратив можливість за будь-яких обставин нотаріально посвідчити укладений з ним правочин. Відповідач Петриківської селищна рада та третя особа, якого залучено судом [PERSON] визнали позовні вимоги [PERSON] та не заперечували його право власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки, набуте в результаті укладеного правочину купівлі-продажу. Претензій до позивача немає. Отже, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved