Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

В березні 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом,в якому просила про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] від 26 червня 1997 року, посвідченого Придніпровською Товарною Біржею реєстраційний №131-Н/97. Розділити між [PERSON] ною та [PERSON] андровичем набуте в шлюбі майно, квартиру [ADDRESS] , визнавши за [PERSON] право власності на Ѕ її частину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1987 року, від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , 1988 року народження, яка вже є повнолітньою, та мешкає окремо. В період перебування в шлюбі позивачки спільно з відповідачем 26 червня 1997 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченому Придніпровською Товарною Біржею , реєстр №131-Н/97 на спільно зароблені та накопичені за роки шлюбу гроші у відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали окрему трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Вказаний договір був оформлений на ім`я відповідача [PERSON] Після укладання договору він був виконаний в дійсності: відповідачі передали їм майно - квартиру, після чого в КП ДОР «Криворізьке Бюро технічної інвентаризації» за відповідачем [PERSON] було зареєстроване право власності на вказану квартиру. Вона з відповідачем, вважаючи себе повноважними власниками житла, використовували згідно закону це приміщення для свого проживання і проживання членів їхньої сім`ї. Таким чином вступили в права власника нерухомого майна. В даний час сім`я з відповідачем розпалась та виник спір з приводу нерухомого майна, оскільки відповідач добровільно розділити нажите в шлюбі майно не бажає. Оскільки вказаний договір не посвідчений у нотаріуса позивач не може виконувати всі повноваження власника, тому просить суд визнати правочин за договором купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов до суду не подавали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Придніпровської Товарної Біржі до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 22 серпня 1987 року, актовий запис № 231 зроблений Інгулеціьким районним відділом РАЦС м. Кривого Рогу (а.с.7). 26 червня 1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені та як законний представник [PERSON] 1981 року народження та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири, яка складається з трьох кімнат, загальною площею 68.0 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Договір зареєстрований за реєстровим номером 38п-220-220. (а.с.8). Згідно до п. 4 цього Договору квартира продана за 15 661, 00 грн., які отримані Продавцями до підписання даного договору. На підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», договір зареєстрований на товарній біржі «Придніпровська» за № 131-Н/97 від 26 червня 1997 року та КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». (а.с.8) У технічному паспорті на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , власником зазначено - [PERSON] (а.с.9) Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що сторонами оспорюваної угоди є продавець - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від свого імені та як законний представник [PERSON] 1981 року народження, покупець - [PERSON] , дана угода підлягала нотаріальному посвідченню, однак не була нотаріально оформлена з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Так, під час укладення вказаної угоди відповідачі фактично ухилились від її нотаріального посвідчення, вважаючи достатнім її реєстрацію у бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу. Враховуючи той факт, що відповідачі ухилились від нотаріального посвідчення договору, а також, те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, суд вважає необхідним визнати його дійсним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи заявлені позивачкою вимоги щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та визнання за нею права власності на Ѕ частину спірної квартири, суд виходить з наступних вимог закону. Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 22 серпня 1987 року, шлюб не розірвано, відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо поділу майна подружжя визнав у повному обсязі, надав відповідну власноручно написану заяву, жодних заперечень не мав, відзиву на позовну заяву не надав, що свідчить про відсутність між подружжям спору щодо спільного сумісного майна та порядку його поділу. Таким чином, судом не встановленого жодного порушення прав позивачки [PERSON] щодо квартири, набутої у шлюбі, а позивачкою не доведено невизнання, порушення або оспорення її права на Ѕ частину спірної квартири з боку її чоловіка відповідача [PERSON] , а отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині поділу майна подружжя та визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину спірної квартири в судовому порядку, оскільки добровільна передача частини майна, належного відповідачу [PERSON] за відсутності спору, має відбуватись згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 № 296/5. На підставі викладеного,

Outcome: partial