overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В березні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю - квартирою № 156 по вул. Леніна, 54 в м. Комсомольську Полтавської області. Позовні вимоги мотивують тим, що влітку 2012 року відповідачі залишили спірну квартиру, квартирою не користуються, не несуть будь-яких витрат по утриманню житла, проте зберігають за собою формальне право на житло, в звязку з чим власники несуть додаткові майнові витрати. Просять усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням, і визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою . До суду позивачі не зявились, направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, на задоволенні позову наполягають з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України (а.с.23) Визнавши подані позивачами докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками спірної квартири (а.с 6-7), в якій згідно із представленими даними в якості членів сімї значаться зареєстрованими відповідачі (а.с. 5). Згідно із актом від 02.03.15 р., відповідачі не проживають в [INFO] з літа 2012 року. (а.с. 11) згадана обставина свого спростування в судовому засіданні не знайшла. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. Факт тривалого непроживання відповідачів у спірному жилому приміщенні та невиконання ним обовязків по оплаті та утриманню житла знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а їх формальна реєстрація у спірній квартирі перешкоджає позивачам вільно володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, з огляду на що, вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні ними права користування власністю та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, приймаючи до уваги положеннями ст.7 ЗУ Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, суд вважає її такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави зняття особи з реєстрації прямо передбачені в Законі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 02 серпня 2011 року у відділі державної РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1177, шлюб у обох перший. Від шлюбу є дві малолітні доньки: [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в середині березня 2014 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім'ї були різні характери та погляди на життя, відсутність у відповідача розуміння подружніх обов'язків та часті виникнення конфліктних ситуацій. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, в березні 2014 року вони припинили подружні стосунки, з того часу проживають окремо, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в березні 2014 року припинили подружні відносини, з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім'ї сторін були різні характери та погляди на життя, відсутність у відповідача розуміння подружніх обов'язків та часті конфліктні ситуації, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітніх дітей, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. Оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволені, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. згідно квитанції (а.с.4). На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що з листопада 2014 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вихованням дитини не займається та не працює. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 квітня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції в Полтавській області, сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.6). З листопада 2014 року відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вихованням дитини не займається та не працює. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітнього сина - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що перебувала в близьких відносинах з відповідачем без реєстрації. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Починаючи з дня народження дитини і до грудня 2014 року відповідач належним чином виконував свої батьківські обов'язки, але з січня 2015 року і до даного часу ухиляється від утримання дитини, його виховання, не піклується про здоров'я сина, його фізичний та духовний розвиток, а тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29 листопада 2006 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.4). З січня 2015 року і до даного часу [PERSON] ухиляється від утримання малолітнього сина, його виховання, не піклується про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітнього сина - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що 12 березня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Базарській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 5. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, коштів на утримання дитини не дає, що змусило її звернутись з даним позовом до суду. Оскільки він працює за межами України, просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача до суду подана заява, з якої вбачається, що він погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1 000 гривень в місяць. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки відповідач коштів на утримання дитини не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який на даний час перебуває за межами України, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 гривень судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що 24 вересня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Горішньовигнанській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, коштів на утримання дитини не дає, не працює, що змусило її звернутись з даним позовом до суду. Просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, посилаючись на те, що він в даний час не працює. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки відповідач коштів на утримання дитини не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобовязаний утримувати її до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який на даний час ніде не працює, інших доходів він не має, з 12 лютого по 14 квітня 2015 року відповідач знаходився на амбулаторному лікуванні в Чортківському шкірно-венерологічному диспансері, що підтверджується довідкою № 389 від 6 травня 2015 року, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка зазначає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, на його утриманні не має інших неповнолітніх дітей та не працездатних батьків, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. Позивачка в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, повідомлявся за місцем реєстрації. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: сина [PERSON] [INFO] ( свідоцтво про народження - а.с. 5). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 10.03.2015 року № 626, яка була видана виконавчим комітетом Олександрівської селищної ради. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку по [ADDRESS] Чортківського району Тернопільської області. В цьому будинку зареєстрований [PERSON], колишній чоловік її дочки. З 2010 року відповідач не користується житлом, добровільно з реєстрації не знімається, що змусило її звернутись до суду. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником жилого будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Чортківського району Тернопільської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 20 грудня 1999 року. З довідки № 744 від 20.03.2015 року, виданої Чортківським районним сектором управління ДМС України в Тернопільській області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в с. Калинівщина Чортківського району. Актом № 47 від 10 березня 2015 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2010 року, проживає в с. Беркозівка Канівського району Черкаської області. Комісія просить вищевказаного громадянина зняти з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] Факт того, що [PERSON] не проживає в будинку позивачки понад один рік підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач без поважних причин не користується житлом понад один рік.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 16 липня 2002 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають трьох дітей - дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім розвитком, навчанням, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча зобов'язаний це робити і має можливість. Тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують з підстав, викладених у позовній заяві, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи клопотання позивачки, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 16 липня 2002 року. Від даного шлюбу вони мають двох дочок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дітей не дає, хоча як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно довідки № 1671/17 від 30.03.2014 року, виданої Чортківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області, суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа [PERSON] з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року одержав дохід в сумі 149 850 гривень. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує матеріальне становище дітей, сторін та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved