Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

В березні 2019р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідачів: Київської міської державної адміністрації (далі по тексту - КМДА), Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), в якому просив суд: 1) зобов`язати відповідача КМДА прийняти рішення про надання позивачу у постійне користування житлове приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї; 2) зобов`язати відповідача Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) вчинити дії з розподіл та надати позивачу у постійне користування житлове приміщення, відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, а також з урахуванням кількості членів його сім`ї; 3) стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є інвалідом ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. З 29 квітня 2016р. позивач перебуває на квартирному обліку у складі сім`ї з 2 осіб, та в силу положень ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він повинен був бути забезпечений відповідним житлом до 30 квітня 2018р. Проте по теперішній час відповідачі не забезпечили його та членів його сім`ї житлом у зв`язку з чим для захисту своїх житлових прав позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, і просив суд позов задовольнити на підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України; ст. 46 ЖК УРСР; ст. ст. 20, 22 Бюджетного кодексу України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 07 травня, 07 червня 2019р. на адресу суду надійшли відзиви на позов (а.с. 32-37, 41-47), в яких відповідачі проти позову заперечили, зазначивши, що прийняття рішення про надання житла громадянам та видача ордерів на заселення жилої площі не відноситься до повноважень відповідача КМДА, такі повноваження делеговані районним в м. Києві державним адміністраціям, при цьому відповідач КМДА здійснює розподіл та передачу в установленому законом порядку житлових приміщень районним в м. Києві державним адміністраціям, підприємствам. На думку сторони відповідачів заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем не враховані положення ст. ст. 43, 45 ЖК УРСР, п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984р. № 470, п. 12 Постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 15 липня 1985р. № 582 «Про порядок застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребуються поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2019р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 08 жовтня 2019р. стороною позивача було подано на адресу суду відповідь на відзиви (а.с. 62-66), в яких позивач проти відзивів на позов заперечував, зазначаючи, що стороною відповідачів не враховані положення ст. 8 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Розпорядження КМДА від 31 січня 2011р. № 121 «Про реалізації районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень». Заперечення на відповідь на відзиви, стороною відповідачів не подавались. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, відповіді на відзиви, просили суд позов задовольнити, та врахувати правові позиції Верховного Суду наведені в постанові по справі № 203/1784/16-ц від 28 листопада 2018р. Відповідачі, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, в судові засідання своїх представників не направили, поважності причин неявки не повідомили, але подали на адресу суду відзиви на позов. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Судом встановлено, згідно відповіді на запит суду з Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 21 жовтня 2019р., позивач [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 29 квітня 2016р. в пільгових списках на позачергове отримання житла по категорії «особи з інвалідністю, внаслідок війни, при виконанні обов`язків військової служби» родиною з 2 осіб (він та донька [PERSON] , 2017р. народження). Станом на 16 жовтня 2019р. порядковий номер позивача [PERSON] у списку загальної черги 7030, в позачерговому 394, за категорією обліку 15; в списку на позачергове отримання житла по категорії обліку «особи з інвалідністю, внаслідок війни, при виконанні обов`язків військової служби» перебуває 20 родин, а попереду позивача до списку включені 14 родин. Відповідно до ст. 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Стаття 47 Конституції України декларує право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Однією із гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене ч. 1 ст. 31 ЖК УРСР, відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (ст. 33 ЖК УРСР). Згідно п. 18) ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку. Статтею 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються у порядку черговості. Згідно із статтею 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається: інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків. Відповідно до ч. 2 ст. 66 цього Кодексу норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу. Крім того, згідно з ст. 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило у вигляді окремої квартири на сім`ю. У відповідності з ч. 1 ст. 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Частиною 3 цієї статті передбачено, що з числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. В свою чергу в ч. 4 цієї статті зазначено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Аналогічна норма міститься в п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984р. № 470. Статтею 46 ЖК УРСР передбачено категорії громадян, яким жилі приміщення надаються позачергово, а також визначено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що позивач перебуває у списку осіб, по категорії «особи з інвалідністю, внаслідок війни, при виконанні обов`язків військової служби» і особи, які перебувають у цьому списку мають такі самі пільги, що і позивач, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вимоги позивача 1), 2), щодо фактичного отримання позивачем житла поза списком осіб, вищезазначеної категорії буде порушенням вимог вищенаведених ст. ст. 43, 46 ЖК УРСР. Доводи сторони позивача, з посиланням на правові позиції Верховного Суду наведені в постанові по справі № 203/1784/16-ц судом не можуть бути взяті до уваги, враховуючи правові позиції Верховного Суду, наведені в постановах по справам № 304/515/17, 369/4619/16-ц. З урахуванням викладеного суд не вбачає правових підстав, для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів не підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: dismissed