Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

АТ «Ощадбанк» 16 липня 2020 року направив поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 20 липня 2020 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2020 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що 25 жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 632/10, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 100 000 гривень строком на 60 місяців до 24 жовтня 2024 року. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 56 % річних. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 07 липня 2020 року складає 100 618 гривень 90 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 618 гривень 90 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 88 333 гривень 31 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 12 185 гривень 14 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення боргу у розмірі 03 гривень 55 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 36 гривень 24 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 05 гривень 00 коп. та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 55 гривень 66 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки судові не повідомив, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2019 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 632/10, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві грошові кошти у розмірі 100\~000 гривень строком на 60 місяців до 24 жовтня 2024 року, а відповідач зобов`язується повернути грошові кошти і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних (а.с. 15-23). Відповідно до умов п. 8.3 договору про споживчий кредит № 632/10 від 25 жовтня 2019 року за порушення зобов`язань по поверненню основної суми боргу та/або сплати відсотків за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, позичальник зобов`язаний сплатити банкові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 07 липня 2020 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 100 618 гривень 90 коп. (а.с. 7-8). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 100\~518 гривень 45 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 88 333 гривень 31 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 12 185 гривень 14 коп. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Разом з тим у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України. Оскільки в договорі про споживчий кредит № 632/10 від 25 жовтня 2019 року встановлено розмір пені у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення боргу у розмірі 03 гривень 55 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 36 гривень 24 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 05 гривень 00 коп. та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 55 гривень 66 коп., задоволенню не підлягають. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 гривень (а.с. 1). Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 099 гривень 90 коп. (100\~518 гривень 45 коп. х 2 102 гривні : 100 618 гривень 90 коп. = 2\~099 гривень 90 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк», складає 102 618 гривень 35 коп. (100\~518 гривень 45 коп. + 2 099 гривень 90 коп. = 102 618 гривень 35 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial