Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення 27023,35 грн. заборгованості.Позовна заява мотивована неналежним виконанням [PERSON] своїх обов`язків за кредитним договором від 11.07.2019 р. про надання банківських послуг «Monobank», за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, і зобов`язався погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки за користування грошовими коштами. В судове засідання представник АТ «Універсал Банк», який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач проти позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві. Ствердив, що наданий банком розрахунок не належить до первинних документів бухгалтерського обліку, не підкріплений доказами, вважає непогодженими умови договору, а факт подання позову у 2021 р. свідчить про намагання позивача збільшити розмір нарахувань. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.07.2019 р. [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 11.07.2019 р., на підставі чого отримав кредит на суму вказану у мобільному додатку. Посилання відповідача на недоведеність факту зарахування кредитних коштів на картковий рахунок спростовується розрахунком, у якому відображено не лише суми використаних кредитних коштів, а й суми, які сплачувались самим відповідачем на їх погашення. Позивач просить стягнути з відповідача 27023,35 грн. заборгованості за тілом кредиту. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу нараховувались відсотки за користування кредитом, і, відповідно до розрахунку, ця сума позову визначена позивачем після зарахування фактично сплачених відповідачем сум на погашення нарахованих відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом. В Анкеті-заяві позичальника зобов`язання зі сплати процентів, комісії, пені, штрафів відсутні. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~ 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~ 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. У Анкеті-заяві [PERSON] від 11.07.2019 р. згода останнього щодо встановлення процентної ставки не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг відповідачем не доводить досягнення між стронами згоди про зобов`язання відповідача сплачувати позивачу штрафи, пені та відсотки за кредитним договором, у зв`язку з чим списання відсотків з відповідача, які не ґрунтується на договорі, а положення Умов обслуговування фізичної особи а АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», де про це зазначено, не можуть вважати складовою частиною кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування фізичних осіб в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору пр надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи, що затверджені рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» , протокол № 33 від 27.09.2017 р., з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Умови та правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та [PERSON] 11.07.2019 р. шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 р., справа №342/180/17. У відповідності до припису ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім того, суд звертає увагу, на те, що посилання відповідача на невідповідність розрахунку заборгованості вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не заслуговують на увагу. Згідно із ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні документи, які відповідають встановленим у цій статті вимогам, є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Недотримання цих вимог не виключає можливості використання цих документів в якості письмового доказу, адже відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. ЦПК України не встановлює вимог щодо оформлення письмових доказів. Оцінка достовірності доказів здійснюється судом за наслідками розгляду справи. Зазначені відповідачем рішення Верховного суду щодо застосування ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» зводяться до обговорення питання достатності самого документа, який не оформлений у відповідності до вказаної статті, для доведення позовних вимог банківської установи у конкретній справі. У справі що розглядається, факт отримання кредиту та розмір заборгованості підтверджується не лише розрахунком, а й фактом часткового погашення відповідачем кредиту, випискою по рахунку. Відповідно до п. 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ №254 від 18.06.2003 р., виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Крім того, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлює, що для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Фактичне отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується випискою по особовому рахунку, з якого вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту. Загальна сума фактично отриманих відповідачем коштів (згідно виписки по особовому рахунку) склала 18968,39 грн. При цьому, загальна сума погашень за кредитом у підрахунку склала 45549,24 грн.. За таких обставин, відповідач повністю погасив суму заборгованості, обумовлену укладеним між сторонами договором, а заборгованість, яку позивач вважає непогашеною, за його підрахунками виникла у зв`язку із зарахуванням ним сплачених відповідачем кошти в погашення платеів, які не були погоджені сторонами. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку із чим згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed