Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 20.01.2015 у розмірі 14570 грн. 31 коп. та судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.01.2015, відповідно до умов якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 9525,76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця [PERSON] надає банку грошові кошти у рахунок погашення заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань, в зв`язку з чим, станом на 27.11.2019 має заборгованість у розмірі 14570, 31 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4984,67 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2806,72 грн., заборгованості за пенею в сумі 6778,92 грн. [PERSON] заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості у добровільному порядку не погасив, тому АТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши клопотання про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, на якому зазначено, що відповідач [PERSON] особисто відмовився від отримання поштового повідомлення. Про причину своєї неявки, суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, висловленої у письмовому клопотанні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, за нормами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом установлено, що 20.01.2015 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої, [PERSON] отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 9525,76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі, строком на 36 місяців, з 20.01.2015 до 31.01.2018, в обмін на зобов`язання про повернення кредиту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеної Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти у розмірі 345,59 грн. для погашення заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків та інших витрат у відповідності до умов договору. Пунктом 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено, що у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день, за кредитом позичальник сплачує штраф у сумі 1002,58 грн. Відповідно до п. 2.5 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Банку суму кредиту, відсотки, винагороди згідно угоди. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 20.01.2015, [PERSON] станом на 27.11.2019 має заборгованість у розмірі 14570,31 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4984,67 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2806,72 грн., заборгованості за пенею в сумі 6778,92 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Банк пред`явив вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 6778,92 грн. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, позивач надав суду Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, якими визначені, в тому числі: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та інші умови. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України позивач зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) зауважила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про сплату конкретного розміру пені, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів і процентів. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника за Генеральною угодою про реструктуризацію 4984,67 грн. заборгованості за кредитом та 2806,72 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. У частині стягнення пені слід відмовити, оскільки порядок нарахування та розмір такого виду відповідальності відповідача не передбачений умовами Генеральної угоди. Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 1027 грн. 24 коп.

Outcome: partial