Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову вказує, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,21 га для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] яка розташована в [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданим 20 жовтня 2003 року на підставі рішення Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району № 8 від 25 червня 2003 року. На даний час вона не може розпорядитися належною їй земельною ділянкою, зокрема, здати її в оренду, оскільки у вищевказаному Державному акті зроблено виправлення даних власника земельної ділянки, що є недопустимим. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що позивачці [PERSON], [INFO], належить земельна ділянка площею 2,21 га у межах згідно з планом для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] що розташована в [ADDRESS] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Огіївською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 20 жовтня 2003 року на підставі рішення Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 25 червня 2003 року за № 8. У вищезазначеному Державному акті на право власності на земельну ділянку міститься виправлення імені власника земельної ділянки. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району від 03 лютого 2017 року за № 57, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий 20 жовтня 2003 року на ім'я «[PERSON]» дійсно належить [PERSON]. Згідно п. 4.1 Інструкції «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. З 01 січня 2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанова Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині внесення змін (виправлень) до державних актів на право власності на земельну ділянку призупинені, а тому внести виправлення у вищевказані правовстановлюючі документи неможливо. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку містить виправлення, тому, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати новий правовстановлюючий документ, без якого вона не може розпорядитися належною їй земельною ділянкою, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved