Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк», з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.02.2020, звернулося до суду до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у сумі 20225,00 доларів США. Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними. Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 29 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», назву якого змінено на АТ «Універсал Банк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений кредитний договір № 041-2008-2544 (надалі - Кредитний договір, а.с. 14-19) на підставі якого Банк надав Позичальнику кредит у загальному розмірі 27000,00 доларів США, строком до 10.07.2038 року, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,45% річних. У процесі цивільно-правової реалізації зазначеного перед цим правочину, договірними сторонами були погоджені зміни щодо порядку сплати процентів, про що свідчать наявна в матеріалах справи Додаткова угода №б/н до Кредитного договору від 2 лютого 2015 року (а.с. 31-35), зміни до Кредитного договору, згідно яких останній викладено в нові редакції (Додаткова угода №б/н до Кредитного договору від 26 листопада 2015 року, а.с. 40-55, Додаткова угода №б/н до Кредитного договору від 22 серпня 2017 року, а.с. 60-77). На забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між сторонами було укладено Договір іпотеки (нерухомого майна - житлового будинку) від 28 липня 2008 року (а.с. 26-30). На підставі вимог від 18.12.2018 року (а.с. 87, 89. 92) банківська установа належним чином повідомляла відповідача про необхідність погашення заборгованості за наслідками цивільно-правової реалізації укладеного між сторонами по справі вищевказаного правочину. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Кредитним договором відповідачем не виконані. Загальна заборгованість Позичальника станом на 5 березня 2019 року (розрахунок а.с. 83-86) становить 28844,88 доларів США (в т.ч.: 625,98 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту, 24309,71 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 3868,72 доларів США відсотки, 40,47 доларів США - підвищенні відсотки), з яких за предметом позову пред`явлена вимога про стягнення - 20225,00 доларів США (в т.ч.: 521,65 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту, 16237,44 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 3440,26 доларів США відсотки, 25,65 доларів США - підвищенні відсотки), підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її часткового стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.. Судові витрати по справі у сумі 7438,39 грн. підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved