Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення 187 702,99 грн заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11 грудня 2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 грудня 2018 відповідач підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідачеві було відкрито кредитний рахунок та становлено початковий кредитний ліміт, а в подальшому відповідач отримав картку World black edition з встановленням кредитного ліміту у сумі 200 000 грн. на картковий рахунок. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач звернувся з вказаним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 187 702,99 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 815,54 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/22164/20. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України направлялися за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №0206819626259, який не вручений під час доставки з огляду на відсутність адресата за вказаною адресою. Також ухвала про відкриття провадження згідно із ч. 6 ст. 130 ЦПК України надсилалася за місцем роботи відповідача, повідомленим ним у Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Як визначено ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Як встановлено судом, 11 грудня 2018 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» Байдаку О.С. було надано кредитну карту № [NUMBER] терміном дії до грудня 2019 року, старт карткового рахунку - 21 січня 2019 року та 24 травня 2019 року встановлено кредитний ліміт 100 000,00 грн; 5 серпня 2019 року [PERSON] було надано кредитну карту № [NUMBER] терміном дії до липня 2022 року, 5 серпня 2019 року - збільшено кредитний ліміт до 200 000,00 грн., 16 квітня 2021 року - зменшено кредитний ліміт до 00,00 грн. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 5 листопада 2020 року становить 187 702,99 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України). Згідно зі статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України). Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За змістом статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. При цьому, за приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із Заяви та Умов. 21 січня 2019 року відповідачем підписано Інформацію про умови кредитування, в яких містяться дані про розмір процентної ставки, що є чинними та актуальними до 5 лютого 2019 року. У подальшому, як свідчать матеріали справи, 5 серпня 2019 року відповідач підписав заявку на актуалізацію даних по преміальній карті. Із наданої позивачем до суду виписки з відкритого на ім`я відповідача рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою та здійснював за допомогою неї платежі, придбання товарів та послуг, зняття готівки. Разом із цим, доказів погашення заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі матеріали справи не містять. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції) та має статус первинного документу, відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5. Крім цього, згідно з пунктами 57, 59, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, особові рахунки та виписки з них. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту Таким чином, надані суду докази у вигляді кредитного договору та виписки з банківського рахунку свідчать про наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 187 702,99 грн. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11 грудня 2018 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не здійснив погашення кредитної заборгованості, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved