Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В березні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення на його користь суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 09 жовтня 2008 року відповідно до кредитного договору № 254377-CRED [PERSON] був наданий кредит в сумі 25000 гривень на термін до 05 жовтня 2010 року. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту, у зв'язку з чим, станом на 02 лютого 2012 року допустив прострочену заборгованість по кредиту в сумі 29881 гривень 80 копійок, в тому числі тіло кредиту - 13321 гривень 27 копійок, відсотки за користуванням кредиту - 14899 гривень 49 копійок, нараховані штрафи за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань з яких фіксована частина складає 250 гривень та процентна складова - 1411 гривень 04 копійок. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено договором поруки, укладений із поручителями [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі у добровільному порядку борг не повертають. Просив стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку кредитну заборгованість в сумі 29881 гривень 80 копійок та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 298 гривень 82 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки, будучи двічі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] відповідно до укладеного кредитного договору № 254377-CRED від 09 жовтня 2008 року отримав від позивача кредит на суму 25000 гривень терміном до 05 жовтня 2010 року зі сплатою за його користування відсотків в розмірі 32 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами договірних зобов'язань. Приймаючи до уваги, що зобов'язання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином, правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідача [PERSON] виконання грошового зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п. 2.2.2. даного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а згідно п.п. 5.5 договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором, позичальник сплачує кредитору штраф за кожне порушення допущене за прострочення платежів від 1-9 днів - в розмірі 5 % від суми непогашеної часті отриманого кредиту, а від 10 і більше днів - в розмірі 10 % від суми непогашеної часті отриманого кредиту В порушення умов договору, станом на 02 лютого 2012 року відповідач [PERSON] не повернув своєчасно позивачу кредит в сумі 13321 гривень 27 копійок, відсотки за користування кредитом - 14899 грвень 49 копійок, нараховані штрафи з яких фіксована частина складає 250 гривень та процентна складова - 1411 гривень 04 копійок, а всього 29881 гривень 08 копійок, що підтверджується розрахунком банку. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, суд вважає позовні вимоги заявлені до нього обґрунтованими, у зв'язку з чим кредитну заборгованість слід стягнути з нього в примусовому порядку. У задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення кредитної заборгованості з поручителів [PERSON] та [PERSON], слід відмовити виходячи з наступного. Зобов'язання за вказаним кредитним договором забезпечено договорами поруки від 09 жовтня 2008 року, укладені із поручителями [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 статті 559 ЦК встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Пунктом 10 договорів поруки, укладених між позивачем та поручителями [PERSON] та [PERSON], термін закінчення договору поруки визнано моментом повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Оскільки, строк договорів поруки, укладених між позивачем та поручителями [PERSON] та [PERSON] не встановлено, а кредитор не пред'явив вимогу до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного кредитного зобов'язання 05 жовтня 2010 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення боргу з поручителів. Крім цього, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст. ст. 252, 526, 559, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд

Outcome: partial