Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.10.2017 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 11.10.2020 року має заборгованість в розмірі 14071.65 грн., яка складається з наступного: 9444.63 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 9444.63 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 673,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 3953,08 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно\~ст. 625 ЦК України, 0.00 грн. - нарахована пеня. Оскільки відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за договором кредиту не виконала, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 14071.65 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак до матеріалів позовної заяви представником позивача було додано клопотання, в якому представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідача. Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. З цих підстав суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача. Згідно приписів до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у справі шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26.10.2017 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З доданої до матеріалів справи Довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на виконання умов Договору б/н [PERSON] було видано кредитну картку, яка в подальшому перевидавалась. Так остання кредитна картка № [NUMBER] від 14.12.2017 року зі строком дії до 09.21. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 11.10.2020 року має заборгованість в розмірі 14071.65 грн., яка складається з наступного: 9444.63 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 9444.63 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 673,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 3953,08 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно\~ст. 625 ЦК України, 0.00 грн. - нарахована пеня. З цих підстав позивач звернувся до суду за захистом свої порушених прав та ставить вимогу про стягнення вказаного боргу з відповідача. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним\~(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Вивчивши вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 9444.63 грн., суд звертає увагу на те, що в анкеті заяві від 26.10.2017 року позичальник [PERSON] не вказала бажаний кредитний ліміт. Пред`являючи позов, банк\~на підтвердження своїх вимог, крім\~витягу з Тарифів обслуговування\~кредитних карт «Універсальна» та витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку,\~також послався на довідку про умови кредитування, з якої вбачається, що кредитний ліміт відповідача то збільшувався, то зменшувався. Крім того в якості доказів позивач надав довідку про видачу [PERSON] кредитної картки, № [NUMBER] від 14.12.2017 року зі строком дії до 09.21. та довідку про встановлення кредитного ліміту. Також в якості доказу стороною позивача надано виписку за кредитним договором б/н станом на 15.10.2020 рік. Надавши оцінку вказаним доказам суд приходить до переконання, що позивач довів факт встановлення відповідачу кредитного ліміту, надання кредитних коштів у визначеному розмірі та факт користування вказаними кредитним коштами. Відтак,\~враховуючи\~те,\~що\~\~фактично отримані\~та\~використані\~позичальником кошти\~у\~добровільному\~порядку АТ\~КБ\~«ПриватБанк»\~не повернуті,\~\~а\~вказані в\~позові\~обставини\~не спростовані\~стороною\~відповідача,\~суд\~приходить\~до переконання,\~що\~\~згідно з\~\~ч.\~2\~ст.\~\~530 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання покладеного на позичальника обов`язку з повернення кредитних коштів в будь-який час у зв`язку порушенням його прав. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вивчивши надані позивачем у розрахунку до складових заборгованості станом на 11.10.2020 року включено 9444.63 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту і оскільки кошти, що \~фактично отримані\~та використані\~позичальником\~у добровільному\~порядку АТ\~КБ «ПриватБанк»\~не повернуті,\~ а\~вказані в\~позові обставини\~не спростовані\~стороною відповідача,\~суд приходить\~до переконання,\~що \~в цій частині позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Що стосується\~вимог позову\~в частині\~стягнення \~673,94\~ грн.\~-\~ заборгованості\~за простроченими\~відсотками та 3953,08 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 суд приходить до наступного. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім суми кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.10.2020 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» як невід`ємні частини спірного договору. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» ПАТ КБ «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та Правила банківських послуг», які діяли для всіх, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем «Умови і Правила надання банківських послуг» не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вказані\~\~«Умови і Правила надання банківських послуг» не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами\~\~\~\~ 26.10.2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, ці «Умови та Правила надання банківських послуг» в ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. У вказаному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»\~\~ (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Верховний Суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та Правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що під час укладення договору з\~\~\~ [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження\~\~\~\~\~\~\~№ 14-131св19). З огляду на вищезазначене суд не знаходить правових підстав для стягнення з відповідача 673,94 грн. - заборгованості за простроченими відсотками та 3953,08 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 , оскільки ані в анкеті ані в жодному іншому документі, що підписані відповідачкою не передбачено розмір відсотків за кредитним договором, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. За таких обставин суд частково задовольняє позовні вимоги та стягає з відповідача на користь позивача 9444.63 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню сплачений\~судовий збір,\~пропорційно до\~задоволених позовних\~вимог,а саме, в сумі 1410,86 грн., виходячи із задоволення заявленої в позові суми на 67.12% (тобто 2102*67.12% = 1410,86 грн.).

Outcome: partial