Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В березні 2018 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] 09 листопада 2018 року позивачем були уточнено позовні вимоги, так, 13.12.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н. За умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 14 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначено, що відповідач своїм підписом підтвердив свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно Умов та Правил надання банківських послуг. Позивачем умови договору в частині надання відповідачеві кредитних коштів було виконано у повному обсязі, однак у зв'язку із неналежним виконанням з боку [PERSON] умов кредитного договору стосовно своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними, іншими платежами згідно Договору про надання банківських послуг, виникла заборгованість, яка станом на 11.03.2018 року складає 23248,06 грн. На підставі зазначеного, представник АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь зазначену суму заборгованості за кредитним договором б/н від 13.12.2010 року та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 18 травня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 21 червня 2018 року. 21 червня 2018 року, у зв'язку з неявкою відповідача, судовий розгляд справи відкладено на 07 вересня 2018 року. 07 вересні 2018 року позовна заява залишена без руху, в зв'язку з різницями суми зазначених в позовній заяві та розрахунку боргу. 09 листопада 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» подав уточнену позовну заяву. Розгляд справи призначено на 07 грудня 2018 року. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, під розписку, на день розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із зазначеним, 07 грудня 2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Наявних у справі матеріалів про права та обов'язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений уточнений позов підлягає частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н від 13.12.2010 року, у виді Заяви, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 14000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 14 червня 2018 року у зв'язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредитну карту «Універсальна», 55 днів пільгового періоду». Відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна, 55 днів пільгового періоду»: Пільговий період -55 днів (пільгова ставка діє за умовами погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) -2,5% ( 30,00% на рік) ; за тратами здійснення з 01.09.2014 - 2,9% (34,80% на рік); за тратами здійсненими з 01.04.2015 - 3,6% (43,20% на рік); Обов'язковий щомісячний платіж -7% від заборгованості ( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); з 01.04.204 -5% від заборгованості ( але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховуються за кожний день прострочення кредиту)+ 50 грн., щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. що разу? коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 11.03.2018 року має заборгованість - 23 248,06 грн., яка складається: 10 654,58 грн. - тіло кредиту; 3553,27 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 7 456,97 грн. - нараховано пені; 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 1083,24 грн.- штрафу (процентна складова). Суд розглянувши справу за наявними у справі матеріалами, проаналізувавши докази у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Також, відповідно до пунктів 2.1.1.5.6 та 2.1.1.5.7 відповідач зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, що дає право позивачу у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Тобто, перед укладенням спірного договору відповідач був повідомлений з умовами надання кредитної картки, умовами кредитування та тарифами банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування Кредитом [PERSON] нараховуються відсотки у розмірі встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366календарних днів на рік. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100,00 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до ч.1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошовим зобов'язань, передбачених цим договором більш нід на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2010 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно інформації викладеної у вказаній заяві, остання підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам'ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг. Суд критично ставиться до тверджень сторони позивача, щодо передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг права банку змінювати відсоткову ставку в одноособовому порядку. За умовами п.п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку банк наділений правом змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, враховуючи, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, зміна фіксованої процентної ставки була здійснена банком без згоди позичальника, з наданих позивачем суду виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок відсотків, оскільки такий розрахунок потребує спеціальних знань у галузі фінансово-кредитних операцій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за період після збільшення відсоткової ставки задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Виходячи з предмету позову, акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» окремо пред'явило вимоги до [PERSON] про стягнення пені за користування кредитом в сумі 7 456,97 грн., а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); 1083,24 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у цивільній справі № № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів, відповідно до пункту 2. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); 1083,24 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності . Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, тобто той факт, що відповідачем [PERSON] не було виконано своїх зобов'язань згідно кредитного договору та заборгованість не погашено, а також, враховуючи відсутність будь-яких заперечень від Відповідача, щодо заявлених позовних вимог, суд дослідивши матеріали справи та надані стороною позивача докази, приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 10 654,58 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 553,27 грн., 7456,97 грн. - пені. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується та стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial