Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 вересня 2011 року у розмірі 127 723 грн 48 к. і покласти на відповідача обов`язок відшкодувати сплачені судові витрати на користь позивача у розмірі 1 921 грн 00 к. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 28 вересня 2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 18 000 грн 00 к. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Узяті на себе зобов`язання позивач виконав вчасно, у свою чергу відповідач узяті на себе зобов`язання не виконала, допустивши станом на 30 квітня 2019 року заборгованість по кредиту на суму 474 212 грн 94 к., яка складається з наступного: - 26 943 грн 28к. - заборгованості за кредитом; 442 801 грн 73 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 467 грн 93 к. - заборгованості за пенею та комісією. Представником позивача зазначено, що оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь - яку частину суми заборгованості за кредитом, тому заборгованість до стягнення з відповідача становить 127 723 грн 48 к., яка складається з наступного: - 26 943 грн 28 к. - заборгованість за кредитом; - 100 780 грн 20 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 28.09.2011 по 29.09.2017. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. В зв`язку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить захистити його права. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності № 1734-К-Н-О від 01 квітня 2019 року, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. В заяві зазначено, що позовні вимоги підтримають у повному обсязі, просили задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с.10). Відповідач [PERSON] тричі в судові засідання не з`явилася з невідомих суду причин, відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, на її адресу були направлені судові повістки (а.с.75,81,89) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.57-58,63-64). В порушення вимог ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила. Заяв чи клопотань, а також заперечень від відповідача станом на 22 жовтня 2019 року на адресу суду не надходило. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; - 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; - 3) відповідач не подав відзив; - 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 жовтня 2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.223,280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2011 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з письмовою заявою - анкетою про відкриття рахунку та надання їй платіжної картки (а.с.13). При цьому відповідач зазначила та підтвердила своїм особистим підписом, що вона ознайомилася і згодна з Умовами. У письмовій заяві-анкеті, Умовах визначені усі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти кредиту, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань. За приписами ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, 28 вересня 2011 року [PERSON] уклала письмовий кредитний договір № б/н із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на «Умовах та правилах надання банківських послуг», «Правилах користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» (а.с.15-38). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, але [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно розрахунків, які надані позивачем, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 30 квітня 2019 року склала 474 212 грн. 94 коп., яка складається з наступного: - 26 943 грн 28 к. - заборгованість за кредитом; - 442 801 грн 73 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4 467 грн 93 к. - заборгованість за пенею та комісією. Позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 127 723 грн 48 к., яка складається з наступного: - 26 943 грн 28 к. - заборгованість за кредитом; - 100 780 грн 20 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 28.09.2011 по 29.09.2017. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд погоджується з даним розрахунком, оскільки він підтверджений належними та допустимими доказами, та не спростований відповідачем. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що згідно з укладеним між сторонами кредитним договором відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту і позов підлягає задоволенню, оскільки порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобов`язанням. Згідно платіжного доручення № PROM9BRIXW від 29 травня 2019 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн 00 к. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved