Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В березні 2014р. позивачка [PERSON], як опікун [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS], та встановлення особистого пожиттєвого сервітуту за [PERSON] на спірну квартиру. В березні 2014року до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 червня 2014року дані цивільні справи були поєднані в одне провадження. В судовому засіданні позивачка за основним позовом та відповідачка за об'єднаним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], основний позов підтримали, наполягали на його задоволенні, заперечували проти задоволення позову за об'єднаною справою, [PERSON] надала суду наступні пояснення. Позивачка за основним позовом та відповідачка за об'єднаним позовом [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] [INFO] народження, є сумісною дитиною її та відповідача [PERSON], шлюб з яким було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2001року. Даним рішенням було визначено, що після розірвання шлюбу [PERSON] [INFO] залишається на вихованні батька, а [PERSON] [INFO], залишається на вихованні матері. [PERSON] є інвалідом з дитинства, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 січня 2014 року, [PERSON] було визнано недієздатною особою, а вона була призначена його опікуном. При розірванні шлюбу, між нею та відповідачем [PERSON] була усна домовленість, що [PERSON] забезпечить житлом дітей коли їм виповниться 16 років, ця домовленість відносилась і до [PERSON] , з урахуванням його захворювання. Відносно старшого сина - [PERSON], батько виконав свої зобов'язання , а стосовно [PERSON] - батько лише зареєстрував дитину 23 березня 2012 року за адресою [ADDRESS] право власності не оформив, а потім зняв з реєстрації на підставі заочного рішення Приморського районного суд м. Маріуполя від 16.12.2013р.,яке було скасоване при його перегляді , в подальшому [PERSON] залишив свій позов без розгляду. На даний час , [PERSON] з 25 березня 2014 року , поновлено в реєстрації в квартирі [ADDRESS]. З самого початку вони всією сім'єю - вона, двоє дітей, її мати та відповідач [PERSON] жили в будинку [ADDRESS]. Потім після розірвання шлюбу, при розподілі майна, між нею та [PERSON] було укладено договір ,згідно якого вона відмовилась від всієї нерухомості , яка була придбана під час шлюбу, а замість нерухомості вона отримує ? частку в кафе «[INFO]» та ? частку закусочної «[INFO]» по [ADDRESS]. Вона з молодшим сином переїхала проживати на [ADDRESS] до своєї матері. Спірна квартира була придбана під час шлюбу на ім'я [PERSON], після розірвання шлюбу [PERSON] продав вказану квартиру своєму племіннику [PERSON], а потім вже племінник продав в 2008році квартиру [PERSON], а [PERSON] в лютому 2014року подарував дану квартиру своїй дружині [PERSON] Вважає, що всі ці маніпуляції з вказаною квартирою були проведені з однією метою - лишити житла [PERSON] Відповідач [PERSON] на її прохання вселити дитину, поясняв, що зараз цього зробити не може оскільки в квартирі проживають квартиранти. [PERSON] не проживає в квартирі оскільки батько його туди не впускає, чинить перепони. На даний час вона проживає в двокімнатній квартирі , яка належить її матері та її сестрі, до цього вона проживала у своєї тітки, але остання не змогла сумісно проживати з її психічно нездоровою дитиною. Іншого житла [PERSON] не має, крім того де він зареєстрований. В силу психічного захворювання [PERSON] не може віддавати звіт своїм діям, з ним завжди необхідно бути поруч, тримати його за руку. Вважає, що підстав для задоволення позову [PERSON] не має, оскільки [PERSON] не проживає у спірній квартирі з поважної причини - це хвороба, а також те, що батько чинить перепони йому в проживанні в спірній квартирі. Просила відмовити у задоволені позову [PERSON] і задовольнити її позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], основний позов не визнала, позов [PERSON] підтримала, в обґрунтування своїх заперечень на основний позов і обґрунтування доводів позову [PERSON] суду пояснила наступне. Спірна квартира була продана племіннику [PERSON], а потім під час шлюбу з [PERSON] була придбана у племінника знов. На даний час шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано в червні 2014року, в лютому 2014року [PERSON] подарував спірну квартиру своїй дружині [PERSON] [PERSON] був зареєстрований в спірній квартирі 23 березня 2012року на прохання старшого сина [PERSON], тимчасово, для отримання паспорту та пенсії по інвалідності. В квартирі ніколи не жив, його власних речей там не має. Була домовленість, що як тільки будуть оформлені всі документи позивачка за основним позовом та відповідачка за об'єднаним позовом [PERSON] надасть згоду на зняття з реєстрації сина. На протязі тривалого часу [PERSON] виконував умови по вихованню дітей, а саме - старший син [PERSON], повністю був на вихованні батька, а молодший на вихованні матері. Відносно молодшого сина, який залишився на вихованні у матері - він надавав матеріальну допомогу, купував ліки, сплачував аліменти. На даний час , [PERSON] продовжує не мешкати в спірній квартирі і ніколи там не проживав, мати, як опікун не сплачує комунальні послуги, до того ж [PERSON] не надавала згоди для реєстрації [PERSON] в спірній квартирі, він не є членом її сім'ї , а тому втратив право користування даною квартирою. Позивачка за основним позовом та відповідачка за об'єднаним позовом [PERSON] не підтвердила і не довела в судовому засіданні того, що були якісь домовленості по придбанню житла для молодшого сина. Просила відмовити у задоволені основного позову [PERSON] і задовольнити позов [PERSON] Відповідачка за основним позовом та позивачка за об'єднаною справою [PERSON] основний позов не визнала, свій позов підтримала , суду надала пояснення аналогічні поясненням представника [PERSON]. Підтвердила ті обставини, що спірна квартира в 2008році була придбана на сумісні гроші, під час шлюбу з [PERSON], у його племінника [PERSON] При придбанні квартири , її батьки надавали крупну суму грошей. [PERSON] ніколи в спірній квартирі не проживав, його речей в даній квартирі ніколи не було, [PERSON] ніколи не сплачувала комунальні послуги, вважає, що [PERSON] , як батько, виконав всі умови стосовно [PERSON] Дану квартиру [PERSON] подарував їй, для того щоб в майбутньому дана квартира належала її старшій доньці. Вважає, що сумісне проживання в спірній квартирі її та її дітей разом з хворим [PERSON] не можливо у зв'язку з особливістю його психічної хвороби. Вона бачила декілька разів [PERSON] - він не може обходитись без по сторонньої допомоги, з ним поруч завжди повинна бути людина, яку він розуміє з дитинства - це мати чи бабуся, з якою він тривалий час мешкав. В зв'язку з тим, що [PERSON] ніколи не проживав в даній квартирі, він втратив право користуванні даною квартирою. ЇЇ права, як власника порушуються, так як вона не надавала дозвіл на реєстрацію в квартирі [PERSON], він не є членом її родини. Просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] і задовольнити її позов. Відповідач за основним позовом [PERSON] позов [PERSON] не визнав, визнав позов [PERSON], суду надав пояснення аналогічні поясненням [PERSON], і представника [PERSON] Підтвердив, що спірна квартира спочатку була сумісним майном його та [PERSON] Після розірвання шлюбу і при розподілі майна [PERSON] відмовилась від даної квартири, тривалий час не претендувала на спірну квартиру. Він виконав всі умови і домовленості які існували між ним та [PERSON] при розірванні шлюбу і розподілі майна. Молодший син був зареєстрований в спірній квартирі на прохання старшого сина [PERSON], за умовами того, що як тільки [PERSON] отримує паспорт та буде оформлена пенсія по інвалідності, мати в добровільному порядку зніме його з реєстрації. Не оспорює, що реєстрація сина відбувалась за його заявою у ЖЕКу, так як на 23.03.2012року він був власником квартири. В спірній квартирі [PERSON] ніколи не проживав, власних речей в квартирі не мав, з 2001року проживав разом з матір'ю за адресою проживання та реєстрації матері [PERSON] - в квартирі [ADDRESS]. Дана квартира належить на праві власності матері [PERSON] та її сестрі. Оформив договір дарування на [PERSON] так як при придбанні спірної квартири вдруге, він був у шлюбі з [PERSON] і її батьки надавали крупну суму грошей на придбання цієї квартири. Просив відмовити у задоволені позову [PERSON] і задовольнити позов [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила наступне, вона є матір'ю [PERSON] Спірна квартира [ADDRESS] була придбана під час шлюбу її доньки та [PERSON], до цього ця квартира була придбана племінником [PERSON] у останнього. Вона та її чоловік надавали для придбання цієї квартири 30 000доларів США. Знає з 2002року колишню сім'ю [PERSON] , знає, що при розподілі майна подружжя була домовленість, згідно якої [PERSON] отримала від свого чоловіка бізнес , а саме кафе та закусочну по Приморському бульварі в м. Маріуполі. Знає, що весь час [PERSON] жив у матері позивачки [PERSON], і разом з матір'ю за місцем її перебування у м. Києві. Наприкінці лютого 2012року старший син [PERSON] звернувся до батька з проханням зареєструвати в квартирі молодшого сина, оскільки він не може без реєстрації отримати паспорт та пенсію по інвалідності. Вона надала свою згоду на реєстрацію дитини в квартирі. [PERSON] стверджував, що реєстрація є формальною, що як тільки дитина отримує паспорт і пенсію по інвалідності - мати його добровільно зніме з реєстрації. На даний час шлюб її доньки та [PERSON] розірвано. До розірвання шлюбу [PERSON] подарував спірну квартиру її доньці, чому не знає. Молодший син [PERSON] ніколи не проживав в спірній квартирі. Сумісне проживання в одній квартирі її доньки та її дітей разом з [PERSON] є неможливим, оскільки між жінками склались неприязне ні стосунки. Наприкінці літа 2014року відбувся конфлікт між її донькою та [PERSON], прийшлось для владнання конфлікту викликати міліцію. Всі відомості стосовно порядку виховання дітей, розірвання шлюбу, розділу майна подружжя [PERSON] знає з рішень суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він племінник [PERSON] В 2006році попросив у [PERSON] продати йому квартиру [ADDRESS], так як він одружився і бажав мати власне житло. В даній квартирі прожив разом з дружиною та дитиною до 2008року, а потім вони с дружиною забажали замість двокімнатної квартири придбати трьохкімнатну, і спірну квартиру вирішили продати. Спросив у [PERSON] чи не бажає він придбати дану квартиру , дядька надав згоду. 07 липня 2008року він продав квартиру [PERSON] Все, що стосується реєстрації в даній квартирі [PERSON] нічого не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає з 1997року. Знає, що в 2001році було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а потім і розділено майно між подружжям. Зі слів [PERSON] знає, що при розірванні шлюбу було визначено, що старший син [PERSON] буде знаходитись на вихованні у свого батька , а молодший [PERSON] на вихованні матері. Також знає, що при розділі майна - за [PERSON] було визнано право власності на кафе та закусочну «[INFO]» Він особисто був присутнім при розмові [PERSON] з [PERSON], коли [PERSON] просив зареєструвати молодшого сина в квартирі [ADDRESS], для того щоб останній міг отримати паспорт та оформити пенсію по інвалідності. Знає, що [PERSON] є інвалідом дитинства. Свідок [PERSON] нагадав суду пояснення аналогічні поясненням свідка [PERSON] Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що в задоволенні основного позову [PERSON] треба відмовити в повному обсязі, в задоволенні позову [PERSON] треба відмовити у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 березня 2014року було скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2013року про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS](т.с.1,а.с.59) 11 лютого 2014року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири [ADDRESS] (т.с.1,а.с.60-61) Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 січня 2014року - [PERSON] [INFO] було визнано недієздатним, над ним було встановлено опіку , призначивши опікуном [PERSON] [INFO](т.с.1 а.с.62-64) Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 березня 2014року по цивільній справі №266/4715/13ц , було залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про визнання останнього таким , що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] (т.с.1,а.с.70) Згідно довідки МСЕК від 10.09.2013року - [PERSON] , [INFO], є інвалідом дитинства, група інвалідності перша «А», потребує постійного по стороннього догляду та нагляду (т.с.1,а.с.81) Згідно довідки №63 КСН «Портовський» від 22 квітня 2014року - [PERSON] 1995року народження, не мешкав в квартирі [ADDRESS], мешкає за адресою [ADDRESS](т.с.1, а.с.14) Згідно облікової картки на квартиру [ADDRESS] - в даній квартирі зареєстровані [PERSON] 1960 року народження, та [PERSON] 1995 року народження (т.с.2,а.с.12) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2001року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 22 липня 1987 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя Донецького обласного управління юстиції. [PERSON] , [INFO], було залишено на виховання батька [PERSON], а [PERSON] [INFO] народження, залишити на виховання матері [PERSON] (т.с.1,а.с.167) 12 листопада 2001року, відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського РУЮ м. Маріуполя Донецької області , було видано свідоцтво про розірвання шлюбу , [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] (т.с. 2, а.с.16) 15 червня 2002 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини становить [PERSON] (т.с.2, а.с.17) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2014року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (т.с.1, а.с.181-183) Згідно відповіді з Приморського РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області від 7.06.2014р. №9 А/З - 31 січня 2014року до Приморського РВ Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області звернулась з заявою [PERSON] про те, що її колишній чоловік [PERSON] не пускає їх спільного сина до квартири. (т.с. 1 а.с.176) В судовому засіданні було оглянуто цивільну справу №2-2667/01 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2001року по цивільній справі № 2-2667/01 було визнано право власності на ? частку кафе «[INFO]» та ? частку закусочної «[INFO]», які розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS] за [PERSON].(а.с.19) 19 листопада 2001року між сторонами було укладено договір про розділ сумісного майна, згідно умов якого [PERSON] визнав за [PERSON] право власності на ? частку кафе «[INFO]» та ? частку закусочної «[INFO]», які розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS], а [PERSON] згідна передати у власність [PERSON] все інше майно, яке було перелічене в даному договорі. До переліку майна входила і квартира [ADDRESS](а.с.28) Відповідно до ст.. 405 ч.2 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власником всієї квартири [ADDRESS] [PERSON] стала з 11 лютого 2014року, а звернулась з зазначеним позовом в березні 2014року, тому суд вважає, що [PERSON] передчасно звернулась з вказаним позовом до суду. Згідно ст..29 ч.3 ЦК України - місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ч.5 ст. 29 ЦК України - місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON],їх син [PERSON] був залишений на вихованні у [PERSON], яка переїхала проживати до своєї матері - в квартиру [ADDRESS]. В подальшому, при визнанні [PERSON] недієздатним і призначені йому опікуна - [PERSON], в рішенні суду було визначено, що мати постійно мешкає з сином за однією адресою. Згідно відмітки про реєстрацію в паспорті [PERSON] - остання була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 06.12.012року. Таким чином, сторони добровільно визначили місце проживання сина з [PERSON], і даний факт підтверджено рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 січня 2014року . Згідно ст.. 401 ч.1 ЦК України - право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ст.. 405 ч.1 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.1, 4 ст. 156 ЖК України - члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ст.. 64 ЖК України - до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.. 9 ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. [PERSON] ніколи не був членом сім'ї власника житла - [PERSON], не проживав разом з нею, а тому підстав для встановлення особистого пожиттєвого сервітуту не має. Відмовляючи у задоволенні вимог [PERSON] про встановлення за [PERSON] особистого по життєвого сервітуту, суд відмовляє і в вимогах про вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS], так як в порушення вимог ст.. 10 ЦПК України позивачка не довела суду обставин, що [PERSON] придбав право проживання в спірній квартирі і дане право було порушено, у зв'язку з чим [PERSON] не може бути вселений в квартиру [ADDRESS]. Суд критично відноситься до посилання представника позивачки на той факт, що в січні 2014року вона зверталась з письмовою заявою до правоохоронних органів стосовно того, що [PERSON] не пускає [PERSON] до спірної квартири. І що дане звернення підтверджує той факт, що [PERSON] не міг вселитись в квартиру, а мати скористалась своїми правами опікуна лише після того отримала рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 242 ЦК України - батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно ч.2 ст. 154 СК України - батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] 23 березня 2012року, але не до цього дня і не пізніше його мати,при наявності порушення права дитини не скористалась своїми правами передбаченими ст..154 СК України та ст.. 242 ЦК України, а саме зверненням до суду з відповідними позовами.

Outcome: dismissed