Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Одеська товарна біржа, про визнання дійсним договору № 12818 міни нерухомого майна від 21 лютого 1996 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 03.10.1997 р. під № 506 на стор. 11 в книзі 230пр, відповідно до умов якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв 21/100 ч. квартири [ADDRESS], що в цілому складаються з : 21/100 ч. коридору -2, 21/100 ч. коридору-13, 21/100 ч. коридору-8, 21/100 ч. санвузлу-12, 21/100 ч. кухні-9, жилої кімнати -5 площею 18,3 кв.м., комори-7, загальною площею 30,7 кв.м., та [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла 23/100 ч. квартири [ADDRESS], що в цілому складаються з : 23/100 ч. душової-9, 1-житлової кімнати площею 18,0 кв.м., 23/100 ч. коридору-4, 23/100 ч. кухні-2, 23/100 ч. туалету-3, 23/100 ч. коридору-8, загальною площею 26,52 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що сторони за вищевказаним договором міни досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально, а станом на цей час нотаріальне посвідчення цього договору є неможливим, оскільки 02.10.2014 року помер [PERSON], що в свою чергу позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] Під час судового розгляду даної справи зясувалося, що [PERSON] померла 29.02.1996 року, а 04.11.1996 року Першою одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 366/1996 до майна померлої [PERSON] за відповідною заявою [PERSON] та видане останній свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.11.1996 р. за р. № 6-2082, відповідно до якого спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 23/100 ч. квартири під № 13 в будинку № 7 по пров. Лютеранському в м. Одесі, - в звязку з чим ухвалою суду від 23.03.2016 року замість первісного відповідача [PERSON], яка померла 29.02.1996 р., до участі у даній справі було залучено її спадкоємця [PERSON] (а.с. 87). Однак в подальшому зясувалося, що [PERSON] померла 12.05.2005 р., а її спадкоємцем за законом першої черги є її чоловік [PERSON], який згодом отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.02.2006 р. за р. № 1-604, - в звязку з чим ухвалою суду від 06.09.2016 р. до у часті у даній справі було залучено [PERSON] замість відповідача [PERSON] (а.с.139). Позивач [PERSON] просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що він не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Направлена судом судова повістка Одеській товарній біржі, за останньою відомою судові адресою місцезнаходження цієї біржі, також була повернута судові з поміткою пошти про те, що вказана біржа за такою адресою більше не знаходиться. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 241, 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше; кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін; до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) має бути нотаріально посвідчений. Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» від 1991 року, який був чинним станом на 24 березня 1998 року, визначено, що громадянин набуває право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом установлено, що 21 лютого 1996 року мі. [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності за р. № 298 від 19.02.1996 р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], і [PERSON] було укладено договір № 12818 мені нерухомого майна, зареєстрований на Одеській товарній біржі, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 03.10.1997 р. під № 506 на стор. 11 в книзі 230пр, відповідно до умов якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв 21/100 ч. квартири [ADDRESS], що в цілому складаються з : 21/100 ч. коридору -2, 21/100 ч. коридору-13, 21/100 ч. коридору-8, 21/100 ч. санвузлу-12, 21/100 ч. кухні-9, жилої кімнати -5 площею 18,3 кв.м., комори-7, загальною площею 30,7 кв.м., та [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла 23/100 ч. квартири [ADDRESS], що в цілому складаються з : 23/100 ч. душової-9, 1-житлової кімнати площею 18,0 кв.м., 23/100 ч. коридору-4, 23/100 ч. кухні-2, 23/100 ч. туалету-3, 23/100 ч. коридору-8, загальною площею 26,52 кв.м. Відповідно до п. 5, 6 цього договору, сторони претензій щодо кількості та якості майна, яким вони обмінялися, не мають; грошові розрахунки по даному договору між сторонами не проводяться. В абз. 2 п. 12 цього біржового договору також зазначено, що цей договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому сторони за цим договором не оформили його нотаріально, як цього вимагає закон. Судом не встановлено факту існування між сторонами за цим договором будь-яких спорів щодо цього договору та/або нерухомого майна, яке є предметом міни за цим договором. Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за згаданим біржовим договором міни нерухомого майна досягли згоди щодо усіх істотних умов цього договору та повністю його виконали, але не посвідчили його нотаріально. Водночас суд бере до уваги, що 29.02.1996 року померла [PERSON], 02 жовтня 2014 року помер [PERSON], що в свою чергу унеможливлює на даний час нотаріальне посвідчення біржового договору № 12818 міни нерухомого майна від 21.02.1996 р. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963р.), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що спадкоємцем за законом першої черги померлого [PERSON] є його дружина позивач [PERSON] (а.с.13). У відповідності до ст.ст. 1270, 1297, 1298 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Як слідує з листа державного нотаріуса Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.03.2015 р. № 192/01-16 , цією нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 18/2015 до майна [PERSON], який помер 02.10.2014 р., за заявою позивача [PERSON], але останній не видано свідоцтво про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання біржового договору № 12818 міни нерухомого майна від 21 лютого 1996 року дійсним (ас.12). З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного і

Outcome: approved