Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Бердянська міжрайонна прокуратура з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернулась до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Бердянської міської ради, в якому вказує, що Бердянською міською радою 29.04.2010р. прийнято рішення №12 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», п.п.8, 8.2 якого затверджено проект відведення земельних ділянок та передано відповідачу [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0879 га, розташовану по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації. На підставі зазначеного рішення 03.06.2010р. за відповідачем [PERSON] проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 011026500640 державного акту на право власності ЯК №844253 на зазначену земельну ділянку кадастровий номер 2310400000:08:003:0484. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 22.08.2013р. визнано незаконним та скасовано вказане рішення Бердянської міської ради, а також визнано недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку у зв'язку з грубими порушеннями діючого законодавства під час набуття відповідачем права власності на цю земельну ділянку. Пізніше встановлено, що на підставі договору від 28.07.2010р. №3-991 власником спірної земельної ділянки став відповідач [PERSON] Тому прокуратура в інтересах позивача в своєму позові просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 2310400000:08:003:0484 вартістю 70044,64 грн. площею 0,0879 га, яка знаходиться по [ADDRESS], територіальній громаді м.Бердянська в особі Бердянської міської ради. До судового засідання прокурор Рябий Р.Е. надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Позивач - Бердянська міська рада надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу без участі її представника, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] до судового засідання більше двох разів не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] наддала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити, також надіслала письмові заперечення проти позову. В своїх письмових запереченнях представник відповідача [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] не приймав участі у розгляді справи, по якій було винесено рішення Бердянського міськрайонного суду 22.08.2013р., тому це рішення не є беззаперечним доказом по справі, що розглядається. Крім того, відповідач [PERSON] не був учасником правочину, який скасовано вказаним судовим рішенням, а на час набуття ним право власності цей правочин не був скасований. Крім того, ст.216 ЦК України, на яку посилається позивач в своєму позові, не може бути застосовано на цивільні правовідносини з участю [PERSON], оскільки він не був учасником попередніх правовідносин і є добросовісним набувачем. Крім того, прокурор не мав права звертатись до суду з позовом про витребування майна, оскільки не має право зробити лише власник майна. Крім того, витребування майна з володіння особи не є підставою припинення права власності цієї особи на це майно. Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного. Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що Бердянською міською радою 29.04.2010р. прийнято рішення №12 «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам», п.п.8, 8.2 якого затверджено проект відведення земельних ділянок та передано відповідачу [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0879 га, розташовану по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації. На підставі зазначеного рішення 03.06.2010р. за відповідачем [PERSON] проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 011026500640 державного акту на право власності ЯК №844253 на зазначену земельну ділянку кадастровий номер 2310400000:08:003:0484. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 22.08.2013р. визнано незаконним та скасовано вказане рішення Бердянської міської ради, а також визнано недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку у зв'язку з грубими порушеннями діючого законодавства під час набуття відповідачем права власності на цю земельну ділянку. Згідно довідки Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] на час розгляду справи в суді перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2010р. №3-991. Цей факт також підтверджується належно завіреною копією державного акту на право власності на вказану земельну ділянку з відповідною відміткою. Зазначені факти жодним з учасників судового розгляду не заперечувались. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст.216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК. В даному випадку суд погоджується з позицією представника відповідача [PERSON], що він є дійсно добросовісним набувачем, оскільки доказів протилежного до суду надано не було. Але оскільки набуття права власності відповідачем [PERSON] на спірну земельну ділянку мало місце не з волі дійсного власника - Бердянської міської ради, то це майно підлягає витребуванню на користь власника. При цьому не має суттєвого значення, чи звернувся до суду з відповідним позовом сам власник, чи компетентна особа в інтересах цього власника, тому заперечення представника відповідача у цій частині є безпідставними. На думку суду, не можуть вплинути на рішення суду і інші заперечення представника відповідача. Так, рішення Бердянського міськрайонного суду від 22.08.2013р., яке набрало законної сили та є однією з підстав позову, на підставі ст.61 ЦПК України є обов'язковим для суду при розгляді цієї справи незалежно від того, чи приймав участі при розгляді тієї справи відповідач [PERSON], чи не приймав. А позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] права власності взагалі не заявлялись і тому при винесенні судового рішення не розглядались. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved