Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (надалі - АТ «Креді Агріколь Банк», Банк) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 березня 2021 року між банком та [PERSON] укладений Кредитний договір № 1/3817638 (надалі - Кредитний договір), у відповідності до п. 1.1 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит у сумі 165 500, 00 грн строком на 72 місяці з 22 березня 2021 року до 22 березня 2027 року (включно) на споживчі потреби. У зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язання в строки, передбачені Кредитним договором, позивач направив на адресу відповідача вимогу від 27 травня 2021 року за вих. № 10451/, що повернулася за закінченням терміну зберігання та в подальшому, у зв`язку з невиконанням вказаної вимоги, вимогу від 02 липня 2021 року за вих. № 10451/ про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору № 1/3817638 від 22 березня 2021 року. Відповідач не виконав вказаних вимог АТ «Креді Агріколь Банк», відтак Банк набув права на дострокове стягнення заборгованості. У зв`язку із неналежним виконанням умов Кредитного договору позичальником станом на 19 серпня 2021 року його заборгованість за Кредитним договором становить 193 035,95 грн з яких: 165 500,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 6 848,45 грн - сума заборгованості по відсотках; 20 687,50 грн - комісія; 0,00 грн - пеня за прострочення сплати по тілу кредиту, процентної та комісійної винагороди. Ухвалою судді від 02 вересня 2021 року відкрито провадження у справі № 607/15232/21 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача АТ «Креді Агріколь Банк» не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/3817638, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 165 500 гривень 00 копійок строком на 72 місяці - з 22 березня 2021 року до 21 березня 2027 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), надалі - Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту (п. 1.1. Договору). Кредит надається Позичальнику на споживчі потреби (п. 1.2. Договору). За користування кредитом Позичальник сплачує (п. 1.3.): процентну винагороду (надалі - проценти): щомісячно в розмірі 10.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором (п. 1.3.1. Договору); комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія): в розмірі 2.50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо (п. 1.3.2 Договору). Шляхом підписання Договору Позичальник підтверджує, що він у день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 4.1. Договору). У додатку № 1 до Комплексного договору № 1/3817638 від 22 березня 2021 року «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет)» зазначені дати платежу, сума кредиту за розрахунковий період, проценти за користування кредитом та види платежів, зокрема комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Із меморіального ордеру № 35853954-1 від 22 березня 2021 року вбачається, що АТ «Креді Агріколь Банк» надало [PERSON] 165 500,00 грн кредиту згідно кредитного договору. Вказане також підтверджується випискою з рахунку. 27 травня 2021 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було надіслано вимогу № 10451/ із проханням сплатити існуючу прострочену заборгованості, яка станом на 27 травня 2021 року становила 14 421,12 грн без урахування пені. Також 02 липня 2021 року позивачем було надіслано вимогу, у якій зазначено про необхідність протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги, достроково повернути банку у повному обсягу кредит та інші платежі: сума кредиту - 165 500 грн; проценти - 4 137,98 грн та комісія - 12 412,50 грн. Вказана вимога була повернута АТ «Креді Агріколь Банк», [PERSON] не отримав її через закінчення терміну зберігання. Проаналізувавши вищенаведене, суд застосовує до виниклих правовідносин наступні норми матеріального права. Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У разі порушенням боржником виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, банк, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору, може використати право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов`язання. В матеріалах справи міститься вимога позивача до відповідача від 02 липня 2021 року, у якій зазначено про необхідність протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги, достроково повернути банку у повному обсягу кредит та інші платежі: сума кредиту - 165 500 грн; проценти - 4 137,98 грн та комісія - 12 412,50 грн. Згідно з п. 2.3.5. Правил надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умов страхування життя позичальника невиконання зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 30 днів з дати відправки повідомлення банком, дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. Пунктом 2.3.6 вказаних Правил передбачено, що якщо Позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової Вимоги Банком, не виконає Вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, Банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно Позичальника в порядку, передбаченому законодавством України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вимогу банку не виконав, кошти не повернув. Відповідно до частин 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Пунктом 1.3.1 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 10% річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 172 348,45 грн, яка виникла станом на 19 серпня 2021 року та складається з заборгованості за тілом кредиту - 165 500,00 грн.; заборгованості за відсотками - 6 848,45 грн. [PERSON] не надано до суду доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, а тому суд вважає його вірним та таким, що відповідає фактичним обставинам по справі. Щодо решти позовних вимог, то суд їх відхиляє з огляду на наступне. Відповідно до частин першої та другої ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно пункту 1.3.2. кредитного договору № 1/3817638 від 22 березня 2021 року за користування кредитом Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2.50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Тобто, пунктом 1.3.2. кредитного договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості передбачена й у додатку № 1 до Комплексного договору № 1/3817638 від 22 березня 2021 року «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет)». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення пункту 1.3.2. кредитного договору № 1/3817638 від 22 березня 2021 року, укладеного між позивачем та відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2.50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору є нікчемними. Вказані висновки загалом узгоджуються із висновками Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеними у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18)». Відтак, вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] в частині стягнення з відповідача 20 687,50 грн комісії до задоволення не підлягають. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2 585,23 грн (172 348,45 * 2 895,54 : 193 035,95), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial