Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Амелін А.О. на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» в грудні 2014 року заявив позов про стягнення з [PERSON] 49 280,81 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язаннь за договором. Заочним рішенням Святошинського районного суду від 28.05.2015 року позов ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду від 14.07.2016 року заочне рішення від 28.05.2018 року скасоване. Ухвалою від 27.02.2017 року вказану справу прийнято до провадження даним складом суду. В червні 2018 року подали заяву про зменшення позовних вимог та просили стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 31 557,45 грн. Представник позивача Хобта Д.О. через канцелярію суду подала заяву, за якою на вимогах уточненого позову наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила розглянути справу без участі представника позивача. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Судом встановлено таке. 29.07.2013р. між ПАТ «Перший Український міжнародний банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №22789767, відповідно до якого перший надав, а друга прийняла 47 440,00 грн. під 17.49% річних, на строк до 28.07.2018 року. Кредит видавався за цільовим призначенням на розсуд позичальника, під зобов'язання останнього сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит в порядку та у строки, обумовлені договором (пункти 1.1., 1.2.,3.2.1. договору). У разі порушення строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та (або) сплати процентів за користування кредитом, позичальник, відповідно до пункту 5.2. договору, зобов'язався сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Крім того, сторони оговорили в договорі штрафи, що можуть бути накладені на позичальника у разі неналежного виконання ним певних зобов'язань за договором (пункти 5.4, 5.5. договору). Проте, [PERSON], як це вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, взяті на себе зобов'язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 29.05.2018р. за договором облікована заборгованість в сумі 31 557,45 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 18 903,44; заборгованість за не погашеними відсотками за користування кредитом - 9 825,90; за пенею - 2 828,11 грн. Відповідно до пунктів 3.5.7., 3.5.8. договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту або частини кредиту, разом з нарахованими процентами, в тому числі і у разі порушення зобов'язань за договором. На письмову вимогу позивача про дострокове повернення кредиту від 18.09.2014р. відповідач не відреагувала. За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що права позивача порушенні, а тому вимоги позову підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: approved