Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агромир Захід» (далі ТОВ «Агромир Захід»), в якому просить розірвати договір оренди успадкованої нею земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , що був укладений 1 березня 2013 року між [PERSON] та відповідачем. Окрім цього, позивач просить стягнути з ТОВ «Агромир Захід» на її користь 2827,42 грн заборгованості по орендній платі за 2018 рік, оскільки протягом вказаного періоду відповідні розрахунки з нею проведені не були. В обґрунтування позову позивач зазначила, що нею було подано позов до ТОВ «Агромир Захід», в якому вона просила розірвати вищевказаний договір та стягнути заборгованість по орендній платі, однак постановою Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року позов задоволено частково, ухвалено стягнути з ТОВ «Агромир Захід» на її користь заборгованість по орендній платі. У задоволенні позову в частині розірвання договору оренди відмовлено. Не погоджуючись з висновком суду апеляційної інстанції, позивач вказала, що ТОВ «Агромир Захід» жодного разу не виконало свого зобов`язання по виплаті орендної плати, не здійснивши при цьому альтернативного способу виконання договірного зобов`язання шляхом внесення суми боргу в депозит нотаріуса або нотаріальної контори, чим істотно порушує умови спірного договору. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року провадження у даній справі в частині позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав несплати орендної плати протягом 2013-2017 років було закрито. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, серед іншого, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки встановленні законом або судом та не приховувати докази. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5 статті 81 ЦПК України). За змістом частини 7 статті 81 ЦПК України суд може збирати докази з власної ініціативи у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки площею 8,5075 га з кадастровим номером [NUMBER] , розташованої на території Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області. 1 березня 2013 року між ТОВ «Агромир Захід» та [PERSON] було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на сім років, який зареєстрований державним реєстратором Романівського районного управління юстиції Житомирської області 12 червня 2013 року. Згідно пунктів 2.4, 4.1-4.3, 4.5 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем в строк до 31 грудня кожного року оренди у грошовій формі через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати становить три проценти від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка складає 56544,20 грн та може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. 27 грудня 2017 року [PERSON] набула право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. Листом від 11 січня 2018 року [PERSON] повідомила ТОВ «Агромир Захід» про перехід права власності на орендовану земельну ділянку з вимогою про сплату заборгованості за користування цим майном. Вказані обставини встановлені постановою Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року і на підставі частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). В частинах 1 та 2 статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті 12.4 договору оренди сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, тобто платежу, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частини 2, 3 статті 21 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6?977цс16. Встановивши наявність разового порушення умов укладеного договору (несплати орендної плати за 2018 рік), яка в розумінні пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України не вважається підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Разом з тим на користь позивача підлягає стягненню орендна плата за 2018 рік з урахуванням індексу інфляції в сумі 1862,57 грн (1696,33 (орендна плата за рік) х 109,8% (індекс інфляції у 2018 році)). Суд не приймає до уваги розрахунок, наданий позивачем, оскільки умовами договору не передбачено індексацію нормативної грошової оцінки землі та збільшення орендної плати в односторонньому порядку без укладення додаткової угоди сторонами. Отже, немає підстав для застосування додаткового коефіцієнта для збільшення нормативної грошової оцінки землі при обчисленні орендної плати. При цьому слід зазначити, що відповідно до положень актів цивільного законодавства нормативно грошова оцінка земель є обов`язковою основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки землі - підставою для перегляду розміру орендної плати лише щодо земельних ділянок державної та комунальної власності. За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial