Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

В березні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» через свого уповноваженого представника, звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 12.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки.\~ [PERSON] зобов`язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу у розмірі 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень, а також у разі порушення своїх зобов`язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому АТ КБ «Приватбанк» просив суд примусово стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що становить 14260,66 грн., що складається: з заборгованості за тілом кредиту 833,89 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 3359,41 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 7662,09 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1250,00 грн., а також штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 655,27 грн. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 12.12.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.12.2014 року (а.с.7). Так, за змістом ч.1 та ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з вимогами ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.12.2014 року та Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.7). Відповідно до змісту вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.12.2014 року [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зі змісту витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що діяли на момент укладення договору, вбачається: базова процентна ставка в місяць (яка нараховується на залишок заборгованості) становить 2,5%, за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6%, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) з 01.04.2014 р.- 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.8). Відповідно до п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 , підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.9-23). Згідно п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п.2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п.2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.6. У відповідності до ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав, надав [PERSON] кредит у встановленому розмірі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, порушив виконання умов кредитного договору, у результаті чого виникла заборгованість. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4-6) встановлено, що станом на 07.02.2019 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 14260,66 грн., що складається: з заборгованості за тілом кредиту 833,89 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 3359,41 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 7662,09 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1250,00 грн., а також штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 655,27 грн. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст.599 та ст.611 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності\~до ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст.617 ЦК України. Встановлено, що відповідачем було порушено умови кредитного договору. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 833,89 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3359,41 грн., підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог в частині нарахованої неустойки, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов`язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. З цього приводу у задоволені вимог банку про стягнення з відповідача нарахованої пені\~за прострочене\~зобов`язання у\~сумі 7662,09\~грн.\~та нарахованої\~пені за\~несвоєчасність сплати\~боргу на\~суму від\~100\~грн.\~у сумі\~1250\~грн. слід відмовити. Заявлені позовні вимоги в частині сплати штрафів також підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень - фіксована частина та 209,66 грн. - процентна складова, враховуючи наступний розрахунок: (833,89 грн. + 3359,41 грн.) ? 5% = 209,66 грн.). На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4902,96 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 833,89 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 3359,41 грн., а також штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 209,66 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору підлягають також частковому задоволенню. Так, ціна позову 14260,66 грн.; задоволено повні вимоги в сумі 4902,96 грн. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн., а тому підлягає відшкодуванню з відповідача судовий збір в розмірі пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 660 грн. 46 коп. (1921 ? 4902,96 / 14260,66). На підставі викладеного та

Outcome: partial