Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. В позові зазначає, що з травня 1996 року по листопад 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] У вказаному шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON], у свідоцтвах про народження яких батьком вказаний [PERSON]. Ще в жовтні 2004 року сімя їхня розпалася, діти залишилися проживати з нею та перебували на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей не надавав, тому вона була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2004 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму на одну дитину, починаючи з 29 жовтня 2004 року до їх повноліття. Також було стягнуто з [PERSON] кошти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 100 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON], не дивлячись на вищевказане рішення суду, належним чином не виконував свої обовязки по вихованню та утриманню дітей, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 21204,26 грн., рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2014 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його дочки [PERSON], 20.10.19996 року народження, та його сина [PERSON], [INFO]. Проте, факт позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей, не позбавляє його обовязку надалі сплачувати аліменти на утримання дітей та надавати їм матеріальну допомогу, але відповідач продовжує сплачувати аліменти не регулярно, в результаті чого станом на 01.11.2017 року існує заборгованість в розмірі 22520,57 грн. В позові вказано, що 20 жовтня 2014 року дочка [PERSON] досягла повноліття, тому виплата аліментів на її утримання була припинена, а аліменти на утримання сина [PERSON] стали стягуватися в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, що в грошовому еквіваленті становить 400 грн. на місяць. Такий розмір аліментів на даний час суперечить нормам закону і є недостатнім для проживання сина [PERSON], проте, на пропозицію державного виконавця, який проводить примусове стягнення аліментів, щодо сплати аліментів в більшому розмірі, [PERSON] не реагує та її ігнорує. Позивач також в позові зазначає, що на даний час, у звязку із внесеними змінами в законодавство, аліменти на одну дитину стягуються в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач [PERSON] вказані зміни в законодавстві ігнорує, продовжує сплачувати аліменти в набагато меншому розмірі, ніж того вимагає закон, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить змінити розмір стягуваних з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON] аліментів з 1/6 частини всіх видів його доходів до ? частини всіх видів його доходів, але не менше 50%прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала подану нею позовну заяву, посилаючи на обставини, що викладені в ній і просила її задовольнити. Також, вона пояснила, що спочатку аліменти були стягнуті з [PERSON] на її користь в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням суду, яке було винесене в 2004 році. З відповідним рішенням вона звернулась у виконавчу службу, де в примусовому порядку здійснювались примусові стягнення. Позивач пояснила, що, як її розяснили у виконавчій службі та, як зазначено в розрахунку ДВС до повноліття доньки на обох дітей стягувалось по 1/6 частині. При цьому, після досягнення донькою повноліття державний виконавець продовжує здійснювати стягнення в розмірі 1/6 частини доходів відповідача на утримання сина [PERSON], не дивлячись на те, що за відповідний період часу змінився законодавчо встановлений мінімум грошових коштів, які підлягають стягненню на одну дитину. Позивач в судовому засіданні наполягала, що відповідач зобовязаний також утримувати сина і він має можливість це робити, оскільки працевлаштований продавцем в автомагазині і уже не сплачує кошти на утримання доньки. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, - в судове засідання не зявився. При цьому, він двічі (в запереченні на позовну заяву, яке надійшло до суду 13.04.2018 р. за вх.. № 9207 та в заяві, яка надійшла до суду 08.05.2018 р. за вх.. № 11541) вказував про розгляд справи у його відсутність, оскільки особисто приймати участь у судовому засіданні він не може, так як спілкування з позивачем [PERSON] .Г. негативно впливає на його самопочуття та стан здоровя. Одночасно, в запереченні, що надійшло на адресу суду за вх. № 9207 від 13.04.2018 року, він вказує, що зверненням з даним позовом до суду [PERSON] фактично мала на меті переглянути рішення суду про стягнення аліментів за 2004 рік, що на його думку суперечить закону. Крім того, до позовної заяви нею не доданий відповідний розрахунок щодо заборгованості по сплаті ним аліментів. У своєму запереченні відповідач [PERSON] посилається на те, що позивач позбавила його змоги бачитися з сином [PERSON], він не знає його місце перебування, йому не відомий психологічний та фізичний стан здоровя його сина. [PERSON] стверджує, що він щомісячно в добровільному порядку сплачує аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі і позивачу про невідповідність розміру стягуваних аліментів стало відомо ще у вересні 2015 року, проте з того часу до суду вона не зверталася. Також, відповідач у запереченні зазначає, що позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] змінила місце проживання, виїхавши з села Родниківка Уманського району Черкаської області в невідомому йому напрямку, аліменти він продовжував перераховувати за старою адресою, а його прохання зустрітися з сином для того, щоб відкрити на його імя рахунок в банку та перераховувати аліменти на картку, позивачем [PERSON] було проігноровано. Крім того, у поданому відповідачем запереченні він просить: «… Позовну заяву відхилити, закрити провадження без розгляду по суті, а сам позов повернути гр. [PERSON]»В запереченні також вказано, що позовна заява [PERSON] неоформлена належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, посилаючись на ст.ст. 119, 121 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що з травня 1996 року по листопад 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких батьком вказаний [PERSON]. Шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СР № 024884, виданим 19.11.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. Після фактичного розпаду сімї і по даний час діти залишилися проживати з позивачем, що підтверджується довідкою № 596 від 19.03.2018 року, виданою Уманським РЕУ № 3. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2004 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму на одну дитину, починаючи з 29 жовтня 2004 року до їх повноліття. Також було стягнуто з [PERSON] кошти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 100 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2014 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його дочки [PERSON], 20.10.19996 року народження, та його сина [PERSON], [INFO]. 20 жовтня 2014 року дочка [PERSON] досягла повноліття, тому виплата аліментів на її утримання була припинена, а аліменти на утримання сина [PERSON] стали стягуватися в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, що в грошовому еквіваленті, згідно даних ДВС становило 400 грн. на місяць, що підтверджується письмовим повідомленням головного державного виконавця Лимарченко В.М. за № 2537/1 від 04.05.2017 року. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181\~СК України). Згідно положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Частиною 1статті 192\~Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. \~Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов'язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3ст. 181\~СК України). \~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну розміру стягуваних аліментів, оскільки на даний час відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Уманського міськрайонного суду від 12.11.2004 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей визначено судом у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно,але не менше 1 неоподатковуваного мінімуму на одну дитину, починаючи з 29.10.2004 р. до їх повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-2310/52004, виданому Уманським міськрайонним судом 18.11.2004 р. вказано, що 20.10.2014 р. донька [PERSON] стала повнолітня. До 20.10.2014 р. боржнику [PERSON] було нараховано аліменти в розмірі 771,60 грн., а вже починаючи з 20.10.2014 р. в розмірі 385,80 грн., з вересня 2015 р. було перераховано розмір до 436,50 грн., з травня 2016 р. 459,30 грн., з грудня 2016 р.- 491,10 грн., з січня 2017 р. 506,70 грн., з травня 2017 р. 533,10 грн., при цьому з грудня 2014 р. відповідач [PERSON] сплачував аліменти в розмірі 400 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. \~\~\~Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів 26 березня 2018 року мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років мав становити не менше ніж 930 грн. 00 коп. (1860 грн. 00 коп. - 50%), що час розгляду справи значно перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Уманського міськрайонного суду від 12.11.2004 року. \~\~Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження,\~стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням встановлених обставин, а саме, що після досягнення, 20.11.2014 р. донькою [PERSON] повноліття, відповідачем [PERSON] аліменти сплачуються на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 (1/3 : 2) частини його доходу (заробітку), при цьому, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях\~Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхніх спільних дітей. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже з урахуванням встановлених вище обставин та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на ? частину з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача. При цьому, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р.\~ Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved