Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулась до в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 10 538 грн. у якості повернення сплаченої за товар неналежної якості грошової суми. Стислий виклад позиції позивача. Позивач вказала, що приймаючи участь у проекті, який фінансується міжнародною організацією «Міграція для загального блага», вищевказаною організацією для неї у відповідача було придбано гранулятор ГР - 150 М (матриця в комплекті), вартістю 10 538 грн. Гранулятор нею було отримано 24.02.2018, проте одразу після спроби його увімкнути гранулятор не запрацював, оскільки електричний двигун виявився малої потужності, або уже був не якісним. У зв`язку з цим вона здійснювала перемовини з відповідачем з приводу його заміни, в результаті чого 29.03.2018 позивач відправила відповідачу електричний двигун для його заміни. Замінений двигун позивач отримала 07.04.2018, проте замінений товар також виявився не придатний до використання, оскільки його неможливо було приєднати до гранулятора - вал більшого діаметра ніж потрібно. В подальшому в червні 2018 року позивач зверталась до суду з позовом про захист прав споживачів, стягнення завданої моральної шкоди з вимогами змінити електричний двигун на аналогічний з відповідним розміром валу, сертифікований в робочому стані. Відповідно до рішення суду в задоволенні позовних вимог було відмовлено, проте постановою апеляційного суду вирішено, що заміні підлягає весь товар, тобто сам гранулятор, а не окремі його складові, в зв`язку з відсутністю у відповідача аналогічного товару позивач змушена була звернутись до суду з цим позовом. Заперечення відповідача. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 10.03.2020 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно, для правильного вирішення справи судом сформовано детальну інформацію та підставі відомостей, що зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про фізичну особу - підприємця [PERSON] , відповідно до якого підтверджено місце знаходження (місце проживання) фізичної особи - підприємця [PERSON] в [ADDRESS] та сховано її номер мобільного телефону (а.с.21-21). 19.03.2020 до суду надійшли заперечення позивача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 24.03.2020 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 13.05.2020 відповідачу фізичній особі - підприємцю [PERSON] за місцем її знаходження (проживання) було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.36-37), 26.03.2020 здійснено повторне направлення документів по справі за вказаною в позовній заяві адресою, однак конверт вдруге повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.39-40). В подальшому 18.05.2020 для належного повідомлення відповідача про перебування в провадженні судді Жмеринського міськрайонного суду Заярного А.М. цивільної справи за позовом [PERSON] до неї та відкриття провадження у справі було здійснено виклик на номер мобільного телефону відповідача [PERSON] , зазначений у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та доведено інформацію проте, що в провадженні судді Заярного А.М. знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до неї про повернення грошової суми, сплаченої за товар неналежної якості, а також інформацію про призначення справи до спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з одночасним повідомленням про повернення на адресу суду документів, надісланих на адресу її місця проживання, вказану в позовній заяві та реєстрі юридичних осіб з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується доданим до матеріалів справи викликом телефоном (а.с.44). Також [PERSON] 15.05.2020 повторно було направлено вищевказані документи, які вона знову ж таки не отримала (а.с.45-46), хоча достовірно знала про їх направлення їй судом. Будучи достовірно обізнаною про наявність в провадженні судді Жмеринського міськрайонного суду Заярного А.М. позовної заяви до неї, відповідачем [PERSON] не було вжито жодних дій спрямованих на направлення на адресу суду відзиву на позовну заяву, не надано жодних клопотань чи заперечень по суті позову, відповідно проігноровано її особисте право на заперечення проти позовних вимог [PERSON] . Суд розцінює таку поведінку відповідача, як фактичне визнання позовних вимог. Відповідно відповідач була вчасно повідомлена про місце розгляду справи, про визначений законом строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавала, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслала. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом установлено, що Міжнародною організацією з міграції (МОМ) в рамках проекту придбано у ФОП [PERSON] гранулятор ГР- 150 М (матриця в комплекті) зп ціною 10538,00 грн. згідно рахунку та передано [PERSON] , як бенефіціару проекту всі юридичні права та інтереси щодо вказаного товару на підставі підписаної форми, що вбачається відповідно до копії листа № 2019/10 від 10.01.2019, адресованого [PERSON] (а.с.5,6). Згідно копії постанови Вінницького апеляційного суду апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.04.2019 змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на п.5 ч.1 ст.1, ч.1 ст.8, ст.9, ч.4 ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів», як на підставу відмови у задоволенні позову (а.с.7-14). Відповідно до копії платіжного доручення № 70516 від 16.02.2018 проведено оплату за гранулятор для [PERSON] , згідно рахунку, одержувач ФОП [PERSON] (а.с.15). Мотив суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до статті 673 ЦК України у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 680 ЦК України). У частині другій статті 680 ЦК України зазначено, що якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв`язку з його недоліками може бути пред`явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк. Строк для виявлення недоліків товару, що перевозився або був відправлений поштою, обчислюється від дня одержання товару в місці призначення. Частиною другою статті 678 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеною частиною другою статті 678 ЦК України, при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто, вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду (позиція Верховного Суду викладене в Постанові у справі № 215/46/16-ц від 28 лютого 2018 року). Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст. 13 ЦПК України). Також при винесенні рішення суд приймає до уваги ч.ч.4,5 ст. 82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Як роз`яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Враховуючи, що Вінницьким апеляційним судом 24.06.2019 було прийнято преюдиційне рішення, що набрало законної сили та яким встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, зокрема встановлено існування недоліків придбаного позивачем гранулятора, а відтак і передання позивачу товару неналежної якості, відповідно позивач має право відмовитись від договору та вимагати повернення сплаченої нею за товар грошової суми, а тому позовні вимоги [PERSON] про повернення грошової суми, сплаченої за товар неналежної якості підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved