Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в сумі 50 000 грн. та моральної шкоди, яку позивач оцінює в сумі 50 000 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона з відповідачем у період з 2013 року по 2016 рік проживали разом, як чоловік та дружина. В жовтні 2016 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розбив в квартирі, де проживає позивач, меблі, техніку та вікно, завдав тілесних ушкоджень і самій позивачці. Внаслідок завданих побоїв, у позивача було діагностовано черепно-мозкову травму, струс головного мозку. На лікування [PERSON] було витрачено 50 000 грн., які вона просить стягнути з відповідача. Крім того, фізичні та душевні страждання, яких зазнала позивач внаслідок неправомірних дій [PERSON] , завдали їй моральної шкоди. Яку вона оцінює в розмірі 50 000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як стверджувала позивач в судовому засіданні, вона у період часу з 2013 року по 2016 рік проживала разом із [PERSON] , як чоловік та дружина. На протязі сумісного життя відповідач ніде не працював, зловживав алкогольними напоями, знущався, принижував та бив позивача та її сина. Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2017 року близько 23.00 год. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] . Вказані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2017 року за №12017100020013258, однак на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України постановою слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві Дячук О.В. провадження закрито. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як вбачається з наданої позивачем копій виписки з медичної картки №138/2017, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 14.02.2017 року по 22.02.2017 року з діагнозом струс мозку та забій м`яких тканин голови. Крім того, нею надано також ряд інших виписок з медичних карток та історій хвороб, однак вони не містять в собі інформації, яка б слугувала доказом нанесення позивачу шкоди зі сторони відповідача. Аналізуючи надані позивачем докази по справі, суд вважає необхідним відмовити їй у задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 50 000 грн., оскільки [PERSON] не надано доказів нанесення їй матеріальної шкоди відповідачем, а надані суду квитанції не містять в собі причинно-наслідковий зв`язок між нанесенням шкоди позивачу і неправомірними діями відповідача. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має були зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу заподіяних позивачу фізичних та моральних страждань, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та є співмірним до завданих їй тілесних ушкоджень відповідачем по справі, в решті суми - відмовити. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 908 грн. судового збору.

Outcome: partial