Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Миколаївської міської ради, просили визнати в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO], право власності (по ? частині за кожним) на нежитлове приміщення - магазин фототоварів, переобладнаний з двокімнатної квартири [ADDRESS]. В обгрунтування позову позивачі послались на ті обставини, що за життя [PERSON] на праві власності належала двокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 16 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 6465, та зареєстрованого КП ММБТІ 06 грудня 2001 року за № 15255. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 174 від 20 лютого 2002 року [PERSON] наданий дозвіл на переведення жилих приміщень в квартирі у нежилі для розміщення магазину фототоварів, а також виконання проектних і ремонтно-будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень. На підставі цього рішення [PERSON] 13 травня 2002 року отримав в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл № 1452 на проведення будівельних робіт з реконструкції квартири в нежитлове приміщення магазину. 13 серпня 2002 року державною технічною комісією оформлений акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту по [ADDRESS], затверджений 25 вересня 2002 року рішенням № 927 виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Таким чином, [PERSON] за життя був підготовлений повний пакет документів на оформлення права власності на реконструйований магазин фототоварів по [ADDRESS], однак у зв'язку зі смертю він не встиг отримати свідоцтво про право власності на магазин та здійснити державну реєстрацію цього права у встановленому законом порядку, що діяв на той час. Після смерті сина вони (позивачі) 24 лютого 2006 року звернулися за місцем відкриття спадщини до Другої херсонської державної нотаріальної контори та в цей день отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. 03 квітня 2006 року свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані в КП ММБТІ за № 10279241 та 10279776. З приводу оформлення прав власності на магазин позивачі звертались до Миколаївської міської ради, проте листом вих. № 10238/020201 від 28 жовтня 2013 року їм було повідомлено, що дане питання підлягає вирішенню виключно у судовому порядку. Правовими підставами позову позивачі визначили ст. 331, 392 ЦК України. 13 листопада 2014 року представник позивача уточнила позовні вимоги, просила про визнання права власності за своїми довірителями саме на підставі ст. 331, 392 ЦК України як на новостворене майно. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала, підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Миколаївська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність неявки представника відповідача матеріали справи не містять. Вислухавши представника позивачів, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] двокімнатна, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м. належала на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 16 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 6465, та зареєстрованого КП ММБТІ 06 грудня 2001 року за № 16255. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 174 від 20 лютого 2002 року [PERSON] наданий дозвіл на переведення жилих приміщень в квартирі у нежилі для розміщення магазину фототоварів, а також виконання проектних і ремонтно-будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень. 13 травня 2002 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] наданий дозвіл № 1452 на проведення будівельних робіт з реконструкції квартири в нежитлове приміщення магазину. 13 серпня 2002 року державною технічною комісією складений акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту по [ADDRESS]. Даний акт затверджений 25 вересня 2002 року рішенням № 927 виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Разом з цим, 07 червня 2004 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті він розпорядився своїм правом власності, зокрема, на квартиру [ADDRESS] на користь своєї колишньої дружини [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі вигляді спірної квартири. 09 вересня 2005 року позивачі звернулися за місцем відкриття спадщини до Другої херсонської державної нотаріальної контори зі спільною заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], а відтак спадщину після його смерті прийняли. Листом вих. № 108 від 07 лютого 2006 року державний нотаріус сповіщав [PERSON] про заведення спадкової справи після смерті [PERSON], проте колишня дружина спадкодавця з заявою про прийняття спадщини у встановлені законом порядку та строки не звернулась та спадщину не прийняла. 24 лютого 2006 року державним нотаріусом Другої херсонської державної нотаріальної контори Васильковою О.В. видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в реєстрі за № 1-778 та № 1-777, відповідно, на право власності на квартиру [ADDRESS], по ? частині за кожним. Свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03 квітня 2006 року за реєстраційним № 13587473. Як слідує з листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 жовтня 2013 року вих. № 10238/02.02.01.06/14/13 оскільки [PERSON] за життя не здійснив оформлення правовстановлюючих документів на новостворене нерухоме майно, то питання оформлення таких прав його правонаступниками може бути вирішене в судовому порядку. Наведене свідчить про те, що позивачам, як законним спадкоємцям [PERSON], відмовлено в оформленні правовстановлюючих документів на новостворене та введене в експлуатацію нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення - магазину фототоварів, загальною площею 41,2 кв.м., основною площею 33,5 кв.м.(з урахуванням збільшення), розташованого по [ADDRESS] та переобладнаного у встановленому законом порядку з двокімнатної квартири [ADDRESS] у тому ж будинку, загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м. Разом з цим відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачі набули право власності на новостворену річ у встановленому законом порядку, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved