Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач вказує на те, що йому та його матері [PERSON] на праві спільної часткової власності належать кімнати № 305, 306 по вул.. Космонавтів,132-А у м. Миколаєві по 1/2 частці за кожним. 26 лютого 2012 року його мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки зазначених кімнат. Він звернувся до нотаріальної квартири з метою вирішити питання оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено, оскільки на момент смерті спадкодавці був відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позов, визнати за ним право власності на 1/2 частку кімнат № 305, 306 по вул. Космонавтів,132-А у м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні справи позивач покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч. 5 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року, якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві. Як вбачаеться з матеріалів справи, 1 березня 2012 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради згідно з розпорядженням № 1058 на імя [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого їм на праві спільної часткової власності належать кімнати № 305, 306 по вул. Космонавтів,132-А у м. Миколаєві. Зазначене свідоцтво, як вбачається з матеріалів справи, було зареєстроване в електронному реєстрі 10 квітня 2012 року. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 10 квітня 2014 року право спільної часткової власності на кімнати гуртожитку № 305, 306 по вул. Космонавтів,132-А у м. Миколаєві було зареєстровано МБТІ за номером 23194 в книзі 146 саме на підставі зазначеного свідоцтва про право власності від 1 березня 2012 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2012 року [PERSON] мати позивача, померла. Згідно наданої до суду Миколаївської міською радою заяви від 6 лютого 2012 року на імя начальника управління з використання та розвитку комунальної власності міської ради позивач [PERSON] та його мати [PERSON] просили передати кімнати № 305, 306 гуртожитку по вул. Космонавтів,132-А у м. Миколаєві у спільну часткову власність по 1/2 частці за кожним з них. Проте, за життя [PERSON] отримати документи, які посвідчують її право власності на зазначене нерухоме майно, не встигла. Таке свідоцтво, як вбачається з матеріалів справи, було видане вже після її смерті 1 березня 2012 року. Згідно матеріалів заведеної після смерті [PERSON] спадкової справи її син [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини разом із спадкодавицею окрім позивача ніхто постійно не проживав та не був зареєстрованим, заповіту померла не складала. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані кімнати гуртожитку постановою нотаріуса від 31 січня 2014 року позивачу було відмовлено, в зв'язку з тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавиці на кімнати гуртожитку, був виданий на її ім'я та імя її сина вже після смерті спадкодавиці. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил Глави 85 ЦК України.\~\~ Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України \~у\~\~першу\~\~чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статей\~1268 - 1270,\~1272 ЦК України\~спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою\~\~чи\~\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,\~\~вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,\~\~встановленого\~статтею 1270\~\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона\~\~належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи конкретні обставини справи, виходячи з принципу верховенства права, закріпленого в\~ст. 8 Конституції України, положень\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень\~ст. 3 ЦК України,\~ст. 1 ЦПК\~Ураїни, якими встановлені загальні засади цивільного законодавства і завдання цивільного судочинства, суд вважає, що відповідно до вищевикладених положень законодавчих актів є підстави для визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем [PERSON]. За такого суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved