Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд, вивчивши скаргу, матеріали справи, вважає скаргу обґрунтованою, а рішення таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 12 квітня 2013 року № 457-31/VI [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно \~Акту № 11В від 19 червня 2013 року, схеми земельної ділянки та опису меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], суміжними землекористувачами з [PERSON] є Богуславська сільська рада (від А до Б), [PERSON] (від Б до В), [PERSON] (від В до Г), [PERSON] (від Г до Д), [PERSON] (від Д до Е), [PERSON] (від Е до А). Як вбачається з акту № 11В від 19 червня 2013 року про встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі [PERSON], суміжний землекористувач [PERSON] свій підпис на акті не поставила, тоді як інші сусіди Акт підписали. В зв*язку з непідписанням Акту - згідно висновку Управління Держземагенства у Павлоградському районі від 20 листопада 2013 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не погоджено, як такий, що не відповідає вимогам ст.198 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.198 Земельного кодексу України- кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Із зазначеного слідує , що фактично позивач просить суд не про визнання за ним права на суміжну межу, як помилково ним зазначено у резолютивній частині позовної заяви, а, виходячи із обґрунтування останньої та наданих доказів, його вимоги зводяться до прохання про погодження меж з власником земельної ділянки [NUMBER] [PERSON], якій на праві приватної власності належить суміжна земельна ділянка площею 0,1600 га, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 23 січня 2009 року серія [NUMBER]. Між тим, міськрайонний суд, відмовляючи у позові, зазначене не врахував, не звернув увагу, що в самому позові [PERSON] зазначає, що визнання права на суміжну межу не є встановленням межі, а є визнанням права позивача на вже встановлену межу відповідними державними органами влади, та помилково виходив із вимог позивача про встановлення меж земельних ділянок, пославшись на те, що розгляд таких вимог до компетенції суду не належить. З огляду на наведене - рішення суду підлягає скасуванню, а новим рішенням-вимоги частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року № 538-35/VІ у зв'язку з відмовою від підпису громадянки [PERSON] ([ADDRESS]) по узгодженню межових знаків суміжної ділянки [PERSON] ([ADDRESS]) при встановлені межових знаків, надано дозвіл на встановлення межових знаків на земельній ділянці [PERSON] зі сторони [PERSON] без її підпису на згоду. Дане рішення відповідало вимогам закону. . Між тим, рішенням Богуславської сільської ради від 11 грудня 2013 року № 564-37/ VІ рішення сільської ради від 22 жовтня 2013 року № 538-35/ VІ було скасовано. Відповідно до частин 1,7 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Як встановлено частинами 1,2,5 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів і зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі. Оскільки спір щодо погодження меж земельної ділянки із сусідніми землекористувачами перенесений в суд, відповідно до ст.16 ЦКУ він має бути розглянутим з ухваленням рішення. Управлінням Держземагенства у Павлоградському районі Дніпропетровської області виготовлено висновок від 20 листопада 2013 року із зазначенням категорії земельної ділянки [PERSON], її характеристики, цільового призначення, розмірів з умовою надання у власність, однак проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не погоджено, тобто межі земельної ділянки [PERSON] відповідними державними органами влади не встановлено з підстав ненадання згоди [PERSON] Сама [PERSON] у засідання Апеляційного суду Дніпропетровської області, будучи належно повідомленою,- не з*явилась, доказів порушення позивачем її прав, обґрунтованості її відмови від підпису в Акті узгодження меж, - не надала. При з*ясуванні причин такої відмови із її письмових заперечень- вбачається, що її заперечення на позов зводяться до того, що межа між її ділянкою та [PERSON] проходить по стіні її гаражу та бані. Між тим, нема підстав ставити в вину позивача, що зазначені будівлі побудовані нею на межі; крім того, відповідачка не довела, що за межами даних будівель зі сторони позивача земля знаходиться у її власності, а в разі приватизації позивачем, її земля перейде у його власність, такі обґрунтування у її запереченнях взагалі відсутні і таке не встановлено матеріалами справи, в тому числі, наданим позивачем технічним планом. Разом з тим, Технічний план по домоволодінню відповідачки нею суду не наданий. Посилання відповідачки на невірно зазначений розмір лінії межі по довжині ніяким чином не зменшує розмір приватизованої нею ділянки, а, значить, не порушує її прав. Встановлені обставини та надані позивачем докази дають підстави встановити, що у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] площею 0, 2047 га, яка межує з сусідніми земельними ділянками громадян : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Богуславської сільської ради і її зовнішні межі відповідають межам і розмірам, відображеним у Акті № 11 В встановлення меж земельної ділянки від 19 червня 2013 року та доданому до нього плані. В іншій частині позовні вимоги як зайві повинні бути залишені без задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПКУ - з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір- 244грн.

Outcome: partial