Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 16 квітня 2008 року між ними та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язувався щомісяця виконувати свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом - 2400,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6417,45 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3669,89 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 624,39 грн., загальна сума заборгованості складає 13362,19 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 1921 грн. сплаченого судового збору. Позивач АТ КБ «Приватбанк» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`вився, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якої просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що кредитну карту він не отримував», з умовами та Правилами надання банківських послуг його не ознайомлювали та він їх не підписував. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, так як згідно розрахунку заборгованості останій платіж здійснено 31.03.2008 року. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії заяви про видачу кредитної картки від 16.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , укладений кредитний договір б\\н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 2800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. /а.с.10-16/. Проте зобов`язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.10.2019 р. утворилась заборгованість сумі 13362,19 грн., з яких заборгованість за кредитом - 2400,46 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6417,45 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3669,89 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 624,39 грн./а.с.6-9/. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1457цс16, правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вище вказаним рішенням ВС України дійшов висновку, що переривання строку позовної давності на підставі наданих лише банком розрахунку без надання квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження щодо здійснення платежу особисто відповідачем не є підставою для переривання строку позовної давності. При цьому, вказав на позицію відповідача щодо заперечування вчинення ним таких дій. Згідно п.2 ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно позовних вимог позивача, відповідач отримав кредит 16.04.2008 року в сумі 2800 грн.,, останне погашення заборгованості по кредиту здійснено 31.03.2009 року в сумі 2,11 грн. а позов пред`явлено до суду лише 06.11.2019 року, при цьому, відповідач просить застосувати строки позовної давності до позову. Викладене свідчить про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з пропущенням позивачем строків позовної давності та відсутністю доказів в підтвердження переривання строків позовної давності діями самого відповідача. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Відповідачем надано заяву про розподіл судових витрат, згідно якої ним сплачено 1500 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується актом прийняття наданої правчинної допомоги, квитанцією № 6 від 26.12.2019 року, у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню з позивача.

Outcome: approved