Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 21 липня 2011 року він уклав з відповідачем договір позики, за яким позивач зобовязався передати [PERSON] грошові кошти в розмірі 160000 гривень, а відпо-відач зобовязався щомісячно до 31 грудня 2012 року повертати [PERSON] позику по час-тинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 30% річних. У ви-падку неналежного виконання договору позики [PERSON] зобовязався додатково сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. У виконання цього договору [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 160000 гривень. 13 червня 2012 року позивач уклав з [PERSON] ще один договір позики, за яким [PERSON] зобовязався передати відповідачу грошові кошти в розмірі 120000 гривень, а [PERSON] зобовязався щомісячно до 1 березня 2013 року повер-тати позивачу позику по частинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 20% річних. У випадку неналежного виконання договору позики відповідач зобовя-зався додатково сплатити [PERSON] пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. У виконання цього договору позивач передав [PERSON] грошо-ві кошти в розмірі 120000 гривень. Крім того, 24 червня 2011 року відповідач позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 38400 гривень, 22 листопада 2012 року грошові кошти в розмірі 20000 гривень та 30 листопада 2012 року грошові кошти в розмірі 15000 гривень. На підтвердження цих обставин він склав три розписки. [PERSON] не виконав гро-шові зобовязання за жодним договором. Тому за договором позики від 21 липня 2011 року у нього виник борг по поверненню позики в розмірі 160000 гривень, борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 177402 гривень 74 копійок, пеня в розмірі 131200 гривень та сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 57978 гривень 25 копійок; за договором позики від 13 червня 2012 року виник борг по поверненню позики в розмірі 120000 гривень, борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 67200 гривень, пеня в розмірі 91200 гривень та сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 43157 гривень 38 копійок. Крім того, у відповідача виник борг по поверненню позики за розпискою від 24 червня 2011 року в розмірі 38400 гривень, за розпискою від 22 листопада 2012 року в розмірі 20000 гри-вень та за розпискою від 30 листопада 2012 року в розмірі 15000 гривень. Загальний розмір боргу [PERSON] за договорами позики становить 921538 гривень 37 копійок. Він ухиляється від добровільного погашення цього боргу. Тому [PERSON] просить суд стяг-нути з відповідача борг за договорами позики в розмірі 921538 гривень 37 копійок. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] під-тримують позов та просять суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] визнає позов частково. В обґрунтування своїх за-перечень він посилається на те, що 21 липня 2011 року позивач передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 80000 гривень. Решту грошових коштів в розмірі 80000 гривень він передав відповідачу лише 2 серпня 2011 року. Ця обставина свідчить про те, що розрахунок процентів за користування позикою в розмірі 160000 гривень з 22 липня 2011 року (а.с.14) не відповідає дійсності. Крім того, в тексті розписок від 24 червня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 30 листопада 2012 року відсутня інформація про те, що [PERSON] передав відпо-відачу грошові кошти, а [PERSON] зобовязався повернути їх в тій самій сумі. Ця об-ставина свідчить про те, що вказані розписки не підтверджують укладення сторонами дого-ворів позики. В розписках навіть не обумовлений термін повернення грошових коштів. В такому випадку він залежить від моменту предявлення кредитором вимоги. Однак відпо-відач не отримував такої вимоги від [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що вимога про стягнення грошових коштів є передчасною. Крім того, в тексті розписки від 30 листо-пада 2012 року відсутня інформація про те, що [PERSON] отримав грошові кошти саме від позивача. Ця обставина свідчить про те,що [PERSON] є неналежним позивачем за вимогою про стягнення цих грошових коштів. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 21 липня 2011 року [PERSON] уклав з відповідачем договір позики (а.с.9 т.1), за яким позивач зобовязався передати [PERSON] грошові кошти в роз-мірі 160000 гривень, а відповідач зобовязався щомісячно до 31 грудня 2012 року повертати [PERSON] позику по частинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 30% річних. У випадку неналежного виконання договору позики [PERSON] зобовязався додатково сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за ко-жен день прострочення. В той же день у виконання цього договору [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 80000 гривень. 2 серпня 2011 року він передав [PERSON] іншу час-тину позики в розмірі 80000 гривень. Ці обставини підтверджуються копіями розписок (а.с.10, 11 т.1). 13 червня 2012 року [PERSON] уклав з відповідачем ще один договір позики, за яким позивач зобовязався передати [PERSON] грошові кошти в розмірі 120000 гри-вень, а відповідач зобовязався щомісячно до 1 березня 2013 року повертати [PERSON] позику по частинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 20% річних. У випадку неналежного виконання договору позики [PERSON] зобовязався додатково сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день про-строчення. В той же день у виконання цього договору [PERSON] передав відповідачу грошові кошти в розмірі 120000 гривень. Ця обставина підтверджується копією розписки (а.с.13 т.1). 24 червня 2011 року [PERSON] склав розписку (а.с.23 т.1), в якій він підтвердив те, що взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 38400 гривень. 22 листопада 2012 року відповідач склав ще одну розписку (а.с.24 т.1), в якій він під-твердив те, що взяв у [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі 20000 гривень. В матеріалах цивільної справи міститься також копія розписки від 30 листопада 2012 року (а.с.25 т.1), з якої вбачається, що [PERSON] взяв в борг грошові кошти в розмірі 15000 гривень. Дійсно, в змісті цієї розписки відсутня інформація про те, що відповідач отримав гро-шові кошти у [PERSON] Однак факт перебування цієї розписки у володінні позивача свід-чить про те, що саме [PERSON], а не інша особа, передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 15000 гривень. Тому суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] не має право на стягнення цих грошових коштів. Крім того, в змісті розписок від 24 червня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 30 лис-топада 2012 року відсутня інформація з таким змістом: «позивач передав [PERSON] грошові кошти, а відповідач зобовязався повернути їх в тій самій сумі». Однак слово-сполучення «[PERSON] взяв у позивача в борг грошові кошти», яке міститься в цих розписках, означає, що [PERSON] передав відповідачу грошові кошти, а [PERSON] зобовязався повернути їх в такій самій сумі. Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на те, що розписки від 24 червня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 30 листопада 2012 року не під-тверджують укладення сторонами договорів позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позико-давцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1050 цього ж Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу ін-фляції за весь час прострочення. Крім того, за правилом ч.1 ст.549 ЦК України у випадку порушення боржником зобо-вязання боржник повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконав грошові зобовязання за договорами позики. Тому за договором позики від 21 липня 2011 року у нього виник борг по поверненню позики в розмірі 160000 гривень, борг по сплаті процентів за користування позикою в роз-мірі 176547 гривень 95 копійок, пеня в розмірі 131200 гривень та сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 57978 гривень 25 копійок; за договором позики від 13 червня 2012 року виник борг по поверненню позики в розмірі 120000 гривень, борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 67200 гривень, пеня в розмірі 91200 гривень та сума інфля-ції за весь час прострочення в розмірі 43157 гривень 38 копійок. Крім того, у відповідача виник борг по поверненню позики за розпискою від 24 червня 2011 року в розмірі 38400 гривень, за розпискою від 22 листопада 2012 року в розмірі 20000 гривень та за розпискою від 30 листопада 2012 року в розмірі 15000 гривень. Загальний розмір боргу [PERSON] за договорами позики становить 920683 гривень 58 копійок. Відповідач ухиляється від добровільного погашення цього боргу. З огляду на це суд вважає, що з нього на користь [PERSON] належить стягнути борг за договорами позики в розмірі 920683 гривень 58 копійок. Дійсно, в тексті розписок від 24 червня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 30 листо-пада 2012 року не обумовлений термін повернення грошових коштів. Як вбачається з абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України, в такому випадку позика має бути повернена позичальником протя-гом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це. Однак провадження у цивільній справі було відкрито ще 21 квітня 2015 року. [PERSON] відомо про вимоги позивача з приводу повернення позики за розписками протя-гом півтора року. Ця обставина свідчить про те, що у відповідача настав строк для виконан-ня вказаних вимог. Тому суд критично оцінює доводи представника відповідача [PERSON] про те, що вимоги [PERSON] є передчасними. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позов-них вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 3654 гривень. Ця об-ставина підтверджується квитанцією №0.0.3644873305.1 від 23 березня 2015 року (а.с.7). Предявлений ним позов задоволений на 99,91%. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 3650 гривень 71 копійки (3654 : 100% х 99,91).

Outcome: partial