Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

АТ «А-Банк» (далі А-Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказують на те, що 07.10.2016 року [PERSON] приєдналася до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC00000645609 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 і п.2.1.1.2.4 Умов та Правил Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити, анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета- заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. Через порушення умов кредитного договору у відповідача станом на 26.09.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 30475,39 UAN, яка складається з: 14645,81 UAN - заборгованість за кредитом, 14599,58 UAN - заборгованість за відсотками; 1230,00 UAN - пеня. Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00000645609 від 07.10.2016 року у сумі 30475,39 UAN та понесені судові витрати у сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 13.10.2020 року було відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Шкапенко О.В. (за довіреністю) у судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позивач підтримує позовні вимоги повністю. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайта Бердянського міськрайонного суду, оскільки судова повістка повернулася до суду через відсутність адресата [PERSON] за вказаною адресою. Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, в заочному порядку, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст. 78 ЦПК). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, у позовній заяві позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC00000645609 від 07.10.2016 року. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором №SAMABWFC00000645609 від 07.10.2016 року (а.с.5). Однак позивачем не надано суду доказів укладення 07.10.2016 між сторонами кредитного договору №SAMABWFC00000645609, оскільки такий відсутній в матеріалах справи (додатках до позовної заяви). Анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку датована 07.10.2016 (а.с.6). У даній Анкеті-заяві [PERSON] погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними у рекламному буклеті, становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, а не кредитний договір, як вказує у позові позивач. При звернені до суду першої інстанції позивач зазначив, що підставою виникнення правовідносин, які склались між сторонами у справі є саме зазначена вище Анкета- заява. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ч. 1 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вказує позивач, відповідно до поданої відповідачем Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» для надання послуг, банк видав відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів у розмірі 46,80% щомісячно. Однак, як встановлено судом, Анкета -заява містить лише особисті данні [PERSON] , а також твердження про те, що зазначена заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. У вказаній заяві відсутні відомості щодо бажання [PERSON] отримати платіжну картку, як і не вказано різновиду картки, розміру кредитного ліміту, умов кредитування, а також відсутнє і підтвердження того, що [PERSON] взагалі отримала картку із встановленим на ній кредитним лімітом та доказів користування кредитними коштами. Таким чином, позивачем взагалі не надано суду доказів того, що відповідач уклала з ним кредитний договір №SAMABWFC00000645609 від 07.10.2016 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC00000645609 від 07.10.2016 року є безпідставними і не доведеними належними, допустимими і достовірними доказами, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладено,

Outcome: dismissed