Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

В березні 2013 року позивач в особі представника звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення, відповідно до якої просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0802/46 від 12 лютого 2008 року в сумі 132376,26 [Євро] здійснити вилучення предмету застави та передачі його у заклад (володіння) ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: автомобіль DAF, модель 95 XF 380; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля; стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10\~000,00 (десять тисяч) гривень; стягнути з [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3\~200,00 (три тисячі двісті) гривень та стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно судові витрати у справі. 29 квітня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення, відповідно до якого частково задоволенні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк». За рішенням суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0802/46 від 12 лютого 2008 року в сумі 132376,26 [Євро], звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль DAF, модель 95 XF 380 шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом його продажу з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, за рішенням суду стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 3\~441,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2018 року вищевказане заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк». Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк». Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині звернення стягнення на предмет застави залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача від 27 серпня 2018 року. Представник позивача, що діє на підставі довіреності № 8277-К-О від 29 грудня 2016 року [PERSON] в судове засідання не зявилась, натомість спрямувала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку 10\~000,00 грн. та з відповідача [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з поданими клопотаннями, прийшов до висновку що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 0802/46 від 12 лютого 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 60\~000,00 [Євро] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 лютого 2013 року. У звязку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 06 березня 2013 року склала 132\~376,26 [Євро], що за курсом 10,42 відповідно до повідомлення НБУ від 06 березня 2013 року складає 1379105,89 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] 12 лютого 2008 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач [PERSON] надав в заставу автомобіль DAF, модель 95 XF 380. Крім того, зобов'язання за вказаним договором № 0802/46 забезпечено порукою у розмірі 10\~000,00 гривень. Договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, укладений з поручителем ПАТ «А-Банк» в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] 29 квітня 2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровска ухвалено заочне рішення, яке згодом на підставі ухвали суду від 10 квітня 2018 року було скасовано. На підставі рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 грудня 2013 року відповідачу [PERSON] було відновлено дошлюбне прізвище «Бакульська», внаслідок розірвання шлюбу з [PERSON] Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 серпня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині звернення стягнення на предмет застави залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача від 27 серпня 2018 року, оскільки предмет застави було реалізовано. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення кредиту, передбачене ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як встановлено судом, зобовязання [PERSON] за вказаним кредитним договором були забезпечені шляхом укладання з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, що обмежується сумою 10\~000,00 грн. Оскільки поручитель зобовязався перед кредитором за порушення виконання зобовязання за договором, позовні вимоги щодо стягнення 10\~000,00 грн. підлягають стягненню з ПАТ «Акцент-Банк». Частково задовольняючи позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» суд виходить з того, що позовні вимоги щодо стягнення витрат на юридичну допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано підтвердження понесення вказаних витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з ПАТ «Акцент-Банк» на користь АТ КБ «Приватбанк». На підставі викладеного,

Outcome: partial