Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» (далі по тексту - відповідач), третя особа: Державне підприємство «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» (далі по тексту - третя особа) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював на посаді директора Державного підприємства «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» на підставі контракту з 14.07.2005 року. В подальшому, після закінчення строку дії контракту, 31.03.2016 року відповідно до наказу № 44-к Концерну «Укрспирт» позивача було призначено з 01.04.2016 року виконуючим обов'язки директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат». Наказом відповідача № 84-1-к від 25.10.2016 року позивача було звільнено з роботи 25.10.2016 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору згідно із п. 3 ст. 36 КЗпП України. Позивач вважав наказ про своє звільнення незаконним, оскільки його було видано одноосібно ліквідатором підприємства, тоді як діє колегіальний орган - ліквідаційна комісія. Також зазначав, що наказом від 31.03.2016 року його було прийнято на роботу на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» до проведення відповідного конкурсного відбору керівника. Разом із тим, такого відбору не було, а позивача було звільнено з підстав, не передбачених законом, оскільки між сторонами склались безстрокові відносини. Посилаючись на викладене позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» № 84-1-к від 25.10.2016 року про звільнення з 25 жовтня 2016 року [PERSON] тимчасово виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат»; поновити [PERSON] на посаді виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат»; стягнути з Державного підприємства «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу на день ухвалення рішення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення . Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В раніше наданих суду поясненнях зазначав, що в розпорядженні ліквідатора підприємства відсутні документи щодо призначення позивача на посаду виконуючого обов'язки директора у зв'язку із їх не переданням попереднім ліквідатором. Просив суд прийняти рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Представник третьої особи відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.07.2005 року [PERSON], був призначений на посаду директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» згідно із наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» № 130-к (а.с. 9). 14.07.2006 року наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» № 86-к було продовжено термін дії трудового договору із [PERSON] на умовах укладеного контракту на термін з 14.07.2006 року по 14.07.2009 року (а.с. 10). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 01.06.2009 року № 106-к було продовжено термін дії трудового договору із [PERSON] на умовах укладеного контракту на термін з 01.06.2009 року по 01.06.2014 року (а.с. 56). 30.05.2014 року наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» № 41-к [PERSON] було звільнено з посади директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» 01.06.2014 року і зв'язку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Контракт від 01.06.2009 року № 442 постановлено вважати таким, що втратив чинність. (а.с. 57). 30.05.2014 року [PERSON] призначено тимчасово виконуючим обов'язки директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» з 2 червня по 2 липня 2014 року на підставі наказу відповідача від 30.05.2014 року № 42-к (а.с. 58). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 02.07.2014 року № 103-к ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» було внесено зміни до наказу № 42-к від 30.05.2014 року, змінено цифри 02 липня 2014 року цифрами та словом «6 жовтня 2014 року» (а.с. 60). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 02.07.2014 року № 103-к було внесено зміни до наказу № 42-к від 30.05.2014 року, змінено цифри 02 липня 2014 року цифрами та словом «6 жовтня 2014 року» (а.с. 60). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 06.10.2014 року № 215-к було внесено зміни до наказу № 103-к від 02.07.2014 року, змінено цифри та слово «06 жовтня 2014 року» цифрами та словом «30 грудня 2014 року» (а.с. 61). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 25.12.2014 року № 316-к було внесено зміни до наказу № 215-к від 06.10.2014 року, змінено цифри та слово «30 грудня 2014 року» цифрами та словом «30 січня 2015 року» (а.с. 62). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 30.01.2015 року № 18-к було внесено зміни до наказу № 316-к від 25.12.2014 року, змінено цифри та слово «30 січня 2015 року» цифрами та словом «27 лютого 2015 року» (а.с. 63). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 27.02.2015 року № 46-к було внесено зміни до наказу від 30.05.2014 року № 42-к в редакції наказу від 30.01.2015 року № 18-к, змінено цифри та слово «27 лютого 2015 року» цифрами та словом «30 грудня 2015 року» (а.с. 64). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 10.10.2016 року № 81-1-к було внесено зміни до наказу від 27.02.2015 року № 46-к, змінено цифри та слово «30 грудня 2015 року» цифрами та словом «25 жовтня 2016 року» (а.с. 65). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 25.10.2016 року № 84-1-к [PERSON] було звільнено з роботи 25 жовтня 2016 року у звязку із закінченням строку трудового договору (а.с. 66). Разом із тим, згідно із протоколом засідання ліквідаційної комісії Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» № 25 від 18.03.2016 року було вирішено продовжити строк повноважень виконуючого обов'язки директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» [PERSON] до проведення відповідного конкурсного відбору керівника та уповноважено заступника голови комісії [PERSON] на підписання та видачу наказу (а.с. 96). Згідно із наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 31.03.2016 року № 44-к [PERSON] було призначено з 01.04.2016 року виконуючим обов'язки директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» до проведення відповідного конкурсного відбору керівника (а.с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно із ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено контракт № 300 від 14.07.2005 року із строком його дії до 14.07.2006 року (а.с. 67-69). 14.07.2006 року між [PERSON] та Державним концерном спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» було укладено контракт № 347 із строком його дії до 14.07.2009 року (а.с. 71-73). 01.06.2009 року між сторонами було укладено контракт № 442 із строком його дії до 01.06.2014 року (а.с. 71-73). Після 01.06.2014 року контракт із позивачем не укладався, а його було звільнено з посади на підставі наказу від 30.05.2014 року № 41-к та призначено на посаду виконуючого обов'язки директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» згідно із наказом від 30.05.2014 року № 42-к. Таким чином, строкові трудові відносини між сторонами на підставі укладеного контракту припинились 01.06.2014 року із закінченням строку дії контракту та виданням відповідного наказу. В подальшому, позивача було призначено на посаду виконуючого обов'язки директора ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» до моменту проведення відповідного конкурсного відбору керівника. З огляду на зазначене, правові підстави для звільнення [PERSON] 25.10.2016 року з роботи на займаній посаді з підстав, передбачених п. 2 ст. 36 КЗпП України були відсутні, оскільки після припинення контракту 01.06.2014 року, між сторонами склались не строкові трудові відносини, а фактично нові трудові відносини безстрокового характеру із настанням певної події, а саме до моменту проведення відповідного конкурсного відбору керівника. Доказів проведення конкурсного відбору керівника ДП «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» суду не надано. Окрім того, позивач не звертався до Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» із заявою про звільнення із займаної посади. За таких обставин, не можна вважати наказ Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» від 25.10.2016 року № 84-1-к про звільнення з роботи позивача у звязку із закінченням строку трудового договору, а тому він підлягає скасуванню. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи викладене, оскільки позивача було звільнено без законної підстави, він має бути поновлений на попередній роботі, в зв'язку із чим позов в частині визнання незаконним та скасування наказу Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Концерн «Укрспирт» № 84-1-к від 25.10.2016 року про звільнення з 25 жовтня 2016 року [PERSON] тимчасово виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат» та поновлення [PERSON] на посаді виконуючого обов'язки директора Державного підприємства «Кам'янський спиртогорілчаний комбінат», підлягає задоволенню. При ухваленні судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, видається наказ про поновлення на роботі та відповідно до п. 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, вносяться відповідні зміни до трудової книжки працівника, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі за № 6-648цс15: «За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу». Згідно із довідкою про доходи [PERSON], його дохід за вересень 2016 року склав 6090,00 грн. та за жовтень 2016 року склав 5170,76 грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів (а.с. 81). Таким чином середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу склав 296,33 грн. (6090,00 грн. + 5170,76 грн. = 11260,00 грн. / 38 робочих днів = 296,33 грн.) А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу сумі 86528,36 грн. за 292 робочі дні з 25.10.2016 року по дату ухвалення рішення. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно із вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також витрати зі сплати судового збору в дохід Державного бюджету України, виходячи із вимог, за які позивача було звільнено від оплати судових витрат. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 36-41, 235, 252 КЗпП України,

Outcome: approved