Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В березні 2016 року до Дарницького районного суду м.Києва позивач звернулася з вказаним позовом, в якому просила про наступне. Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.04.2010 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 559. Визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері - [PERSON] за адресою: 21029, [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матір»ю - [PERSON] за адресою: 21029, [ADDRESS]. Позивач позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 61) Відповідач визнав позов, просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 65) Служба у справах дітей Вінницької міської ради надала акт обстеження умов проживання вказаної дитини, проти встановлення вказаного її місця проживання не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи, враховуючи положення ч.2 ст.64 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28.04.2010 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 559 (копія свідоцтва про шлюб а.с.10). Позивач з відповідачем спільного господарства не веде, шлюбні стосунки тривалий час не підтримує, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с.11), яка проживає з матір'ю [PERSON] за адресою її реєстрації: 21029, [ADDRESS] (а.с.19), окремо від батька - [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Сторона позивача звернулася з заявою до Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, на що остання надала висновок обстеження житлово - побутових умов проживання від 03.06.2016 р. (а.с.64), в якому зазначено, що для дитини -[PERSON], [INFO], створені належні умови проживання та розвитку в сім'ї матері - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Положенням ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, зокрема встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд враховує, що дитина потребує як уваги матері так і уваги батька. Згідно зі ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Проаналізувавши наведені дані, положення ст.112 Сімейного Кодексу України, враховуючи також, що спільне життя подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд вважає, що належить позов задовольнити. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» належить: стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 1102 грн. 40 коп. - судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved