Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

В березні 2016р. позивачі [PERSON] (далі по тексту - позивач 1) та [PERSON] (далі по тексту - позивач 2) звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, з послідуючими уточненнями до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація (далі по тексту - відповідач 2), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., в якому просили: -визнати розпорядження №56709 від 17 листопада 2006р. Відділу приватизації державного житла Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації недійсним; -визнати свідоцтво про право власності від 17 листопада 2006р. на квартиру [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON] Відділом приватизації державного житла Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, згідно розпорядження № 56709 від 17 листопада 2006р. нікчемним; -витребувати від [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею - 49,5 кв.м. , житловою площею - 26,6 кв.м. Свої позовні вимоги позивачі 1, 2 обґрунтовують тим, що, згідно договору купівлі - продажу від 09 червня 2009р. [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. [PERSON] - чоловік [PERSON] надав свою згоду на придбання вищезазначеної квартири останньою під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому також є власником спірної квартири незалежно від власника, який зазначений у правовстановлюючих документах. В лютому 2016р. їм ([PERSON], [PERSON]) стало відомо, що належна їм вищезазначена квартира, згідно договору купівлі - продажу від 13 січня 2016р. була незаконно відчужена відповідачем 3 на користь відповідача 1. Позивачі 1, 2 після набуття права власності на спірну квартиру жодних договорів щодо відчуження спірної квартири не укладали; документи на квартиру стороннім особам не передавали. Після з'ясування вищезазначених обставин, 11 лютого 2016р. за заявою позивача 1 Шевченківським управління поліції ГУ НП у м. Києві було порушено кримінальне провадження про заволодіння шахрайським шляхом вищезазначеною квартирою. В подальшому стало відомо те, що відповідач 3 здійснив відчуження спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане Відділом приватизації державного житла Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 17 листопада 2006р. Вищезазначеним договором купівлі - продажу квартири від 13 січня 2016р. порушуються їх (позивачів 1, 2) права, а тому, вони змушені звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Протокольною ухвалою суду від 03 листопада 2016р. за клопотанням представника позивачів до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивачі 1, 2 та їх представник, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених в позові та в заяві про збільшення позовних вимог, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачка 1 та її представник позов не визнали посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими та таким, що не відповідають вимогам законодавства України, а тому в задоволенні позову повинно бути відмовлено в повному обсязі. Так, позивачі 1, 2 з 11 лютого 2016р. здійснили заміну замків у дверях до спірної квартири та проживають в ній, що надає їм повного права володіння та розпорядження квартирою, а тому, вони не мають права на пред'явлення віндикаційного позову. Крім того, розпорядження №56709 від 17 листопада 2006р. Відділу приватизації державного житла Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації та свідоцтво про право власності від 17 листопада 2006р. на квартиру [ADDRESS] не можуть бути визнані недійсними, вони можуть бути визнані лише незаконними і скасовані в судовому порядку. Нотаріусом під час посвідчення договору купівлі - продажу квартири від 13 січня 2016р. були вчинені усі необхідні дії для перевірки документів щодо належності спірної квартири [PERSON] Право власності [PERSON] на вищезазначену квартиру здобуто на законних підставах, так як вона не знала та не могла знати, що [PERSON] не є належним власником спірної квартири, а тому вона є добросовісним набувачем. Представник відповідача 2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що свідоцтво про право власності на житло від 17 листопада 2006р. Відділом приватизації державного житла Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації не видавалося. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірної квартири він не має ніякого відношення; у квартирі ніколи не був; вона йому ніколи не належала та ніколи не надавав згоди на її приватизацію; ним було втрачено паспорт, яким на його думку, скористалися для підроблення документів про приватизацію вищезазначеної квартири, а в послідуючому і її продажу від його імені. Третя особа, про час та місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку; причину неявки суду не сповістила; заперечень на позов не надіслала; причину неявки суду не повідомила; з заявами про розгляд справи за її відсутність до суду не зверталась. Суд, заслухавши пояснення позивачів 1, 2 та їх представника, представників відповідачів 1, 2, відповідача 3, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 04 липня 2003р. Шевченківською районною державною адміністрацією видано свідоцтво про право власності на житло, із якого вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 6). 09 червня 2006р. державним нотаріусом Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори Мінерт О.А. посвідчено договір купівлі - продажу квартири, по якому продавці ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) передали у власність покупцю ([PERSON]), а покупець прийняла у власність від продавців зазначену вище квартиру (а.с.7-8). Судом встановлено, що спірна квартира була придбана [PERSON] під час перебуванню у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за їх спільні кошти. Згідно реєстраційного напису на право встановлювальному документі, наявний запис у реєстровій книзі № 1592-235, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Судом встановлено, що 13 січня 2016р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. посвідчено договір купівлі - продажу квартири, по якому продавець ([PERSON]) передав у власність покупцю ([PERSON]), а покупець прийняла у власність від продавця спірну квартиру [ADDRESS] (а.с.9-10), при цьому права власності на спірну квартиру належало відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло видане 17 листопада 2006р. Відділом приватизації державного житла Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (а.с.12). Як вбачається із рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 13 січня 2016р. державним реєстратором прав на нерухоме майно приватний нотаріус Чорноног Л.В. провела державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.13). Однак, як пояснив в судовому засіданні відповідач [PERSON] ніякого відношення до приватизації вищезазначеної квартири він не має; вона йому ніколи не належала; з відповідними документами для оформлення свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру до Відділу приватизації він ніколи не звертався; ним було втрачено паспорт на його ім'я. 11 лютого 2016р. [PERSON] звернулась до Шевченківського управління поліції ГУ національної поліції у м. Києві із заявою про заволодіння невстановленими особами, шахрайським шляхом, із використанням підроблених документів, 13 січня 2016р. квартирою [ADDRESS], яка належить останній на праві приватної власності. В цей же день, 11 лютого 2016р., за заявою позивачки 1 внесені відомості до ЄРДР по факту вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України (а.с.11). Як вбачається із відповіді Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 березня 2016р. за № 109/02/31-1620, що згідно архівних даних органу приватизації квартира [ADDRESS] приватизована, згідно розпорядження органу приватизації Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 04 липня 2003р. № 744 (а.с.14). Із відповіді КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 29 лютого 2016р. за №2377 (И-2016) вбачається, що згідно даних реєстрових книг Бюро, реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] була проведена за [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 04 липня 2003р., згідно розпорядження від 04 липня 2003р. № 744, зареєстровано в Бюро 09 липня 2003р. за р.№1565. Згідно даних реєстрових книг Бюро, станом на 31 грудня 2012р., реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] була проведена за [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою 09 червня 2006р. р.№2-1108, по якому [PERSON], [PERSON], [PERSON], продали квартиру № 49 [PERSON], зареєстровано в Бюро 19 червня 2006р. за р№1565. Згідно даних реєстрових книг Бюро, реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації державного житла Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, розпорядження (наказ) № 56709 від 17 листопада 2006р. не проводилась (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ( ч.3 ст.203 ЦК України). Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачка 1 наголошувала, що вищезазначена квартира нею та її чоловіком - позивачем 2 відчужена не була; наміру на її відчуження вони (позивач 1, 2) не мали; дозволу на користування та розпорядження зазначеною квартирою третім особам не надавали. Крім того, зауважила, що вищезазначений договір купівлі - продажу квартири від 13 січня 2016р. позбавляє їх можливості до вчинення необхідних дій щодо розпорядження спірною квартирою на власний розсуд. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, 2 ст. 319 ЦК України). Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст.41 Конституції України). Під час розгляду справи судом встановлено, що спірна квартира належить на праві власності [PERSON] Так, із наданих позивачкою 1 копій квитанцій за період часу з жовтня 2005р. по лютий 2016р. вбачається, що останньою були понесені витрати по оплаті за надані комунальні послуги та за утримання будинку і прибудинкової території (а.с.86-123). Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього ( ст. 330 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Для витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння, йому потрібно довести (підтвердити), що він є власником майна, яке витребовується, та наявність обставин, передбачених ст. ст. 387, 388 ЦК України, які дають право витребувати йому своє майно. Зокрема, підставою витребування свого майна є доведення, що воно вибуло з володіння власника не з його волі. Як вбачається із матеріалів справи, спірна квартира вибула із володіння [PERSON], [PERSON] не з їх волі іншим шляхом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, а саме з метою захисту прав сторони позивачів 1, 2, відповідно до положень ст. 16 ЦК України, слід визнати розпорядження №56709 від 17 листопада 2006р. Відділу приватизації державного житла Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації - незаконним та визнати недійсним свідоцтво про право власності від 17 листопада 2006р. на квартиру [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON] Відділом приватизації державного житла Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, згідно розпорядження № 56709 від 17 листопада 2006р., а також витребувати від [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею - 49,5 кв.м. , житловою площею - 26,6 кв.м. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачів 1, 2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1102,40 грн. на кожного, а з [PERSON] на користь позивачів 1, 2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 551,20 грн. на кожного.

Outcome: partial