Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що [INFO] в селі Вільха Романівського району помер його батько - [PERSON] Посилаючись на те, що в органах нотаріату він не може оформити своїх спадкових прав, оскільки у зв»язку із перебуванням в Російській Федерації пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, позивач просить продовжити йому строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач та представник відповідача, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи не з»явилися. Позивач при подачі до суду позовної заяви заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач також подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Загальними положеннями Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Згідно письмових доказів, наданих позивачем, а також матеріалів спадкової справи, витребуваних за його клопотанням, судом встановлено, що позивач є сином [PERSON], який помер [INFO] в селі Вільха Романівського району. 15 грудня 2014 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, однак, завідувачем Романівської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки із спадкодавцем на час його смерті він постійно разом не проживав, а заява про прийняття спадщини була подана ним поза встановленим законом строком. Загальні положення про спадкування визначені главою 84 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Крім того, главою 87 ЦК України визначено процедуру здійснення права на спадкування. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідачами у справі про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки позивач пред»явив позов не до тієї особи, яка має відповідати за ним, а також не довів ту обставину, що встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, суд,

Outcome: dismissed