Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд розірвати договорі, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 4999,00 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. 25 серпня 2014 року між сторонами було укладено договір поставки, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити та передати у власність позивача товар, а позивач, в свою чергу, прийняти і оплатити його. Позивач зазначає, що він свої зобов`язання виконав, перерахувавши на рахунок відповідача 4999,00 грн. за придбання смартфона, однак останній до даного часу товар йому не поставив, чим, на думку, позивача порушив свої зобов`язання за договором, відмовившись від нього в односторонньому порядку (а.с.3-5) Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.15-16, 23-24). Натомість представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та поти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.26) 07.05.2015 судом винесена ухвала в порядку ст.ст.224-226 ЦПК України про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 25 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техно Прайм ЛТД» (далі - ТОВ «Техно Прайм ЛТД») та [PERSON] було укладено договір поставки (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання поставити і передати у власність позивачу товар, а позивач - прийняти і оплатити товар на певних умовах (а.с.6) Так, відповідно до п.1.2 Договору асортимент та ціна на товар, що поставляється, визначаються на підставі рахунку-фактури відповідача, погодженої позивачем. Згідно п.2.2 Договору товар поставляється протягом 10 днів з моменту перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача. Як вбачається із матеріалів справи 26 серпня 2014 року відповідач направив позивачу рахунок-фактуру №57146, в якому зазначений асортимент товару - смартфон Apple iPhone 5 16 GB (White) та його вартість - 4999,00 грн. Також в ньому зазначено, що рахунок-фактура являється договором і протоколом угодою сторін (а.с.7) Позивач сплатив відповідачу 4999,00 грн., що підтверджено квитанцією від 26 серпня 2014 року (а.с.8), проте на час розгляду справи телефон позивач так і не отримав. Відповідач своїм правом з`явитися в судове засідання і спростувати доводи позивача не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів і приходить до висновку що відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України) Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ст.1 ст.611 ЦК України) Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, зокрема, в разі істотного порушення договору другою стороною. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру зобов`язань. Так, частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченного товару або поверення суми попеперньої оплати. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні спрви не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодеку, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме сторонни згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу воїх вимог та заперечень. За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог і необхідність розірвати вищезазначений догововір поставки, укдадений між сторонами в судовому порядку, та стягнути з відповідача на користь позивача сплаченої ним суми попередньої оплати за цим договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню і судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved