Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 02 січня 2013 року в Джуринській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Протягом сімейного життя відповідач не дбав про сімю. З жовтня 2014 року вони разом не проживають, [PERSON] проживає в Херсонській області, а вона в с. Джурин Чортківського району Тернопільської області. Почуття любові та поваги між ними втрачено, тому вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Степанова», дитину залишити проживати з нею. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити, суду пояснила, що з відповідачем не проживає два роки шість місяців, спільного господарства не ведуть, матеріальну допомогу на сина відповідач не надає, сімя його не цікавить, вона втратила почуття любові та поваги, миритися не бажає. Відповідач [PERSON] позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суду пояснив, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають більше двох років шести місяців. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Семчук) [PERSON] уклали шлюб 02 січня 2013 року, який зареєстрували в Джуринській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №01, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. За час спільного подружнього життя належної сімї не склалося, між сторонами часто виникали сварки та суперечки. Сторони проживають окремо протягом двох років шести місяців, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Відповідач не турбується про сімю, яка фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved