Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 29.12.2007 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідачу відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку та у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. 17.01.2007 року відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання зазначеної кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, станом на 15.07.2020 року виникла заборгованість у розмірі 45948,20 грн., з яких: 4236,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 1480,20 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 40231,50 грн. - нарахована пеня. Ураховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 45948,20 грн. за кредитним договором № б/н від 29.12.2007 року та судові витрати в розмірі 2102 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача [PERSON] постановлено здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак при зверненні з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.12.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України), який складається із анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач отримав кредитну картку для користування кредитним картковим рахунком та у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. 17.01.2007 року [PERSON] підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій він підтвердив, що з фінансовими умовами надання зазначеної кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. У даній довідці зазначено, серед іншого, розмір процентної ставки за користування кредитом, пеня та штрафи за порушення строків платежів. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки банку відповідачу було видано відповідні кредитні картки, термін дії картки ( [NUMBER] ), відкритої 20.03.2017 року - 03/21. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 15.07.2020 року допустив перед банком заборгованість у розмірі 45948,20 грн., з яких: 4236,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 1480,20 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 40231,50 грн. - нарахована пеня. Згідно з п. 3.3. Розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямим та безумовним погодженням держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 5.3 Розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг право на зміну розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. За змістом п. 5.5. Розділу 2 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк начисляє проценти в розмірі, встановленому Тарифами банка, із розрахунку 360 календарних днів в році. Відповідно до п. 5.5.1. Розділу 2 зазначених Умов та Правил, за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань держатель сплачує проценти по завищеній процентній ставці або додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами. Згідно з п. 5.7. Розділу 2 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем і/чи довіреною особою держателя своїх боргових та інших обов`язків по цьому договору. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.12.2007 року за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) та нарахованими відсотками. Вирішуючи питання в частині стягнення пені, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, згідно з яким суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Як встановлено судом, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що основна заборгованість за кредитним договором становить 4236,50 грн., в той час як розмір пені складає 40231,50 грн., що є значно більшим за розмір основної заборгованості та не відповідає загальним засадам цивільного законодавства (справедливості та розумності). З огляду на викладене та беручи до уваги ту обставину, що розмір пені значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір пені до 4200 грн., що буде відповідати принципам справедливості та розумності. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс 14 та від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 29.12.2007 року становитиме 9916,70 грн., з яких: 4236,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту); 1480,20 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 4200 грн. - нарахована пеня, яку з нього слід стягнути на користь банку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні даного позову сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн. Відтак, оскільки суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову, то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 462,44 грн. судового збору.

Outcome: partial