Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким в остаточній редакції просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №HAE5RX12610011 від 21 вересня 2006 року у розмірі 4466,22 гривень, а також судові витрати у розмірі 2102 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №HAE5RX12610011 від 21 вересня 2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 2527,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов,проте свої зобов`язання не виконував. 10 січня 2012 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з Відповідача. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 24079,41 грн., нарахована станом на 24 листопада 2011 року. Посилаючись на ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач зазначає, що оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року, тобто за період з 21 вересня 2006 року по 24 листопада 2011 року, то за період після подання позовної заяви від 10 січня 2012 року, з 11 січня 2012 року по 04 травня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі - 4466,22 грн., яка складається з наступного: 3882,13 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 584,09 грн. - З % річних від простроченої суми. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187\~ЦПК України та через\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади\~України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280\~ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 21 вересня 2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком „ПРИВАТБАНК та відповідачем був укладений кредитний Договір № HAE5RX12610011, про що свідчить копія договору. Відповідно до умов Договору № HAE5RX12610011 від 21 вересня 2006 року позивач надав відповідачу строковий кредит на термін до 20 вересня 2008 року на придбання товарів у розмірі 2527 гривень 80 копійок. Відповідач зобов`язався погашати кредит щомісячними платежами у розмірі 183,36 гривень по періодах з «20» по «25» число кожного місяця, сплатити відсотки у розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором і щомісячну винагороду у розмірі 49,29 гривень, проте свої зобов`язання не виконував. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором № HAE5RX12610011 від 21 вересня 2006 року у розмірі 24079 гривень 41 копійок,яка складається з: 2341,73 гривень заборгованість за кредитом, 10191,44 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 448,38 гривень заборгованість по комісії, 9475,03 пеня, 500 гривень- штраф (фіксована частина), 1122,83 гривні штраф(процентна складова), та суму судового збору у розмірі 240 гривень 79 копійок. Рішення набрало законної сили 22 вересня 2014 року. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст.\~524,533-535\~та\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ч.2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже за змістом наведеної норми закону нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої\~статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо сплати відповідачем суми основного боргу та виконання ним рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року та, виходячи з вимог\~ст. 625 ЦК України, суд вважає, що позивач має право на нарахування трьох процентів річних та інфляційних витрат на суму боргу. Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості, здійсненим позивачем у позові та проведеним за період з 11 січня 2012 року по 04 травня 2020 року та вважає необхідним стягнути вказану суму з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2\~ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство»\~не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного\~доручення №ZZ425B0XTE\~від 15\~травня 2020\~року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved