Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит від 24.05.2018 № 15_0168 в розмірі 35700,09 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 15_0168, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав суму кредиту відповідно до кредитного договору. Станом на 16.01.2019 розмір заборгованості відповідача перед банком за договором про споживчий кредит № 15_0168 становить: 29400,00 грн - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 4330,66 грн - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 1204,40 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 315,57 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене загальна сума заборгованості за кредитним договором, з урахуванням заборгованості за кредитом, відсотками, пенею, 3% річних та інфляції, яку просить стягнути позивач з відповідача складає 35700,09 грн. Ухвалою від 18.04.2019. відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що кредитні кошти за договором про споживчий кредит № 15_0168 від 24.05.2018 року отримувала, повернення здійснювала несвоєчасно у зв`язку із важким матеріальним становищем та сімейними обставинами, тому позов визнає в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 24.05.2018, на підставі заяви відповідача, між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 31500,00 грн на строк 60 місяців з остаточним терміном погашення не пізніше 23.05.2023 та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56% річних. В порушення своїх зобов`язань та правил відповідач кредит у повному обсязі не повертає, а саме: не проводила оплату відсотків за користування ним. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 16.01.2019 сума заборгованості за кредитним договором становить 35700,09 грн та складається: 29368,81 грн - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 4330,66 грн - загальна сума прострочених нарахованих відсотків; 1204,40 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основного боргу по кредиту; 315,57 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 257,61 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу за період з жовтня 2018 по грудень 2018. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 35700,09 грн. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору - 960,50 грн, та підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. сплаченого ним при поданні позову, шляхом зобов`язання УДКСУ в Голосіївському районі повернути останньому - 960,50 грн., згідно платіжного доручення № 4971622411 (#254971622411 від 06.02.2019.

Outcome: approved