Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УОСК») на свою користь 7035,16 грн. страхового відшкодування, 1229,90 грн. пені, 1477,38 грн. індекс інфляції за весь час прострочення виплати та 3% річних в сумі 30,68 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 13.03.2014 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Тойота Авенсис», д.н.з. [NUMBER]. 21.03.2014 постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька винним у скоєнні даної ДТП було визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована відповідачем. Позивач стверджує, що ще 17.04.2014 він надав відповідачу усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. В свою чергу, відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 7035,16 грн. 23.04.2014 позивач направив відповідачу заяву про виплату йому страхового відшкодування. Проте, стверджує позивач, незважаючи на те, що відповідач отримав заяву 29.04.2014 року до теперішнього часу свої зобов`язання не виконав. Посилаючись на те, що граничним строком виплати страхового відшкодування було 28 липня 2014 року, просить суд стягнути з відповідача також пеню за прострочку у його виплаті станом на 11 березня 2015 року. Позивач не заперечує, що 21.04.2014 [PERSON] йому була виплачена сума франшизи в розмірі 1000,00 грн. Також позивач на підставі ст.625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні збитки та 3% річних (а.с.4-9) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.43, 44). Натомість представник позивача подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с.45), представник відповідача направив лист із запереченнями щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків та 3% річних, в решті вимог просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.38-41) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21.03.2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, зокрема, встановлено, що 13.03.2014 року він, керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті вул. Артема - пр. Б. Хмельницького в м. Донецьку, порушив Правила дорожнього руху України і допустив зіткнення із належним на праві власності позивачу автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.12) Згідно полісу №АС/9689634 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «Деу», д.н.з. [NUMBER], під час зазначеної ДТП, застрахована ПрАТ «УОСК», розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.15) 23.04.2014 позивач направив поштою відповідачу заяву про виплату йому страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 29 квітня 2014 року (а.с.13-14) В свою чергу, відповідачем ПрАТ «УОСК» проведено страхове розслідування, за наслідками якого прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 7035,16 грн. за вирахуванням суми ПДВ та франшизи, про що повідомлено позивача листом від 08 вересня 2014 року за вих. №8058 (а.с.15) Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч.1 ст.990 ЦК України) Відповідно до ч.1 ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених в мт.35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний в разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судовим розглядом достовірно встановлено, що станом на 28 липня 2014 року страхове відшкодування позивачу відповідачем сплачено не було. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача в судовому порядку суми страхового відшкодування в розмірі 7035,16 грн. Згідно зі ст. ст. 12, 31, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу. Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди. Також суд вважає правильним твердження відповідача при розрахунку страхового відшкодування не включення суми ПДВ, оскільки ПДВ включається до ціни товарів та послуг і, хоча сплачується платником податку, але за рахунок коштів покупця. Так, позивач не може розраховувати на цю суму, оскільки податкові зобов`язання можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення відновлювального ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Це узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, з якої вбачається що сума ПДВ, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Щодо стягнення пені. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що само по собі не звільняє боржника від виконання зобов`язання. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовам договору страхування або законом. Статтею 992 ЦК України передбачено, що в разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі сум страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який нараховується пеня. Відповідач наданий позивачем розрахунок не оспорює, він відповідає нормам закону, відтак з відповідача на користь позивача належить стягнути і суму пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 1229,90 грн. (строк заборгованості з 29.07.2014 по 12.11.2014 - облікова ставка 12,50%: 515,59 грн., з 13.11.2014 по 05.02.2014 - облікова ставка 14,00%: 458,73 грн., з 06.02.2015 по 11.03.2015, облікова ставка 19,50%: 255,58 грн.) (а.с.6-7) Проте, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних і у застосуванні до суми заборгованості по виплаті страхового відшкодування інфляційних складових суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.4 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Крім того, в силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial