Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 12 лютого 2008 року між ними та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язувалася щомісяця виконувати свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом 3285,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7028,66 грн., заборгованості за пенею та комісією 195,65 грн., загальна сума заборгованості складає 10509,76 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 2270 грн. сплаченого судового збору. Позивач АТ КБ «Приватбанк» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначили, що [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та була ознайомлена з ними. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняла умови договору та погодилась з ними, а тому просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначила, що кредитний договір з банком вона не укладала, будь-які документи в підтвердження укладення між нею та Банком кредитного договору відсутні. Крім того, вважає, що позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності, у зв`язку з чим вимоги позивача вважає необгрунтованими, а тому у задоволенні позову просила відмовити. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалами справи встановлено, що 12 лютого 2008 року між ПАТ КБ\~«ПриватБанк»\~та [PERSON] , укладений кредитний договір б\\н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.22/. Проте зобов`язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.04.2021 р. утворилась заборгованість сумі 10509,76 грн., з яких заборгованість за кредитом 3285,45 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7028,66 грн., заборгованості за пенею та комісією 195,65 грн./а.с.5-14/. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Отже, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов`язків позичальника, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст.\~253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 09.07.2021 року відповідачем [PERSON] до суду наданий відзив на позовну заяву, згідно якої остання просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Як вбачається із виписки по рух коштів по рахунку від 13.05.2021 року, останній платіж на погашення кредиту здійснювався відповідачем 22.02.2012 року в сумі 200 грн., в подальшому, погашення заборгованості здійснювалось самим банком шляхом автоматичного списання коштів з рахунку без згоди на те відповідача, що не може бути взято до уваги як підстава для переривання перебігу строку позовної давності. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу. Оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання черговими платежами впродовж строку кредитування, то перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Таким чином, за наведених умов, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та відповідають висновкам Верховного Суду України, зокрема, викладеним у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. З даним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду 09 червня 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який має відраховуватися з 22.03.2012 року, про застосування якого просив відповідач. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв`язку з пропуском Банком строку позовної давності, що і дає підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed