Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

В березні 2018р. позивач ТОВ «КЕЙСТЕКС» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду спричинену, внаслідок ДТП в розмірі 8853,8 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у його володінні перебуває автомобіль [NUMBER]. 08 січня 2017р. на автомобільній дорозі М-06 Київ - Чоп мала місце ДТП за участі автомобілів: [NUMBER] та «Toуota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Вказана ДТП мала місце з вини відповідача [PERSON], що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017р. по справі № 761/2718/17. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9247566 в ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група», а також між власником автомобіля [NUMBER] - ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20 липня 2009р., за яким предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов'язані з користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем [NUMBER]. З урахуванням лімітів відповідальності за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9247566 та зазначеного договору добровільного страхування, ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група», було сплачено за ремонт пошкодженого автомобіля [NUMBER] суму страхового відшкодування у розмірі 54662,95 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту становить 63516,25 грн., невиплаченою залишилась сума безумовної франшизи в розмірі 8853,3 грн. Оскільки в досудовому порядку відповідач відмовляється сплатити зазначену суму заподіяної шкоди, позивач, як володілець (лізингоодержувач) автомобіля [NUMBER] вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. До судового засідання стороною позивача було подано на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачу, як лізингоодержувачу належить на праві володіння та користування автомобіль [NUMBER]. Судом встановлено, що 08 січня 2017р. на автомобільній дорозі М-06 Київ - Чоп мала місце ДТП, з вини відповідача [PERSON], що встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017р. по справі № 761/2718/17, за участі автомобілів: [NUMBER] та «Toуota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль позивача «Volksvagen Touareg», д.н. [NUMBER], у результаті вищевказаної ДТП зазнав механічних пошкоджень. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9247566 в ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група», а також за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 20 липня 2009р., предметом якого є страхування майнових інтересів, що не суперечать закону та пов'язані з користуванням, володінням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], укладеного між власником цього автомобіля «Volksvagen Touareg» ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» та за яким вигодонабувачем 2 є позивач. На виконання зазначених вище договорів страхування, з урахуванням лімітів відповідальності, та розміру безумовної франшизи ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група» було сплачено суму страхового відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля [NUMBER] в розмірі 54662,95 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту складає 63516,25 грн., відповідно до відомостей ТОВ «Атлант - М Лепсе», не виплаченої залишилась сума безумовної франшизи у розмірі 8853,3 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування шкоди сума у розмірі 8853,3 грн. (безумовна франшизи), а не в розмірі 8853,8 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

Outcome: partial