Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який було уточнено, до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до укладеного договору б/н від 29 травня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. 08 липня 2015 року позичальник [PERSON] померла. Відповідно до чинного законодавства спадкоємці померлого мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 08 липня 2015 року по 08 січня 2016 року. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 07 грудня 2016 року позивачем до Бердянської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора. Із відповіді нотконтори, отриманої позивачем 25 січня 2017 року, вбачається, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачений законодавством шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, тому вважаються такими, що прийняли спадщину до складу якої, у тому числі, входять кредитні зобовязання померлої позичальниці, тобто спадкування обовязків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач зазначив, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 15 лютого 2017 року банком до спадкоємців було направлено лист-претензію, в якому позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій відповідачами виконано не було. Станом на дату смерті [PERSON] її заборгованість за кредитним договором б/н від 29 травня 2007 року становить 12\~095,76 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається із наступного: 115,96 грн. тіло кредиту, 6\~375,20 грн. проценти за користування кредитом, 5\~604,60 грн. - пеня. На підставі ч. 1 ст. 1282 ЦК України позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив та заперечень проти позову не надали. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до укладеного із ПАТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 29 травня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі, надав спадкодавцю картку та кредитні кошти. [PERSON] не сплачувала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності із ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свої зобовязання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] допущені порушення зобовязання за кредитним договором, і на день її смерті сума заборгованості з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості становить 12\~095,76 грн., яка складається із наступного: 115,96 грн. тіло кредиту, 6\~375,20 грн. проценти за користування кредитом, 5\~604,60 грн. - пеня. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 329471, виданого 09 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, 08 липня 2015 року [PERSON] померла. Аналіз норм\~\~ст.ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику про спадкування» судам розяснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. 07 грудня 2016 року позивачем до Бердянської міської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора від 29 листопада 2016 року, відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк» просило повідомити, чи заводилась спадкова справа після померлої [PERSON], включити кредиторські вимоги позивача в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком в розмірі 12\~095,76 грн. 21 серпня 2018 року завідуючою Бердянської держнотконторою [PERSON] на запит суду було направлено відповідь, з якої вбачається, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». 15 лютого 2017 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено лист-претензію про сплату вищевказаної заборгованості. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів спадкової справи № 625/2016 до майна померлої [PERSON] вбачається, що її заведено на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців померлої. Будь-які спадкоємці померлої до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не звертались. Підписуючи анкету-заяву, місцем свого проживання [PERSON] зазначила квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. З паспорта відповідача [PERSON] серії СЮ 405904 вбачається, що його місце проживання також зареєстровано за вищевказаною за адресою. Відповідно до інформації відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 13 грудня 2018 року № 6445 станом на 08 липня 2015 року за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Північна (Морозова), 3в, кв. 52 були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених\~правових норм\~дає підстави\~для висновку\~про те,\~що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так,\~згідно зі\~статтею 1282\~ЦК України\~спадкоємці зобовязані\~задовольнити вимоги\~кредитора повністю,\~але в\~межах вартості\~майна,\~одержаного у\~спадщину.\~Кожен зі\~спадкоємців зобовязаний\~задовольнити вимоги\~кредитора особисто,\~у розмірі,\~який відповідає\~його частці\~у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у справі від 12 квітня 2017 року № 6-2962цс16. В судовому засіданні було встановлено, що зобовязання спадкодавицею [PERSON] виконувалися не належним чином та не регулярно, чим істотно були порушені умови кредитного договору. Позивачем направлялась претензія спадкоємцям, які вимоги кредитора не задовольнили. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобовязань спадкодавицею [PERSON] за кредитним договором та не задоволення вимог кредитора відповідачами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з [PERSON], [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 12 095,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762 грн. (платіжне доручення від 05.03.2018 року).

Outcome: approved