Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

В березні 2018 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила та остаточно просила надати неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон без дозволу (згоди) батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON], з метою оздоровлення, відпочинку та навчання до Польщі та повернення до України з моменту набрання рішенням суду законної сили до 31.08.2020 року, а також надати дозвіл на оформлення проїздних документів та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 12.12.2016 року рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя, має двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні і вихованні. Відповідач по справі з дітьми не спілкується близько одного року, жодної участі у вихованні не приймає, зв'язок з ними не підтримує. 27.01.2018 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] На теперішній момент вона має намір виїхати з дітьми за кордон до Польщі з метою відпочинку, відвідування родичів, оздоровлення та навчання, однак відповідач не дає дозволу для виїзду дітей за межі України, у зв'язку з чим остання і була вимушена звернутись до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, додатково вказала, що ніколи не була проти та не чинила перешкод у спілкуванні дітей з рідним батьком та бабцею зі сторони батька. З травня 2017 року її теперішній чоловік працює у Польщі помічником шеф-повара, де йому безкоштовно надано житло на період роботи за контрактом до кінця 2018 року. Будинок розташований у межах міста, школа для дітей знаходиться на відстані 15км від будинку, через вулицю, де вони будуть мешкати їздить шкільний автобус, навчання безкоштовне. Старший син буде навчатись в гімназії, поряд зі школою, де буде навчатись молодший син, навчання в гімназії також безкоштовне. [PERSON] має намір проживати та працювати разом з чоловіком. Представник позивачки, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснила, що позивачка з 2018 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу з відповідачем по справі позивачка має двох синів, які проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач дітьми не займається. Перед зверненням до суду з вказаним позовом, [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на навчання дітей у Польщі, але безрезультатно. Просила не порушувати права дітей та надати дозвіл на їх виїзд за межі країни. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Вказав, що діти проживають з матір'ю і нормальних умовах, зі старшим сином не спілкується протягом півроку. Дозвіл на виїзд дітей не надає, оскільки не довіряє позивачці. До органів опіки та піклування або суду з заявами про те, що маються перешкоди у спілкуванні з дітьми, не звертався. В подальшому в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представники третьої особи Бартош Н.О., Смалєва Л.П., які діють на підстав довіреності, в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог, та вважали доцільним задовольнити позовні вимоги в інтересах дітей. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, згідно рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 12.12.2016 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 03.03.2001 року в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №128. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Від вказаного шлюбу сторони по справі мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 06.02.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №70, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.08.2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №637. 27.01.2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №47, та їй присвоєно прізвище «[PERSON]». За довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг ММаріупольської міської ради від 20.03.2018 року [PERSON] мешкає в [ADDRESS], разом з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] надано до суду копію листа від 05.03.2018 року адресованого на ім'я [PERSON] з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон на період з 01.06.2018 року до 31.08.2019 року, з підтвердження його відправки. За довідками від 27.03.2018 року TOO «AMW REWITA», Відділ Rewita Mєльно Oddzial Rewita Mielno, ul.Suriana 24, 76-032 Mielno, Польща, наданих також в офіційному перекладі, підтверджується, що [PERSON] працює в Відділі Мєльно кухарем (договір-наряд №19/МLN/2018 від 26.03.2018) та має дозвіл на сезонну працю іноземця на території Республіки Польща. На час дії укладеного договору-наряду підприємець забезпечує проживання та харчування [PERSON], а також дітей [PERSON] та [PERSON]. За довідками від 14.05.2018 року TOO «AMW REWITA», Відділ Rewita Mєльно Oddzial Rewita Mielno, наданих також в офіційному перекладі, останні підтверджують, що планують прийняти [PERSON] та [PERSON] на роботу на період не менше трьох років та забезпечити їх мешканням та харчуванням. Згідно довідок від 14.05.2018 року, 06.06.2018 року, 12.06.2018 року, TOO «AMW REWITA», наданих також в офіційному перекладі, [PERSON] працює на вказаній фірмі у періоди з 01.04.2018 року до 26.12.2018 року на основі договору-наряду, заробітна плата нетто за квітень 2018 року складає 2727,18 злотих, за травень 2018 року 3868,69 злотих. На період з 26.06.2018 року до 14.07.2018 року одержав відпустку з роботи. Згідно довідок від 28.03.2018 року, індивідуальної лікарської практики Юзеф Гасіньський, наданих також в офіційному перекладі, [PERSON] та [PERSON] у період літніх канікул перебуватимуть у курортній місцевості Мєльно для поліпшення здоров'я. За довідками початкової школи ім.Леоніда Теліги в м.Мельно від 21.03.2018 року, наданої до суду також в офіційному перекладі, батьки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], виявляють бажання, щоб діти відвідували гімназію у 2018/2019 навчальному році. Також за наданою ними інформацією від 12.06.2018 року школа являється публічною, навчання ведеться безкоштовно, школа забезпечує підвезення учнів до свого навчального закладу відповідно до вимог законодавства про освіту. Відповідно до довідки про виконання умов житла, у якому мають мешкати діти від 13.06.2018 року, наданої також в офіційному перекладі, Міський центр соціальної помочі у Мєльно посвідчує, що умови для мешкання дітей будуть забезпечені [PERSON], який проживає на квартирі на території Центру «AMW REWITA», [ADDRESS]. Квартира складається з 2 кімнат, кухні і ванної кімнати. На квартиру подається проточна тепла та холодна вода. Квартира пристосована до проживання малолітніх дітей. Вказана інформація також підтверджується наданими та оглянутими в судовому засіданні фототаблицею та відеозаписом вищевказаної квартири. Відповідно до довідки ДУ «Приазовська виправна колонія (№107)» від 29.05.2018 року, згідно заяви [PERSON] від 10.01.2017 року з нього щомісячно утримуються аліменти у розмірі 33,3% на користь дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 01.01.2017 року до травня 2018 року всього перераховано 38684,04грн. аліментів. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка старший син сторін по справі [PERSON] пояснив, що проживає разом з матір'ю та братом, батько з ними не мешкає близько двох років. В дитини не має бажання спілкуватись з батьком, має особисту образу на нього. З теперішнім чоловіком матері як він, так і молодший брат мають дружні відносини, кличуть його за ім'ям. В травні 2018 року вітчим поїхав працювати у Польщу, до цього часу мешкав разом з ними. [PERSON] вважає, що зможе навчатись у Польщі, має велике бажання поїхати до цієї держави. Відповідно до вимог ч.7 ст.6 Сімейного кодексу України (далі- СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За положеннями ст.41 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач проживає окремо від синів, майже не спілкується з ними та участі в їх вихованні не приймає. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до ч.ч.1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 pоку, за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини. За ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до положень статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.150 та ч.1 ст.155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У підп.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, позивачка має можливість виїхати з дітьми за кордон з метою оздоровлення, відпочинку та навчання дітей, до республіки Польщі, однак без згоди відповідача це не можливо. Крім того, судом на підставі наданих учасниками справи та досліджених в судовому засіданні доказах встановлено, що чоловік позивачки офіційно працевлаштований в республіці Польща на фірмі, яка має намір забезпечувати як його так і позивачку роботою протягом трьох років, також роботодавець забезпечує їх та їхніх дітей житлом і харчуванням. Позивачкою здійснені заходи для влаштування дітей у навчальний заклад, де навчання здійснюється безкоштовно. Також, старша дитина підтвердила в суді, що має велике бажання проживати і навчатись в Польщі. На теперішній момент діти сторін по справі проживають разом з матір'ю, яка займається їх розвитком, навчанням та вихованням, в той час як батько жодної участі у вихованні не приймає та майже не спілкується з дітьми. Будь яких даних про те, що поїздка матиме негативні наслідки для дітей не встановлено. В судовому засіданні відповідачем не були наведені об'єктивні причини, за якими відповідач відмовляє позивачці в наданні згоди на виїзд дітей за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і завдаючи моральної травми власним дітям. Посилання на недовіру позивачці є загальною фразою, відповідачем не надано суду переконливих доказів які б похитнули довіру до позивачки щодо здійснення нею належного виховання та розвитку дітей. При цьому, посилаючись на недовіру до позивачки, [PERSON] не заперечує проти проживання дітей з матір'ю на території України та не виявляє особливого бажання брати участь у спілкуванні та вихованні дітей. У зв'язку з викладеним, оскільки у позивачки є складнощі в отриманні нотаріально посвідченої згоди відповідача на виїзд дітей за кордон, враховуючи інтереси дітей, які мають конституційне право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє їх цих прав, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд дітей в супроводі матері без згоди батька на період з моменту набрання рішенням законної сили до 31.08.2020 року.

Outcome: approved