Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 28 750 грн. 86 коп. заборгованості по кредитному договору та судові витрати. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б\\н від 28.05.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказують, що підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банкіських послуг. Зазначають, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Посилаються, що при укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Вказують, що банк свої зобов'язання за договором виконав. Посилаються, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 30.04.2018 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 28750,86 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6225,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 16332,65 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4585,75 грн., а також штраф відповідно до п.8.6 Умов та приавл надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 1357,18 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати. До судового засідання відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, з зв'язку зі спливом строку позовної давності (а.с.32, 62) Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій просять позов задовольнити (а.с.38-46) У ході розгляду справи від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просять стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період, відповідний загальному терміну позовної давності, з 13.05.2015 по 13.05.2018 роки у розмірі 5618,31 грн. (а.с.66-68) У судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не визнали в повному обсязі, в обґрунтування заперечень посилались на доводи викладені у відзиві на позовну заяву, просили у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. В подальшому відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву, у якій просять справу розглядати у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав: У відповідності ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 28.05.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30 % за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Доказів того, що платіжна картка перевидавалась, суду не надано. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач користувався коштами з 18.06.2008 року, останнє погашення частини кредиту відповідачем відбулось 16.11.2010 року у сумі 1000,00 грн. (а.с.48-53) Розмір простроченої заборгованості відповідача по кредиту перед банком станом на 13.05.2018 року складає 6225,28 грн. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки. За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У своїй заяві відповідач заявив вимогу про застосування позовної давності по кредитному договору. Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, закінчення позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно за ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останнє погашення заборгованості [PERSON] здійснив 16.11.2010 року, тому позовна давність за зобов'язанням закінчувалася у листопаді 2013 року. Разом з тим, позовну заяву було подано до суду 13.05.2018, тобто після спливу строку позовної давності. Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed