Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулася в суд із позовом до приватного підприємства «Кочубіївське» (далі ПП «Кочубіївське») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В 2018 році їй стало відомо, що існує договір оренди землі, який укладений нібито між нею та ПП «Кочубіївське» 31.10.2014 року. Вказує на те, що вищевказаний договір оренди землі не підписувала і особисто нікого не уповноважувала укладати договори оренди землі з відповідачем, а тому просить визнати вказаний договір недійсним. Позивач та її представник в судове засідання 27 листопада 2018 року не з'явилися, від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він розгляд справи просить проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 1,9472 га, яка розташована на території Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.01.2015 року (а.с. 12). 31 жовтня 2014 року між [PERSON] та ПП «Кочубіївське» був укладений договір оренди земельної ділянки № 73, згідно якого позивачка передала відповідачу в строкове платне користування належну їй земельну ділянку, загальною площею 1,9472 га, яка розташована на території Кочубіївської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Зазначений договір був зареєстрований в Реєстраційній службі Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за № 9173975 від 25.03.2015 року. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Згідно ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2 висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3825/3826/18-26 від 26.09.2018 року Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.91-96) підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки № 73 від 31.10.2014 року, укладеному між [PERSON] та приватним підприємством «Кочубіївське», виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням якогось підпису [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що Договір оренди земельної ділянки № 73 від 31.10.2014 року не відповідає внутрішній волі позивачки, підписаний нею не був, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України по справі наявні судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., витрат на правничу допомогу в сумі 6800 грн. та витрат на оплату судової експертизи в сумі 4004 грн. 00 коп., які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved