Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 02.02.2011 року в сумі 8 775,27 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 02 лютого 2011 року договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, у яких адресами їх реєстрації зазначено: [ADDRESS]. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 10.09.2014 року була направлена претензія кредитора до Десятої Київської державної нотаріальної контори. 25.09.2014 року позивачем отримана відповідь Десятої Київської державної нотаріальної контори у якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач прийняла спадщину до складу якої входить, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України. 15.07.2018 року до спадкоємиці [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, проте ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором від 02.02.2011 року становить 8775,27 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8553,67 грн. та заборгованості по відсоткам 221,60 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року було відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 30.11.2018 року( а.с. 65, 66). В судове засідання представник позивача та відповідач не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзив на позов відповідач не надала. Представник позивача подавав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 61). З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 02 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, додатками до якої є Умови і правила надання банківських послуг (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 4, 7-30). Відповідно умов кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 10000,00 грн. (а.с. 4 зв.). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть - а.с. 33). За заявленими вимогами позивач просить стягнути заборгованість по кредитному договору у розмірі 8775 грн. 27 коп. з відповідача, як спадкоємиці позичальника, посилаючись на те, що відповідно відміток у паспорті [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 31-32). При цьому на підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію претензії кредитора від 03.09.2014 року, яка надсилалася до Десятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 37) та лист-претензію від 31.05.2018 року на адресу відповідача (а.с. 39). Як убачається із відповіді Десятої Київської державної нотаріальної контори від 18.09.2017 року на претензію ПАТ КБ «ПриватБанк», 18.09.2014 року на підставі вказаної претензії кредитора нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 694/2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], заяв про прийняття спадщини від спадкоємців померлого [PERSON] до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 38). За нормою ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, оскільки [PERSON] помер [INFO], його спадкоємці мали подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини до 09.11.2014 року включно. Як зазначено вище, відповідь Десятою Київською державною нотаріальною конторою позивачу надавалась 18.09.2014 року, тобто до закінчення визначеного законом строку подання заяв про прийняття спадщини, у зв'язку з чим суду не надано доказів про осіб, які прийняти спадщину, у разі наявності таких. Відповідно положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Суду також не надано будь яких доказів щодо наявності спадкового майна після смерті позичальника [PERSON] За вимогами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, за викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed