Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 08.11.2010, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 16.08.2016 відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого він отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг (далі Договір). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для АТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобовязань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. У звязку з порушенням своїх зобовязань, відповідач станом на 25.12.2018 має заборгованість в сумі 25462 грн 86 коп., з яких: 2681 грн 42 коп. заборгованість за тілом кредиту; 6242 грн 51 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 14850 грн 22 коп. нарахована пеня за прострочене зобовязання; 500 грн штраф (фіксована частина); 1188 грн 71 коп. штраф (процентна складова). Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 28.03.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 25.04.2019. В перше судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, відзиву до суду не направив. У звязку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, про час та місце розгляду справи він повідомлявся шляхом оголошення викладеного на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 64). Представник позивача в судове засідання також не зявився. Разом з позовом надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 57). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Позивачем до матеріалів позовної заяви на обґрунтування вимог до [PERSON] надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 13), розрахунки заборгованості (а.с. 7-12), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 14) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15-48). Разом з тим з анкети-заяви слідує, що вона підписана не відповідачем, а [PERSON]. Розрахунки заборгованості, надані банком, також складені відносно клієнта [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено наявність договірних відносин між ним та особою, яку він зазначив відповідачем - [PERSON], оскільки всі докази, які надані банком стосуються іншої особи - [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про\~стягнення заборгованості у звязку з недоведеністю та необгрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed