Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, який обґрунтовується тим, що 17.02.2014 р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 15000 грн. [INFO] [PERSON] помер. 03.02.2019 р. банк направив претензію кредитора до Глухівської міської державної нотаріальної контори, та 13.02.2019 р. отримав відповідь, про те що ніхто зі спадкоємців померлого не звертався до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї. Позивач вважає, що у зв`язку із тим, що відповідачі постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявили про відмову від неї, то вони вважаються такими, що прийняли спадщину. А тому 26.08.2019 р. банк направив відповідачам лист-претензію, згідно з якою пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не виконано. Станом на дату смерті [PERSON] його заборгованість перед банком за кредитним договором від 17.02.2014 р. становила 14247,30 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідачів. Враховуючи, що ця справа також пов`язана із спадковими відносинами, суд вирішив, що її недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, як про це просив позивач, та ухвалою від 03.01.2020 р. відкрив провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 23.01.2020 р. (а.с.63). При цьому, у цій ухвалі суд дав застереження сторонам подати до початку підготовчого засідання усі наявні у них докази, що стосуються справи. 22.01.2020 р. відповідачі подали до суду відзив, у якому проти позову заперечували та зазначали, що їх батько був інвалідом І групи і з 29.10.2008 р. по день смерті хворів на ураження опорно рухового апарату та не вставав з ліжка, а тому він не міг оформлювати кредити. Крім того, підпис на заяві позичальника не належить йому. Також позивачі вказали, що їх батько після смерті не залишив будь-якого спадкового майна, спадкувати було нічого і тому вони не звертались до нотаріальної контори з будь-якими заявами. Посилаючись на вказані обставини, відповідачі просили відмовити у задоволенні позову та стягнути із позивача понесені ними витрати на правову допомогу (а.с.69-80). За даними сервісу відстеження поштових відправлень, позивач отримав вказаний відзив 28.01.2020 р., проте навість до часу розгляду справи по суті, своєї відповіді не подав. Ухвалою суду про призначення справи до розгляду по суті від 23.01.2020 р., що вперше отримана позивачем електронною поштою 24.01.2020 р., суд вкотре запропонував банку подати відповідні докази на підтвердження своїх вимог (а.с.83-84, 86). Проте позивач не подав жодних інших доказів, крім тих, які у матеріалах справи. Водночас лише 06.02.2020 р. електронною поштою представник позивача Савіхіна А.М. , не надаючи доказів, що вона є адвокатом, та діючи за довіреністю, яка, як на сайті банку рахується припиненою (а.с.68), подала клопотання, без конкретизації про направлення судом запитів до нотаріальної контори та інших органів з метою отримання інформації про спадкоємців (а.с.92-94). Суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання через наступне. По-перше, суд не подає жодних запитів, він може лише витребувати певні докази своєю ухвалою. По-друге, вимоги до клопотання про витребування доказів, встановлені ч. 2 ст. 84 ЦПК України. Подане ж клопотання не відповідає цим вимогам, бо чітко не зазначено який саме доказ необхідний, які він може підтвердити обставини, не зазначено точного володільця інформації, його адреси, не подано доказів, які б підтверджували вжиті заходи позивача щодо самостійного їх отримання, тощо. Крім того, вказане клопотання подане з порушенням строку передбаченого ч. 2 ст. 83 ЦПК України, що за правилами ч. 1 ст. 84 ЦПК України зобов`язує суд залишити його без задоволення. У судове засідання сторони не з`явились та не направили своїх представників. Водночас відповідачі та їх представник просили розглянути справу без їх участі (а.с.98, 104). Представники позивача, не надаючи доказів, що вони є адвокатами, просили відкласти розгляд справи у зв`язку із необхідністю подати пояснення та клопотання (а.с.95-97, 100-102). Суд не знаходить підстав передбачених ст.ст. 223, 240 ЦПК України для того, щоб виправдати відкладення розгляду справи за обставин, що зазначені у клопотанні представників позивача, а тому він вирішує розглянути справу у призначений день та час на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2014 р. між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с.6). Хоч відповідачі й посилались на те, що [PERSON] не підписував цю заяву, проте вони не спростували цієї обставини. [INFO] [PERSON] помер (а.с.79). З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 04.09.2019 р., а не на дату смерті як зазначено у позові, банком розраховано заборгованість [PERSON] за кредитом від 17.02.2014 р. в сумі 14247,30 грн. (а.с.5). 03.02.2019 р. банк направив претензію кредитора від 17.12.2018 р. до Глухівської міської державної нотаріальної контори (а.с.40). 13.02.2019 р. банком була отримана відповідь від нотаріуса від 05.02.2019 р. про те, що спадкоємці померлого [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Із тексту відповіді також слідує, що банк також раніше 07.08.2014 р. звертався до нотаріальної контори із відповідною претензією (а.с.41). 26.08.2019 р. банк направив відповідачам лист-претензію від 20.08.2019 р., згідно з якою пред`явив свої вимоги (а.с.42-45). У ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст.ст.1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Отже, за приписами вказаних норм необхідно встановлювати такі обставини: 1) чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.ч. 2, 3 ст.1282 ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; 2) коло спадкоємців, які прийняли спадщину; 3) при дотриманні кредитором строків, визначених у ст. 1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); 4) при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України. З матеріалів справи слідує, що після смерті [PERSON] ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і відповідно нікому й не видавалось свідоцтво про право на спадщину. Позивач зазначає про те, що оскільки відповідачі постійно проживали з померлим, то вони на підставі ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Водночас, відповідачі вказали, що батько не мав жодного майна, яке можна було б успадкувати, а тому вони не є спадкоємцями. За таких обставин, саме на позивача покладено обов`язок доказування факту наявності у померлого майна, що могло б бути успадковане відповідачами. Однак позивач жодних доказів з цього приводу не надав, а тому у суду немає підстав задовольнити позов. Крім того, відмовляючи у позові суд також виходить із того, що якщо позивач вважає відповідачів спадкоємцями на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, то позивачем пропущений строк, встановлений у статті 1281 ЦК України для пред`явлення вимог кредитором спадкодавця. Відповідачі просили стягнути з позивача витрати на правову допомогу, які були понесені ними за складання відзиву. Суд вважає, що розмір витрат відповідачів, пов`язаних з правничою допомогою адвоката є обґрунтований і повністю підтвердженим документально (а.с.70-78), а тому на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України з позивача слід стягнути на користь кожного з відповідачів по 500 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: approved