Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 листопада 2015 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи,\~ вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги про витребування на підставі ст.387,388 ч.3 ЦК із чужого незаконного володіння майна, а саме, грошової суми, стягнення останньої з відповідачки,\~ суд 1-ї інстанції виходив з того, що відповідачка, не маючи правових підстав, незаконно заволоділа належними [PERSON] грошовими коштами та фактично вчинила дії спрямовані на позбавлення позивачки можливості володіти, користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, які їй належать на праві власності, в сумі\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 26500 грн.. Такі висновки зроблені в результаті порушення норм матеріального та процесуального права та не відповідають\~ дійсним\~ обставинам справи. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду\~\~\~\~\~ м. Дніпродзержинськ від 06 січня 2015 року встановлений факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як дружини та чоловіка з 1993 року по 09 серпня 2013 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину грошових вкладів (рахунків) в банківських установах ( без зазначення конкретних Банків та рахунків) на ім'я [PERSON], внесених ним в період з 1993 року по 09 серпня 2013 року. 22 січня 2004 року [PERSON] було укладено договір про депозитний вклад з ПАТ КБ «ПриватБанк», який було розірвано ним 27 грудня 2010 року, на момент розірвання договору сума вкладу згіно пояснень відповідачки\~ складала 53000 грн. Висновок суду на підставі вказаного судового рішення про доведеність факту належності [PERSON] на праві власності 1/2 частини саме даного депозитного вкладу,\~ в сумі 26 500 грн..грунтується на неповно\~ з*ясованих обставинах справи. Рішенням суду від 06 січня 20015 року взагалі не був встановлений факт існування депозитного вкладу № SAMDN 01000000347163, відкритого на імя [PERSON] та розмір грошових коштів, які перебували на цьому вкладі.. І під час розгляду даної справи суд першої інстанції не витребував від банківської установи відомості щодо існування вказаного депозиту, щодо руху грошових коштів та відомості щодо часу закриття депозитного вкладу і розміру коштів, що перебували на ньому на момент закриття. Є встановленим той факт, що [PERSON] мав особисті грошові заощадження. Це був пенсійний накопичувальний вклад (спірний) особисто [PERSON], що підтверджено поясненнями самої [PERSON] і в районному суді, і в апеляційній інстанції, такі пояснення\~ зазначені і в рішенні суду від 06 січня 2015 року.. Так згідно пояснень позивачки між нею та\~ [PERSON] під час їхнього співмешкання існувала домовленість, що\~ своїми пенсіями вона та [PERSON] користувалися окремо, а\~ грошові кошти, які вони отримували від торгівлі сільськогосподарськими продуктами, були їх спільними. Таким чином, в 2010 році [PERSON] добровільно розпорядився належними особисто йому грошовими коштами за своїм волевиявленням, поклавши\~ 53000 грн. на відкритий відповідачкою рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» Крім того, станом на грудень 2010 року факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини\~ рішенням суду встановлений не був, як і не був встановлений факт належності грошових коштів, які були покладені батьком на рахунок дочки,\~ до спільного майна [PERSON] та [PERSON]. Безпідставно суд прийняв до уваги в якості доказу обґрунтованості позовних вимог відмовний матеріал органів міліції, що був закінчений 14 листопада 2011 року, який містить постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, оскільки документи, що містяться у відмовному матеріалі, ніяким чином не підтверджують обставини, зазначені [PERSON] в позовній заяві, а саме, той факт, що відповідачка незаконно заволоділа належними [PERSON] грошовими коштами. Сама позовна заява містить\~ протиріччя\~ щодо\~ правових підстав позовних вимог,\~ оскільки, з одного боку, зазначаються норми Сімейного кодексу\~ з посиланням\~ на спільне майно жінки та чоловіка та норми ст.ст.60,61, 70, 71 СКУ,\~ а, з другого -\~ заявлені вимоги про\~ витребування майна із чужого незаконного володіння\~ на підставі норм Цивільного кодексу, зокрема, ст.ст.387, 388 ЦКУ. Однак, судом не враховано, що при вирішенні спору по нормам Сімейного кодексу,\~ враховуючи, що\~ [PERSON] є померлим,\~ вимоги [PERSON] щодо майна, яке перебувало у спадкодавця, могли бути заявлені до особи-спадкоємця, яка прийняла спадщину.\~\~ Між тим,\~ такі вимоги не заявлялись та така\~ особа до розгляду справи залучена не була. В той же час, суд визнав [PERSON] набувачем, що незаконно заволоділа чужим\~ майном, але при правовому обґрунтуванні своїх висновків,\~ серед іншого, застосував\~\~\~ ст. 388 ЦК України, яка встановлює підстави для витребування майна у добросовісного набувача. А з врахуванням наведеного раніше,\~ висновки суду щодо незаконного заволодіння відповідачкою в 2010 році належними [PERSON] грошовими коштами\~ не відповідають\~ дійсним обставинам, позовні\~ вимоги є недоведеними. Рішення ухвалене з порушенням\~ вимог\~ стст. 213-214 ЦПКУ. З огляду на встановлене,\~ рішення райсуду\~ підлягає скасуванню з відмовою новим рішенням у\~\~ задоволенні позовних\~ вимог.

Outcome: dismissed