Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12606,16 гривень. В позовній заяві зазначено, що відповідно до кредитного договору № № б/н від 15.06.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачем зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.08.2018 року має заборгованість в сумі 12606,16 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3996,42 гривень, заборгованості по процентах в сумі 2311,85 гривень, заборгованості за пенею в сумі 5221,41 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 576,48 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 15.06.2010 року АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом на суму 4000,00 гривень в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит зі сплатою відсотків з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту (а.с. 11). Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг позичальник дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку (а.с. 21). Відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 гривень, Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених Тарифів, тобто вказаним договором передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 24). При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, передбачено, що останній зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт) (а.с. 12, 5 2). Взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту відповідач порушив і станом на 19.08.2018 року відповідно до розрахунку позивача створив заборгованість в сумі 12606,16 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 3996,42 гривень, заборгованості по процентах в сумі 2311,85 гривень, заборгованості за пенею в сумі 5221,41 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 576,48 гривень. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено заявою позичальника на видачу кредиту, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та правилами надання банківських послуг, та розрахунком сум заборгованості, наданими позивачем (а.с. 11, 52, 13-27, 47-50). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~ч.1\~та ч.3\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач порушив свої зобовязання за кредитним договором оскільки не здійснював обовязкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості, а також застосування передбаченої договором відповідальності за порушення зобовязання. Разом з тим, вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобовязання у виді одночасного стягнення штрафу та пені оскільки це має ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року про застосування статті 61 Конституції України щодо застосування подвійної цивільно-правової відповідальності (пені та штрафу), відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту суперечить ч.1 статті 61 Конституції України. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача лише пеню у розмірі 5221,41 грн. відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, а у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина) та 576,48 гривень (процентна складова) належить відмовити. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial