Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

В березні 2019 року позивач ФОП [PERSON] , через свого представника - адвоката Самойленка П.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 травня 2017 року о 14 год. 50 хв. на бул. Перова, 10-А в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Опель», д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача та «Міцубісі», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який був застрахований згідно договору страхування наземного транспорту № 3316847-02-30-01 від 27 вересня 2016 року ПАТ «СК «ВУСО». Постановою Дніпровського районного суду від 01 грудня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Звітом № 05189/00004470 від 01 червня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Міцубісі», д/н [NUMBER] складає 6 392,74 грн. ПАТ «СК «ВУСО», на підставі страхового акту, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6 392,74 грн. У свою чергу автомобіль відповідача не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП. 14 січня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір № 14/01/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 3316847-02-30-01 від 29 вересня 2016 року. З метою врегулювання спору, 05 лютого 2019 року відповідачу було направлено акт № 02087-02 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак, станом на день звернення з позовом до суду вимога залишилася невиконаною. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року, визнано винним [PERSON] у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 27 травня 2017 року о 14 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Опель», д/н [NUMBER] в м. Києві на бул. Перова, 10-А, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці руху, не витримав безпечний боковий інтервал, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Міцубісі», ж/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п. 10.9 ПДР України (а.с. 24 зворот). Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 3316847-02-30-01від 27 вересня 2016 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Міцубісі», ж/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО» (а.с. 15-16). 25 травня 2017 року [PERSON] звернулася із заявою до ПАТ «СК «ВУСО» про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої в результаті пошкодження при ДТП транспортного засобу «Міцубісі», д/н [NUMBER] (а.с. 17-18). За результатами огляду автомобіля «Міцубісі», д/н [NUMBER] , ПАТ «СК «ВУСО» складено страховий акт від 12 березня 2018 року № 02087-02, на підставі якого ПАТ «СК «ВУСО» здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок [PERSON] у сумі 6 392,74 грн. в якості страхового відшкодування за завдані збитки (а.с. 30-31). Факт виплати страхового відшкодування у сумі 6 398,74 грн. на рахунок [PERSON] підтверджується платіжним дорученням № 5328 від 13 березня 2018 року (а.с. 31 зворот). 14 січня 2019 року між ПАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 14/01/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, зокрема за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 3316847/02-30-01 (а.с. 9-11). За даними додатку №1 до Договір № 14/01/2019 про відступлення права вимоги від 14 січня 2019 року, борг [PERSON] за страхове відшкодування становить 6 392,74 грн. (а.с. 12-14). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, ФОП [PERSON] є належним позивачем у справі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків . За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову і присуджує стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] . 6 392,74 грн. завданих збитків в порядку регресу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судові збору у розмірі 768,40 грн., а також, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 605,00 грн., фактичне понесення яких позивачем підтверджується довідкою № 6/02/19 від 19 лютого 2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 6/02/19 від 19 лютого 2019 року (а.с. 35). Враховуючи наведене та

Outcome: approved