Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву від 22 грудня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору далав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п.2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору Клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла [PERSON] 17 січня 2018 року позивачем направлена претензія кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори. 14 березня 2018 року позивачем отримана відповідь Смілянської державної нотаріальної контори в якій зазначено, що претензію кредитора направлено до приватного нотаріуса за місцем заведеної спадкової справи. 11 червня 2018 року позивачем отримано відповідь приватного нотаріуса, в якій зазначено, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] 05 травня 2019 року до спадкоємця [PERSON] направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги по поверненню боргу, але жодних дій спрямованих на виконання взятих [PERSON] кредитних зобов`язань нею вчинено не було. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором б/н від 22 грудня 2015 року становить 13711 гривень 06 копійок, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 12556 гривень 42 копійки, заборгованість за тілом кредиту - 1154 гривні 64 копійки. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 13711 гривень 06 копійок за кредитним договором №б/н від 22 грудня 2015 року та судові витрати у розмірі 1921 гривня. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 22 грудня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8). Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав та своєчасно не повернув кредит, а тому у нього виникла заборгованість. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 21 вересня 2017 року (а.с. 44). Як вбачається з копії спадкової справи №75/2017 від 13 грудня 2017 року, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Із листа-претензії від 13 березня 2019 року вбачається, що позивач звертався до [PERSON] щодо погашення суми заборгованості по кредитним зобов`язанням [PERSON] в розмірі 13711 гривень 06 копійок (а.с. 51). Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 22 грудня 2015 року становить 13711 гривень 06 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту 12556 гривень 42 копійки, заборгованість за тілом кредиту - 1154 гривні 64 копійки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.608,1218,1219 Цивільного кодексу України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право та не є строком позовної давності. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. За таких обставин позивачем своєчасно вжиті заходи щодо направлення до Смілянської державної нотаріальної контори листа претензії до спадкоємця [PERSON] , що відповідає вимогам ст. 1281 ЦК України, та наділяє його правом звернення до суду з даним позовом. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, позивач зобов`язаний зазначити, вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину для встановлення обсягу відповідальності відповідача перед кредитором. Відсутність визначення ринкової вартості майна, отриманого у спадщину відповідачем на час її відкриття, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитним договором спадкодавця, відтак позов задоволенню не підлягає. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставіст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed