Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON], від імені якої на підставі угоди діє [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] 16 лютого 2017 року. У вказаній квартирі зареєстровані колишні власники співвідповідачі, що перешкоджає їй розпорядитися своїм майном, зокрема, оформити субсидію на комунальні послуги. В позасудовому порядку вона не може вирішити дане питання, оскільки незважаючи не неодноразові прохання співвідповідачі добровільно не знялися з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги та обставини, заявлені на їх обґрунтування, не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних в справі доказів. Співвідповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Протокольною ухвалою від 23 жовтня 2017 року суд постановив заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивачки - адвоката, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що згідно даних договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] за р.№ 364 16 лютого 2017 року, позивачка являється власницею квартири [ADDRESS]. Право власності на дану нерухомість зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80530122 від 16 лютого 2017 року. Згідно довідки про фактичне місце проживання, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 1981 від 14 березня 2017 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За змістом акта обстеження житлово-побутових умов виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, складеного 17 березня 2017 року, [PERSON]М, [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані в [INFO], однак за вказаною адресою не проживають. Вказані обставини в судовому засідання підтвердила також свідок [PERSON], вказавши, що вона проживають по сусідству з позивачкою, а співвідповідачі зареєстровані, але не проживають в належній позивачці квартирі. Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317,\~319,\~321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення визначені в ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України\~члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Згідно положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Оскільки співвідповідачі більше шести місяців не користуються житловим приміщенням без поважних причин, суд вважає, що вони втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. При розподілі судових витрат суд виходить із положень\~ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved