Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Будівельно-монтажного управління «Промбуд 2» Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельної фірми «Херсонбуд», в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6068 грн. В судовому засіданні за клопотанням позивача Будівельно-монтажного управління «Промбуд 2» (не є юридичною собою) замінено належним відповідачем - Публічним акціонерним товариством Проектно-будівельною фірмою «Херсонбуд». Позовні вимоги мотивовано тим, що з 28.10.2008 року по 09.10.2013 року позивач працював на посаді начальника виробничо-економічного відділу в Будівельно-монтажному управлінні «Промбуд 2». Судовим наказом Суворовського районного суду м. Херсона від 18.02.2014 року на користь позивача стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 5723,82 грн. У зв'язку з не виплатою при звільненні нарахованої заробітної плати у позивача виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, надала суду свої письмові заперечення. Додатково пояснила суду, що вина підприємства в невиплаті заробітної плати відсутня, оскільки на всі рахунки Будівельно-монтажного управління «Промбуд 2» та відповідача виконавчою службою накладено арешт, тому, на її думку, у позивача не виникло права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до положень ст. 117 КЗпП України. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та дослідивши долучені матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахування наступного. Судом встановлено, що позивач з 28.10.2008 року по 09.10.2013 року працював на посаді начальника виробничо-економічного відділу в Будівельно-монтажному управлінні «Промбуд 2» Публічного акціонерного товариства Проектно-будівельної фірми «Херсонбуд». Станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі перед позивачем складає 5723,82 грн. Судовим наказом Суворовського районного суду м. Херсона від 18.02.2014 року на користь позивача стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 5723,82 грн. Судовий наказ на час розгляду справи не виконано. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, при звільненні [PERSON] відповідач не провів остаточного розрахунку з ним у день звільнення та допустив затримку розрахунку з 09.10.2013 року по 06.06.2014 року (час ухвалення рішення по справі). Отже, у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про його вину в затримці розрахунку. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача відносно того, що у зв'язку з арештом рахунків вина відповідача у затримці розрахунку відсутня. Оскільки відповідно до матеріалів справи арешти на кошт відповідача накладались в квітні та червні 2011 року, а також в липні 2007 року. За поясненнями позивача заробітну плату, під час дії арешту коштів на рахунках, він отримував в касі підприємства. За таких обставин посилання на відсутність вини відповідача є безпідставними. Визначаючи розмір середнього заробітку, суд керувався положеннями п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, та виходив з наступного. На вимогу суду представником відповідача надано інформацію про заробітну плату позивача за серпень та вересень 2013 року. Однак кількість відпрацьованих позивачем робочих днів за цей період не було зазначено. Тому суд виходив із середньомісячних показників, які розрахував самостійно. Так, середньомісячна заробітна плата позивача за останні 2 місяці роботи складає 329,43 грн. ((357,14 грн.+301,71 грн.)/2). Середньомісячна кількість робочих днів за серпень та вересень 2013 року складає 21 ((21 в серпні 2013 року + 21 у вересні 2013 року) / 2). Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 15,69 грн. (329,43 грн./21 робочий день). Кількість днів прострочення розрахунку з 10.10.2013 року по 06.06.20134 року складає 165 днів. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення суду 2588,85 грн. (165 грн. * 15,69 грн./день) Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 2588,85 грн. Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову у даній категорії справ, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial