Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 91 300,06 грн., посилаючись на те, що 28.09.2007 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 25 000,00 грн. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Відповідач підтвердила свою згоду нао те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank/ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав тим, що надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала тим, що не надала своєчасно банку грошові кошти за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого у неї станом на 17.09.2019 виникла заборгованість у сумі 91 300,06 грн., в тому числі: 39 860,42 грн. - тіло кредиту; 11 248,54 грн. - прострочене тіло кредиту; 35 325,29 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 42,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 4 323,81 грн. - штраф (процентна складова); 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), які просить суд стягнути з відповідача та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у сумі 1 921,00 грн. 12.11.2019 відповідач надала відзив на позовну заяву, із якого, вона позов не визнає, посилаючись на те, що будь-яких доказів, які б вказували на обґрунтованість вимог банку до неї, матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не містить відомостей про те, ким складений (прізвище, посада) та на підставі чого (банком не надано виписки по кредитному рахунку). Розрахунок суперечить позовним вимогам. В позові банк зазначив, що надав кредит в сумі 25 000 грн., а в розрахунку зазначено, що сума кредиту становить 51 108,96 грн. (39 860,42 грн. + 11 248,54 грн. = 51 108,96 грн.). Будь яких доказів надання їй кредиту у сумі 51 108,96 грн. або у сумі 25 000,00 грн. банк не надав. Позивачем надано витяг з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, який не може бути доказом у справі, оскільки не містить її підпису. У заяві позичальника відсутні умови договору про відповідальність у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у грошовій сумі. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (суми фактично отриманої в борг позичальником), стягнути заборгованість за пенею, штрафами за несвоєчасну сплату кредиту. В обґрунтування зазначених вимог банк посилається на Витяг з Тарифів, Умови та правила надання банківських послуг, як є невід`ємними частинами кредитного договору, але вони не містять підтверджень, що саме з цими Тарифами, Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач була ознайомлена і погодилась, підписуючи заяву про надання кредитного ліміту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів), їх розміри і порядок нарахування. Позивач зазначив про надання відповідачу кредиту у сумі 25 000,00 грн., про сплату відповідачем на користь банку коштів у сумі 49 039,27 грн. (13 738,83 грн. + 33 392,44 грн. + 1 908,00 грн. = 49 039,27 грн.), з чого слідує, що заборгованість позичальника перед банком відсутня, а має місце переплата кредиту майже в два рази. Отже, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставним (а.с.49-55). Представник позивача Кіріченко В. М. в судове засідання не з`явився, повідомивши суд про розгляд справи за його відсутності та те, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити (а.с.3,39). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, посилаючись на заперечення, зазначені у відгуку. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із матеріалів справи видно, що 28.09.2007 [PERSON] подала до банку підписану нею заяву про відкриття рахунку, надання кредитного ліміту у сумі 1 700 грн., базова процентна ставка 36 % на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку кредитної карти. В заяві встановлено порядок погашення заборгованості, який визначено щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості шляхом внесення позичальником коштів на карту або шляхом списання коштів з дебетної карти клієнта (а.с.11). В заяві [PERSON] зазначила, що ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами Приватбанку, які були надані їй на ознайомлення в письмовому вигляді, та погодилась з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами банку складає між нею та банком кредитний договір (а.с.11 на звороті). Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на підставі заяви від 28.09.2007 відповідач отримала кредит у сумі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.1). На підтвердження позовних вимог та невиконаних відповідачем зобов`язань за кредитним договором, банк надав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.12); витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, якими визначений пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, в тому числі пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) та інші умови (а.с.13-27); розрахунок заборгованості за кредитним договором від 28.09.2007 (а.с.4-10). Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розмір штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань становить 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28.09.2007 видно, що відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала і станом на 17.09.2019 має заборгованість у сумі 91 300,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 39 860,42 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 11 248,54 грн.; пені за прострочене зобов`язання у сумі 35 325,29 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 42,00 грн.; штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 4 323,81 грн. (а.с.7-10). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору приєднання встановлюються стороною, яка надає послугу, то вони мають бути зрозумілими споживачу і доведені до його відома. Банк має підтвердити, що на час укладення кредитного договору діяли саме ті умови договору приєднання, з якими споживач був ознайомлений. Суд вважає, що матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач під час подання заяви, ознайомилась і погодилась з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які долучені до позову, а також те, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили саме такі умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у разі порушення строків платежів. Роздруківку із сайту позивача витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, суд вважає неналежним доказом, оскільки в ній відображено волевиявлення однієї сторони - банку, яка має право вносити зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що до правовідносин, що виникли між сторонами, правила ч. 1 ст. 634 ЦК України не підлягають застосуванню, оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua), які неодноразово змінювалися з дня укладення кредитного договору і до часу звернення до суду з позовом (з 28.09.2007 до 21.10.2019), дає підстави для висновку, що кредитор міг додати до позовної заяви довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку у будь-якій редакції. За таких обставин, надані банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, встановлена на час укладання кредитного договору, а надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не можна вважати складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 28.09.2007 шляхом підписання заяви. Вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами позивач не пред`явив. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» в редакції в редакції від 02.12.2012, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами (далі - Закон № 1023-ХІІ), договір про надання споживчого кредиту укладається кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Суд вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом якого є споживчий кредит. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови. Оскільки споживач не був належним чином проінформований про умови та правила кредитування за кредитним договором, укладеним у формі заяви, в якій відповідач погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, сам документ Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку є значним за обсягом, стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує значного часу і відповідної фахової підготовки для його розуміння в рамках конкретного виду кредитного договору, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII, які стосуються повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження їх із споживачем. Укладений між сторонами кредитний договір від 28.09.2007 у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Враховуючи те, що відповідачем фактично кредитні кошти отримані та використані, в добровільному порядку банку не повернуті, виконання зобов`язання, строк якого не встановлений, починається з моменту пред`явлення вимоги, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню фактично отримана сума кредитних коштів, з урахуванням внесеної відповідачем банку суми на погашення кредиту, а саме: 54 040,55 грн. (зазначена в 3 графі розрахунку - витрати клієнтом кредитних коштів) - 40 283,07 грн. (зазначена в 21 графі розрахунку - сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості) = 13 757,48 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 25 000,00 грн., що складає 27,38 % від позовних вимог, то розмір судового збору, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь банку складає 525,97 грн. (1 921,00 грн. х 27,38 % = 525,97 грн.).

Outcome: partial