Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії у розмірі 24332 грн. 32 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.05.2019 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, відповідно до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання кредиту та його умови. Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 22800,00 грн. на строк дії платіжної картки. Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх, проте взяті на себе грошові зобовязання належним чином не виконує, в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитом, що обліковується на картковому рахунку. Станом на 22.04.2020 за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб наявна така заборгованість: загальна сума основного боргу 20743 грн. 74 коп.; загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 3132 грн. 79 коп.; загальна сума заборгованості за РКО (комісія) 0 грн. 00 коп.; загальна сума нарахованої пені 253 грн. 46 коп.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 0,00 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 0 грн. 00 коп.; розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту 169 грн. 78 коп.; розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів 32 грн. 55 коп., а всього 24332 грн. 32 коп. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 11.06.2020 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22.05.2019 [PERSON] підписав заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту) в АТ «Ощадбанк», відповідно до якого погодився на одержання кредиту у розмірі 22800,00 грн. та його умови. Відповідно до підписаної відповідачем заяви, яка підписана відповідачем 22.05.2019, банк встановив відповідачу відновлювальному кредитну лінію у розмірі 22800 грн. 00 коп. Сторони погодили, що бажаний та максимальний розмір кредиту 22800,00 грн. Відповідно до п.3.3. процентна ставка за договором є фіксованою, і складає: 38,00% річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього кредитного договору, та може бути змінена в порядку та на умовах визначених договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (п.3.3.1.); 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору (п.3.3.2). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 22.05.2019 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. \~ \~ \~ \~ \~Відповідач свої\~зобовязання за\~договором від\~22.05.2019 належним чином не виконав. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 22.04.2020 за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 22.05.2019 наявна така заборгованість: загальна сума основного боргу 20743 грн. 74 коп.; загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 3132 грн. 79 коп.; загальна сума заборгованості за РКО (комісія) 0 грн. 00 коп.; загальна сума нарахованої пені 253 грн. 46 коп.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 0,00 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 0 грн. 00 коп.; розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту 169 грн. 78 коп.; розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів 32 грн. 55 коп., а всього 24332 грн. 32 коп. (а.с.17-18). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ощадбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. У заяві позичальника від 22.05.2019, яка підписана відповідачем, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за користування кредитними коштами, заборгованість по процентам, а також пені за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Ощадбанку», що викладений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua , як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені), комісії, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, який не містить підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.05.2019 шляхом підписання заяви. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивачдотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Вищезазначене узгоджується з постановою Верховного Суду України від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат та 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні інфляційних втрат та 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні. Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 0,00 грн.; суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 0 грн. 00 коп.; розміру 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту 169 грн. 78 коп.; розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів 32 грн. 55 коп.. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, Велика Палата Верховного Суду 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими грошовими коштами». Перше\~це отримання боржником можливості правомірно платити кредитору борг протягом визначеного часу. Друге значення\~прострочка грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, однак неправомірно не платить їх. Велика Палата ВС прийшла до висновку, що наслідком неправомірного користування чужими коштами, тобто прострочки виконання грошового зобов`язання (як договірного так і не договірного), є нарахування процентів річних у відповідності до ч. 2\~статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати виплату процентів, розмір яких визначено законом або договором за правилами ч. 1\~статті 1048 ЦК України. Враховуючи викладене, визначальним у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання зобов`язання. До цього моменту можливо нарахування процентів як плати, згідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються проценти річні у відповідності до частини другої\~статті 625 ЦК України. У даному випадку підписана відповідачем заява не містить відомостей про строк кредитування, тобто строк дії укладеного договору, а згідно наданого розрахунку заборгованості, строк дії виданої відповідачу кредитної картки жовтень 2023. Також, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що 3% річних почали нараховуватися з 26.07.2019, до закінчення терміну дії укладеного договору. Оскільки строк виконання зобов`язання не закінчився, у позивача відсутні підстави нараховувати до сплати 3% річних, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення загальної суми основного боргу у розмірі 20743 грн. 74 коп.; загальної суми заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 3132 грн. 79 коп., а всього 23876 грн. 53 коп. \~ \~ \~ \~ Підстави\~для задоволення\~решти позовних\~вимог відсутні\~з вищевикладених\~підстав. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.3) Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (98,13%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2062 грн. 69 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial