Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором посилаючись на те, що з відповідачем в 2013 році було укладено кредитний договір та ним отримано кредит у розмірі 56500,00 грн. на поточні потреби, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним графіком щомісячних платежів. Позивач виконав умови договору, відповідач зі своєї сторони порушив умови договору та має заборгованість. Перед позивачем. 05.04.2016 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. В своїй заяві позивач вказує на те, що правильною назвою позивача є Товариство з обмеженої відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье», у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» заборгованість на кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, в прохальній частині позову просив суд розглянути справу без участі представника позивача. В судове засідання відповідач повторно не зявився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 06.09.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Р20.185.71332, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 56500 грн. на поточні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 7,9 % річних від залишкової суми кредиту, строком на 60 місяців.(а.с.16-18). 31.12.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладеного договір факторингу № 31/12-2. Згідно умов договору позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором до відповідача.(а.с. 13-15). На виконання вимог ст. 1082 ЦК України, відповідача письмово повідомлялося про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Рантье» та про існуючу заборгованість за кредитним договором.(а.с.12). Відповідно до кредитного договору, за обслуговування кредиту Банком, позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 2.0500 % від початкової суми кредиту. Відповідачем були порушенні умови договору і станом на 11.02.2016 року за ним рахується заборгованість у розмірі 72007,11 грн., яка складається з: основного боргу в сумі 46999,05 грн.; простроченого боргу 6530,48 грн.; прострочених процентів 18130,00 грн.; строкових процентів 347,58 грн. (а.с. 24). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).\~\~ Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором.\~\~ Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved