Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 01.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики від 01.12.2017 року. На виконання договору позики 01.12.2017 року [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 50\~000 грн. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти, а [PERSON] зобовязується повернути таку ж суму грошей у визначений договором строк. Відповідно до п.1.2. договору сума позичених грошових коштів склала 50\~000 грн. На підтвердження факту передання грошових коштів в сумі 50\~000 грн. [PERSON] 01.12.2017 року у відповідності до п.2.2. договору надав [PERSON] розписку, в якій було зазначено про фактичне одержання грошових коштів. Відповідно до п.3.1. договору [PERSON] зобовязаний отримати позику частинами або одним платежем, таким чином, щоб повернути всю суму позики до 01.03.2018 року. Проте, [PERSON] у встановлений договором строк та по день написання позовної заяви своє зобовязання не виконав, грошові кошти повернуто не було. Борг [PERSON] перед [PERSON] залишився незмінним 50000 грн. Крім того, позичальник додатково несе наступну відповідальність: у разі несвоєчасного повернення суми позики, сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми позики. Отже штраф за несвоєчасне повернення позики становить 5000 грн. 3% річних за період з 02.03.2018 року по 28.03.2018 року становлять 110, 96 грн. та підлягають стягненню з [PERSON] Просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 55110, 96 грн. та судовий збір в розмірі 704, 80 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 01.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики від 01.12.2017 року. На виконання договору позики 01.12.2017 року [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 50 000 грн.(а.с.55-57). На підтвердження факту передання грошових коштів в сумі 50 000 грн. [PERSON] 01.12.2017 року у відповідності до п.2.2. договору надав [PERSON] розписку, в якій було зазначено про фактичне одержання грошових коштів (а.с.57). Відповідно до умов договору позичальник додатково несе наступну відповідальність: у разі несвоєчасного повернення суми позики, сплачує позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми позики. Отже штраф за несвоєчасне повернення позики становить 5000 грн. (а.с.55-56). Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на день розгляду даної справи борг за договором позики від 01.12.2017 року відповідач не повернув, тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог частини 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних за період з 02.03.2018 року по 28.03.2018 року становить 110, 96 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума боргу 55110,96 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в загальній сумі 704,80 грн.

Outcome: approved