Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В апеляційній скарзі Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області просить скасувати рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2014 року, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, скаргу, вважає, скаргу обґрунтованою, а рішення таким, що підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 24 вересня 2013 року П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 6,55 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Лихівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області. У відповідь на звернення позивача - 12.03.2014 року Управлінням Держземагенства у П'ятихатському районі його повідомлено про те, що повноваження щодо розпорядження землями колективної власності на територіальні органи Держземагенства не покладалися. Запропоновано звернутись до районної державної адміністрації. 29.07.2014 року на виконання рішення суду [PERSON] звернувся з заявою до П'ятихатської райдержадміністрації про вирішення питання щодо виділення йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), однак листом від 05.08.2014 року голова П'ятихатської райдержадміністрації його поінформував про те, що судове рішення орган державної влади чи місцевого самоврядування не зобов'язаний виконувати, оскільки рішенням не встановлено з яких саме земель буде відбуватися виділення земельної частки (паю). Прокуратурою П'ятихатського району розглянуто звернення [PERSON] щодо порушення земельних прав і заявника повідомлено, що за відсутності вільних земель в межах територіальної громади Лихівської селищної ради він має право на отримання землі за рахунок земель резервного фонду відповідного органу місцевого самоврядування. Прокурорською перевіркою встановлено, що на території Лихівської селищної ради існують землі резервного фонду із числа земель колишнього КСП ім.. Суворова, прокурор рекомендує [PERSON] для отримання дозволу на виготовлення землевпорядної документації з метою оформлення у власність земельної ділянки звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або, які переселяють в сільську місцевість для постійного проживання. В абзаці 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. № 7 зазначено, що вимоги щодо земельних часток (паїв) можуть задовольнятись за рахунок земель резервного фонду на підставі положень п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Згідно ст. 3 ЗУ «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)», яким передбачено, що підставами виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної адміністрації. Відповідно до ст. 5 вказаного Закону, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрції в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Крім того, в Листі Державного агенства земельних ресурсів України від 28 листопада 2013 року також вказано, що Порядок організації робіт, правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) встановлюються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року N 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)». Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги [PERSON] залишив поза увагою вище зазначені норми закону, та помилково застосував до спірних правовідносин ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу, оскільки, землі, передані КСП, у тому числі й землі, що розпайовані між членами цього КСП, не відносяться до земель державної власності, а тому вказана норма не застосовується. Звідси випливає, що суд першої інстанції порушив не лише норми матеріального права, а й вимоги процесуального закону, не залучивши до участі у справі належного відповідача відповідну району адміністрацію. Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed