Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

В березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві позивачка посилалася на те, що 29 червня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 377. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені з 25.11.2016 року, шлюб фактично розпався і на примирення не згодна ні за яких обставин. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати. Вказала, що відповідач матеріально не забезпечує їх сина [PERSON], а також не приймає участь у його вихованні. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе. Після фактичного припинення сумісного життя дитина живе з позивачкою. Вказує на те, що вона не може сама утримувати малолітнього ситна, відповідач офіційно працевлаштований в КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпра на посаді майстра і має стабільний дохід. Домовленості щодо утримання їхньої сумісної дитини між позивачем і відповідачем не досягнуто, грошові кошти відповідач не надає. Тому, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 29 червня 2013 року був зареєстрований шлюб Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 377. Прізвище дружини після одруження «Павленко» (а.с. 5). У зазначеному шлюбі народився син [PERSON], 06 січня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 475415, актовий запис № 50 від 14 січня 2014 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивачку та відповідача. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Також, судом встановлено, що сторони з листопада 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спори щодо місця проживання сина та розділу майна відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення, суд враховує те, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не надав заперечення щодо розірвання шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я дитини, матеріальний стан позивача та відповідача. Суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач є працездатною особою, працює майстром в КВЖРЕП Індустріального району м. Дніпро, тому вважає за доцільне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Також суд бере до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість матеріально утримувати дитину, що є його обовязком, інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки, сплачений при подачі позову про розірвання шлюбу, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., а також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved