Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

В березні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені по виплаті аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 було зобов`язано [PERSON] до щомісячної сплати аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 10.10.2011 до досягнення дитиною повноліття, на користь позивача. Позивач зазначає, що відповідач по справі затримує оплату по сплаті аліментів на декулька місяців, зокрема, за серпень, вересень, жовтень, листопад 2019 року відповідач не сплачував щомісячно, а сплатив їх тільки 12 грудня 2019 року, тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3956,13 грн. Ухвалою від 13.03.2020 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін В судове засідання позивач не з`явилась, в окремо поданій заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, в окремо поданій заяві просив розглянути справу без його участі, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. 31.03.2020 до суду надійшов відзив відповідача, відповідно до якого відповідач вказує на те, що позивачем не підтверджено відповідними доказами виникнення заборгованості зі сплати аліментів. Зазначає, що має мінливий дохід, сплачує аліменти наперед, заборгованість відсутня. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2011 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утриманння дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2011 та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1ст. 196 СК України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до наданої відповідачем довідки-розрахунку № 3526/3 від 04.02.2020, виданої Магдалинівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заборгованість по аліментах з примусового виконання виконавчого листа № 2-5651 від 06.02.2012, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з відповідача аліментів станом на 04.02.2020 відсутня, простроченої заборгованості судом не встановлено. Враховуюч вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені по виплаті аліментів необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 СК України.

Outcome: dismissed