Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

В березні 2017 р. ШРЦЗ звернувся до суду з позовом, в якому зазначає,що 04.05.2016 р.відповідач [PERSON]подав до позивача заяву як особа,що шукає роботу,того ж дня йому було надано статус безробітного. З 11.05.2016 р.відповідно до п.4 ст.22 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.3 Р.2 «Порядку надання допомоги по безробіттю,у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю. За результатами звірки з ДПА позивачем встановлено,що [PERSON]під час перебування на обліку як безробітний не повідомив ШРЦЗ про свою трудову діяльність у ТОВ «Майєр-ТД»на посаді диспетчер-інформатор протягом періоду з 03.08.2009 р.по 17.06.2013 р. Неповідомлення відповідачем зазначених обставин мало наслідком призначення йому допомоги по безробіттю як незастрахованій особі без урахування страхового стажу у розмірі,встановленому законодавством протягом 180 календарних днів,у разі наявності у позивача інформації про трудову діяльність [PERSON],допомогу по безробіттю йому було б призначено як застрахованій особі з 91 календарного дня. Посилаючись на те,що відповідач не виконав обов*язок,покладений на нього як безробітного,своєчасно не повідомив про наявність обставин,що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальної допомоги,це призвело до виникнення переплати за період з 11.05.2016 р.по 14.06.2016 р.у розмірі 622 гр.39 коп.,претензію позивача про повернення вказаних коштів у добровільному порядку відповідач не задовольнив,позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON]кошти у розмірі 622 гр.39 коп.та покласти на нього судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON]позов підтримала з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON]О.в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі.Пояснив,що раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності,у 2008 р.був засуджений за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі,яке реально відбував у Біленьківській виправній колонії № 99 до 23.06.2011 р.,у 2012 р.був засуджений за ст.185 ч.3,ст.186 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі,яке реально відбував у Кам*янській виправній колонії № 101 до 30.03.2016 р.Після звільнення з місць позбавлення волі звернувся до ШРЦЗ та став на облік як безробітний,надав необхідні документи,отримував виплати як особа,яка не має трудового стажу,оскільки ніколи ніде не працював,трудової книжки та трудового стажу не мав.З 03.08.2009 р.по 17.06.2016 р.у трудових відносинах з ТОВ «Майер-ТД» не перебував,на посаді диспетчера-інформатора цього підприємства не працював,у зазначений позивачем період знаходився в місцях позбавлення волі,тому вимоги позивача про стягнення з нього грошової суми вважає заявленими безпідставно. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши представника позивача та відповідача,оцінивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що заявлений позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами,що 04.05.2016 р.[PERSON],[INFO],був поставлений на облік у ШРЦЗ як незастрахована особа,яка має право на матеріальні виплати у розмірі прожиткового мінімуму та йому був присвоєний статус безробітного. Згідно копії персональної картки [PERSON],ним при реєстрації був поданий документ паспорт громадянина України СЮ № 230469,виданий 17.08.2011 р.Шевченківським РВ ГУМВС України в Запорізькій області та реєстраційний номер ОКПП [NUMBER]. Наказами від 04.05.2016 р.№ НТ160504,від 25.05.2016 р.№ НТ160525 [PERSON]призначено виплату допомоги по безробіттю як незастрахованій особі з 11.05.2016 р.протягом 180 календарних днів по 06.11.2016 р.,з 23.06.2016 р.виплата припинена(наказ від 08.08.2016 р.№ НТ160808),з 05.08.2016 р.реєстрація [PERSON]як безробітного припинена(наказ від 08.08.2016 р.№ НТ160808) Актом № 170 від 09.08.2016 р.в результаті звірки з ДПА даних [PERSON]було встановлено,що особа з аналогічними даними перебував у трудових відносинах з ТОВ «Майєр-ТД» м.Кривий Ріг Дніпропетровської області,вул.Телевізійна 5Д,на підставі договору № 196 від 03.08.2009 р.в період з 03.08.2009 р.по 17.06.2013 р.на посаді диспетчер-інформатор,про що надана копія акта,наказів про прийняття на роботу та звільнення. Наказом № 195-0 від 11.08.2016 р.за результатами розслідування обґрунтованості виплати [PERSON]матеріального забезпечення постановлено повернути безпідставно виплачені кошти за період з 11.05.2016 р.по 14.06.2016 р.у розмірі 622 гр.39 коп.,про що відповідачу направлено претензію. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,застраховані особи,зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.Незастраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом,виконують обов'язки та несуть відповідальність,так як і застраховані особи. Позовні вимоги ґрунтовані на приписах зазначеної норми закону,оскільки,на думку позивача,безпідставна виплата відповідачу грошової суми сталася з його вини,оскільки він при зверненні до ШРЦЗ приховав наявність трудової діяльності та страхового стажу. Водночас,перевіривши підстави заперечень відповідача проти позову,суд встановив,що на підставі вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2008 р.[PERSON]відбував покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі у Біленьківській виправній колонії № 99,фактично утримувався під вартою з 26.10.2007 р.,був звільнений 23.06.2011 р.,про що надані копія вироку та інформація установи виконання покарань. На підставі вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2012 р.[PERSON]відбував покарання у виді 4 років позбавлення волі у Кам*янській виправній колонії № 101,фактично утримувався під вартою з 30.03.2012 р.,був звільнений 30.03.2016 р.,про що надані копія вироку та інформація установи виконання покарань. Зазначені докази відповідають вимогам ст.57 ЦПК України, не викликають сумніві щодо їх достовірності, та поза розумним сумнівом підверджують ті обставини,на які посилався відповідач [PERSON]як на підставу заперечень проти позову,про відсутність трудової діяльності у період відбування покарання в місцях позбавлення волі та страхового стажу. Посилання позивача на документи,надані ТОВ «Майєр-ТД»,доказів відповідача не спростовують,лише вказують на формальне існування обставин щодо їх достовірності,які потребують перевірки в порядку кримінального провадження. Враховуючи недоведеність заявлених до [PERSON]вимог достовірними достатніми доказами,суд не встановив підстав,передбачених ст. 36 Закону України «Про загальнообов*язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,для стягнення грошових коштів з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати приймаються на рахунок держави.

Outcome: dismissed