Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

АТ «СК «АХА Страхування» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 43751,59 грн. та понесені судові витрати. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що 10.07.2014 у місті (Горішні Плавні) Комсомольську з вини [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого позивачем транспортного засобу «Даймлер-Бенц». На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Даймлер-Бенц» була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування». На виконання умов договору позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 43751,59 грн. , яке наразі прохають стягнути в порядку регресу з [PERSON] . Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.03.2019 вимоги ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено (а.с.120-121). Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.07.2019 зазначене заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду. 26.09.2019 представник відповідача направила до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить у позові відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, а також на те, що позивач звернувся до суду після спливу позовної давності. Просили застосувати до спірних правовідносин та вимог ПрАТ «СК «АХА Страхування» позовну давність ( а.с.189-191). Представник позивача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, тому суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.04.2015 (а.с.21-27), [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. На підставі ст.75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 18.09.2015 вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.04.2015 щодо [PERSON] в частині звільнення на підставі ст.75 КК України від призначеного судом покарання скасовано. Постановлено новий вирок, яким [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі (а.с.28-33). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрації транспортного засобу автомобіль «Деймлер-Бенц» моделі «230Е» державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] (а.с.13). 02.10.2013 між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС6420655. Предметом вказаного договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Деймлер-Бенц» моделі «230Е» державний номерний знак [NUMBER] (а.с.18). Згідно з наданими копіями страхових актів від 12.10.2015 складеними АТ «СК «АХА Страхування» (а.с.39-46) розмір відшкодування за страховим випадком від 10.07.2014 склав 43751,59 грн. та був виплачений позивачем страхувальникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відповідними платіжними дорученнями за №201052 від 15.10.2015, № 201406 від 16.10.2015, №201056 від 15.10.2015, № 201191 від 15.10.2015, № 201189 від 15.10.2015 (а.с.47-51). Крім того з сум страхового відшкодування позивачем було утримано військовий збір та податок на доходи фізичних осіб, що підтверджується платіжними дорученнями № 201088 від 15.10.2015, № 201089 від 15.10.2015, № 203418 від 29.10.2015, № 203419 від 29.10.2015 (а.с. 52-55). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні згаданої дорожньо-транспортної пригоди доказуванню не підлягає. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до п. а ст.38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З врахуванням того, що відповідач під час ДТП перебував в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується вироками суду, позивач правомірно звернувся до нього про відшкодування збитків, які повинні бути стягнуті з останнього. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, відповідно до якого вважає, що початок строку давності повинен вираховуватись з 10.07.2014, тобто з часу скоєння ДТП, а не з часу сплати позивачем страхового відшкодування. Проте, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності з наступних підстав. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень пункту 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, позивач звернувся до суду саме з регресним позовом. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, при суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - моментом здійснення відповідної виплати страхового відшкодування, з огляду на таке. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілим у ДТП особам виплачено позивачем 15.10.2015, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» до суду з цим позовом звернулося 03.09.2018, цей строк позивачем не пропущено. Таким чином, понесені позивачем витрати підлягають відшкодуванню відповідачем в повному обсязі фактично виплаченого страхового відшкодування. Позивач поніс додаткові витрати в розмірі 1762 грн. для сплати судового збору з метою звернення до суду, а тому ця сума повинна бути відшкодована йому відповідачем згідно ст.141 ЦПК України На підставі викладеного та

Outcome: approved