Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

АТ «Укрсиббанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) №11478631000, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 225 301,84 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 лютого 2016 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №264469 (основний борг) та договір поруки №264469 (проценти та інші платежі). Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 20 червня 2017 року виникла заборгованість в розмірі в розмірі 253 314,12 грн., яка складається з: 224 699,70 грн. - заборгованості за кредитом; 27 185,17 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 38,70 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1 390,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом. 26 квітня 2017 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак відповідачі свої зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконали. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві заперечувала проти позову з тих підстав, що вимогу про дострокове повернення кредиту вона не отримувала, підпис який міститься в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення - вимоги про погашення кредитної заборгованості - їй не належить. Також зазначила, що після направлення вимоги позивав продовжив нараховувати відсотки за користування кредитом та нарахував пеню, не передбачену договором про надання кредиту. 12 липня 2017 року справу розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Соколовій Р.І., 30 серпня відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 16 січня 2018 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволенні. 27 березня 2018 року ухвалою суду задоволено заяву відповідачів, скасовано заочне рішення від 16 січня 2018 року та призначено справу до судового розгляду. 02 травня 2018 року на підставі розпорядження №200-р від 02 травня 2018 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю по вагітності та пологам судді Соколової Р.І.здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, за результатами якого справа розподілена судді Голосеніній Т.В. 10 травня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. 24 жовтня 2018 року на підставі розпорядження №476-р у зв`язку із закінченням повноважень судді Голосеніної Т.В. здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого справа розподілена судді Ніколаєву М.В. 29 жовтня 2018 року задоволено заяву судді Ніколаєва М.В. про самовідвід та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа розподілена судді Авраменку О.В. 02 листопада 2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. 06 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача та відповідач [PERSON] , належним чином повідомлені про час дату місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Представник відповідача [PERSON] - адвоката Горобець О.Л. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір № 11478631000 про надання споживчого кредиту (з Правилами) в розмірі 225 301,84 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача. Згідно з п. п. 2.3, 2.5 кредитного договору [PERSON] зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 3 966, 30 грн. 8-го числа кожного місяця та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 08 січня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту( п. п. 1.1, 1.2 Договору). За користування кредитними коштами [PERSON] зобов`язався сплатити проценти у розмірі 20.90 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - в подвійному розмірі (п. 2.7 кредитного договору та п. 1.3 Правил). Відповідно до п. 4.1. Правил, у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань [PERSON] повинен сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня. Згідно з договорами поруки №264469 (основний борг) та №264469 (проценти та інші платежі) від 08.02.2016 року в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по зазначеному кредитному договору прийнята порука [PERSON] Так, пунктами 1.3, 1.4 договорів поруки №264469 (основний борг) та №264469 (проценти та інші платежі) від 08.02.2016 року передбачено, поручитель відповідає перед банком у тому ж об`ємі, що і позичальник, відповідальність щодо виконання зобов`язань є солідарною. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач [PERSON] виконував не належним чином, в зв`язку з чим станом 20.06.2017 року виникла заборгованість в розмірі 253 314,12 грн. яка складається з: 224 699,70 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 509,49 грн.; 27 185,17 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 38,70 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1 390,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. У відповідності ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі відповідають перед позивачем за порушення зобов`язань за кредитним договором як солідарні боржники. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідач [PERSON] востаннє здійснив платіж на погашення заборгованості 30 січня 2017 року в сумі 7 000,00 грн. 26 квітня 2017 року позивач направив відповідачам вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів у зв`язку з неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту, в яких вказано про добровільне погашення протягом 31 дня з моменту отримання даної вимоги простроченого основного боргу, відсотків та пені. У разі непогашення поверненню підлягає весь кредит достроково на 32 день з дня отримання вимоги. Згідно з повідомлень про вручення поштових відправлень вказані вимоги були отримані відповідачами 13.05.2017 року, проте заборгованість відповідачами не погашена. Отже, позивачем змінено строк виконання зобов`язання, який у зв`язку з невиконанням відповідачами вимоги позивача про сплату простроченого тіла кредиту та відсотків, настав на 32 день з дня отримання вимоги відповідачами, тобто 14 червня 2017 року. З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся 12 липня 2017 року, тобто в межах 6-тимісячного строку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками нараховані по 08 червня 2017 року, а отже - в межах строку зобов`язання. Зазначене спростовує посилання відповідача [PERSON] щодо нарахування відсотків та пені після настання строку виконання зобов`язань. Також, не можна погодитись з позицією відповідача [PERSON] щодо неправомірності нарахування пені, оскільки право позивача нарахувати пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками передбачене п. 4.1. Правил та відповідно до умов договорів поруки вона зобов`язалась нести перед банком відповідальність у тому ж об`ємі, що і позичальник. Враховуючи те, що відповідачі не виконали передбачені кредитним договором, договорами поруки і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved