Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № HECFGK0000000126 від 26.09.2008року [PERSON] , отримала кредит в розмірі - 100404,97 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2028року. Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі, а саме надано суму кредиту. Відповідач не виконує умови договору, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість за договором, яка станом на 15.04.2019 року складає - 777511,72 доларів США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 77200,20 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 127125,02 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 47530 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором в сумі 525605,88 доларів США;. З огляду на викладене, норми ст.ст.525-527,530, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути: з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту № HECFGK0000000126 від 26.09.2008 року в розмірі 14945,83 доларів США, а саме заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 10.12.2017 по 15.04.2019 р.; а також судові витрати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2019року відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного розгляду без виклику сторін. Від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого позов не визнала просила суд в задоволені відмовити повністю з наступних підстав: зазначила, що дійсно 26 вересня 2008 року між відповідачем та ЗАТ КБ«ПриватБанк»,було укладено кредитний договір № HECFGK0000000126 відповідно до якого вона отримала іпотечний кредит на строк по 26.09.2028 р. в розмрі 100404,98 дол. США що на дату укладення договору відповідно до курсу НБУ станвило 488138,89 грн на придбання нерухомості двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім того 26.09.2008 року було також укладено Договір іпотеки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. за реєстровим № 5579, згідно якого в іпотеку ПриватБанку було надано нерухоме майно, а саме : двокімнатну квартиру житловою площею 19,1 кв.м, загальною площею 60,0кв.м, яка розташована в [ADDRESS] ( заставна вартість 388 936,00 грн.); двокімнатну квартиру житловою площею 30,8 кв.м, загальною площею 49,9 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] ( заставна вартість 194468,00 грн.). Обставини загальної кризи в країні, обумовлені різким підвищенням курсу долара до національної валюти, що призвело до знецінення національної валюти, різке підвищення цін на продукти та предмети першої необхідності - що є загальновідомими фактами і, згідно ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, як обставини непереборної сили, значно змінили фактичну вартість доходів позичальника кредиту. В подальшому це унеможливило для неї належний стан розрахунків за спірним кредитним договором. 27.05.2010року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі № 2-1230/10 було ухвалено заочне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за Кредитним договором № HECFGK0000000126 в рахунок погашення кредитного боргу 89227,72 доларів США (тобто, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, було достроково стягнуто всю суму кредиту), а саме двокімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS] ; двокімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS] . В березні 2014 року Банк звернувся до Дніпровського районного суду м. Херсона із позовною заявою про виселення з квартири за адресою : [ADDRESS] позичальника [PERSON] та її матері [PERSON] . Рішенням суду від 25 вересня 2014 року у справі № 666/413/14-ц в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено. Апеляційний суд Херсонської області своїм рішенням від 15.01.2015 року скасував рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25.09.2014 року та ухвалив нове рішення, яким задовольнив позовні вимоги Банку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив в силі рішення суду першої інстанції на тій підставі, що вказана квартира за кредитні кошти не придбавалась. Станом на сьогодні рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2010 року є чинним, проте виконане частково Банк реалізував на свою користь, предмет іпотеки, квартиру за адресою: [ADDRESS] .Починаючи з березня 2017 року по сьогодні, вона щомісячно сплачує на рахунок банку суму в межах 1000,00 грн. в рахунок погашення боргу. Отже, оскільки відповідно до вищевказаного рішення фактично було здійснено дострокове стягнення всієї суми кредиту, на сьогодні банк має право лише на нарахування 3% річних, згідно статті 625 ЦК України про що також зазначено упостанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №564/2199/15-ц, кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають. За таких обставин вважає, позов задоволенню не підлягає. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові, відзив відповідача вважає необґрунтованим. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В силу статті 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання) Судом установлено, що між Акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № № HECFGK0000000126 від 26.09.2008 року [PERSON] , отримала кредит в розмірі 100404,97 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2028року. Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі. В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно а саме двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] та двокімнатну квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] , умов договору Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» у 2010року звернувся із позовом до суду стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2010року, за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 2-1230/10) стягнуто з [PERSON] на користь Приват Банку заборгованість за кредитним договором № HECFGK0000000126 від 26.09.2008 року у в сумі 89227,72 дол. США та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вищевказаних квартир які складали предмет іпотеки від 26.09.2008року. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду від 25.09.2014 року Банку відмовлено у задоволені позову про виселення [PERSON] та її матері [PERSON] ,з квартири [ADDRESS] відмовлено. Апеляційний суд Херсонської області рішенням від 15.01.2015 року скасував вищезазначене рішення від 25.09.2014 року та ухвалив нове, яким задовольнив вимоги Банку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив в силі рішення суду першої інстанції на тій підставі, що вказана квартира за кредитні кошти не придбавалась. Станом на сьогодні рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2010 року є чинним проте виконано частково. Враховуючи той факт, що після реалізації предмета іпотеки заборгованість не була погашена повністю, позивач на виконання умов кредитного договору і надалі продовжує нараховувати відсотки, де з 10.12.2017 року по 15.04.2019 р. становить 14945,83 дол. США. яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Крім того, згідно положень абзацу 2 та 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, оскільки Верховний суд у своєму рішенні від 14.02.2018р., №564/2199/15-ц, встановив, що кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають. За таких обставин суд приходить до висновку що позов АТ КБ «Приват Банк» задоволенню не підлягає. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно залишити за позивачем. На підставі викладеного, ст. ст. 611, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed