Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що відповідно до Довідки КЖРЕП-6 від 02.02.2015 p., [PERSON] проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м. В квартирі №2 позивач проживав разом із дідусем [PERSON], який помер [INFO]. Право власності на дану квартиру підтверджується Свідоцтвом про право власності від 04.11.1980 p.,записано в реєстрову книгу №35 cтop.128, за реєстровим №214, виданого Чернівецьким Обласним БТІ, та Акту приймання особистого домоволодіння від 23.09.1980 р. Технічний паспорт на квартиру та господарські споруди (гараж літ. «К»,сараї «О», «Н») за вказаною адресою від 12 грудня 1987 р. За час проживання позивача в даній квартирі, та ще за життя його дідуся їм чинились перешкоди з боку сусідки мешканки кв.№3 - [PERSON], що проживає за цією ж адресою в праві користування спільним проїздом до гаражу та подвір я. Прохід та проїзд до гаражу літ «К» перекритий огорожею із фундаментом , який самовільно облаштувала сусідка , що мешкає в квартирі №3 за цією ж адресою. Відповідач протягом значного проміжку часу навмисно перешкоджає позивачу та іншим мешканцям даного будинку у праві спільного користування проїздом до гаражу та спільного подвір я. Зазначає, що дане будівництво є самовільним, без погодження із відповідними органами та інстанціями,крім того і на даний час нею продовжується облаштування воріт сіткою та проводяться зварочні роботи. Крім того 04.01.1995 року Ленінським районним судом м.Чернівці, Справа № 2-185 було винесено рішення яким зобов'язано [PERSON], зняти самовільно поставлені ворота на спільному проїзді у двір житлового будинку [ADDRESS], та в подальшому не створювати перешкод в користуванні спільним проїздом власникам квартир №1 та №2. Однак відповідачка жодних дій що до виконання рішення суду не вчиняла та не вчиняє. На неодноразові прохання позивача, так і власників інших квартир не реагувала. Також відповідачка 15.11.2009 року дала письмове зобов'язання що не буде в подальшому перешкоджати в'їзду та виїзду на спільну територію та зобов'язується демонтувати ворота. На неправомірні дії та перешкоджання користування спільним проїздом в липні та серпні 2014 року було направлено звернення до Шевченківської районної ради та Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області направлено заяву із проханням прийняти міри відносно [PERSON], 1942 р.н., яка проживає в кВ.№3, та протягом тривалого часу перешкоджає заїзду автомобіля до гаражу та на територію подвір'я. Крім того відповідач здійснила протизаконні дії якими пошкодила автомобіль позивача, чим завдала йому матеріальної шкоди на суму 1000 грн. Наслідком звернення із заявою до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області стало притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.186 КУпАП. Просить зобов'язати [PERSON] [ADDRESS] усунути перешкоди в користуванні проїздом у двір загального користування , розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом знесення самочинно збудованої конструкції (огорожі). Стягнути з [PERSON] [ADDRESS] на його користь витрати на сплату судового збору в сумі 243.60грн. Позивач в судове засідання з'явився просив позов задоволити в повному об'ємі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов до задоволення не підлягає з заступних підстав. Згідно вимог закону судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 04.11.1980 p.,записано в реєстрову книгу №35 cтop.128, за реєстровим №214, виданого Чернівецьким Обласним БТІ, та Акту приймання особистого домоволодіння від 23.09.1980 р. Технічний паспорт на квартиру та господарські споруди (гараж літ. «К»,сараї «О», «Н») за вказаною адресою від 12 грудня 1987 р. За життя дідуся, яким помер [INFO], постійно чинились перешкоди з боку сусідки мешканки кв.№3 - [PERSON], що проживає за цією ж адресою в праві користування спільним проїздом до гаражу та подвір'я. Прохід та проїзд до гаражу літ «К» перекритий огорожею із фундаментом , який самовільно облаштувала сусідка , що мешкає в квартирі №3 за цією ж адресою. Відповідач протягом значного проміжку часу навмисно перешкоджає позивачу та іншим мешканцям даного будинку у праві спільного користування проїздом до гаражу та спільного подвір я. Зазначає, що дане будівництво є самовільним, без погодження із відповідними органами та інстанціями,крім того і на даний час нею продовжується облаштування воріт сіткою та проводяться зварочні роботи. Крім того 04.01.1995 року Ленінським районним судом м.Чернівці, Справа № 2-185 було винесено рішення яким зобов'язано [PERSON], зняти самовільно поставлені ворота на спільному проїзді у двір житлового будинку [ADDRESS], та в подальшому не створювати перешкод в користуванні спільним проїздом власникам квартир №1 та №2. Однак відповідачка жодних дій що до виконання рішення суду не вчиняла та не вчиняє. На неодноразові прохання позивача, так і власників інших квартир не реагувала. Також відповідачка 15.11.2009 року дала письмове зобов'язання що не буде в подальшому перешкоджати в'їзду та виїзду на спільну територію та зобов'язується демонтувати ворота. На неправомірні дії та перешкоджання користування спільним проїздом в липні та серпні 2014 року було направлено звернення до Шевченківської районної ради та Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області направлено заяву із проханням прийняти міри відносно [PERSON], 1942 р.н., яка проживає в кВ.№3, та протягом тривалого часу перешкоджає заїзду автомобіля до гаражу та на територію подвір'я. Крім того відповідач здійснила протизаконні дії якими пошкодила автомобіль позивача, чим завдала йому матеріальної шкоди на суму 1000 грн. Наслідком звернення із заявою до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області стало притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.186 КУпАП. Однак, як було встановлено в судовому засіданні всі докази, які були надані позивачем стосуються його дідуся - [PERSON]. Також в судовому засіданні позивач підтвердив факт того, що на час розгляду справи в суді спадщина не оформлена та не зареєстровано право власності на вказану вище квартиру за ним. Таким чином, будь-яких правових підстав, визначати позивача власником квартири [ADDRESS] немає. Дійсно, дідусь позивача звертався в різні установи щодо усунення перешкод у користуванні його власністю. Позовні заява позивачем пред'явлена на підставі ст. 391, 376 ЦК України, тобто як власником майна, який вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та як власник ( користувач земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Враховуючи те, що позивач [PERSON] не є власником майна, окрім того, в судовому засіданні не було доведено ті обставини, що він є користувачем земельної ділянки, будь-яких доказів належності земельної ділянки надано не було, то суд вважає, що позивачем було застосовано невірний спосіб захисту своїх прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та знесення самочинно збудованих споруд слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed