Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Балашов Олексій Володимирович в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № LGC0GK02790074 від 17.09.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 44 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.09.2027. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 10.08.2017 була направлена претензія кредитора до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, яка 30.10.2018 надала відповідь про те, що спадкоємцем померлого [PERSON] , який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є [PERSON] . 28.02.2019 до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № LGC0GK02790074 від 17.09.2007 становить - 18 634, 64 доларів США, яка складається з наступного: 18 363, 47 доларів США - заборгованість за кредитом; 183, 17 доларів США - заборгованість за відсотками; 88, 00 доларів США - заборгованість з комісії. До цього часу спадкоємець свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 18 634, 64 доларів США за кредитним договором № LGC0GK02790074 від 17.09.2007 та судовий збір. Представник позивача Балашов О.В. в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією кредитного договору № LGC0GK02790074 від 17.09.2007 [PERSON] отримав від банку кредит у виді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 44 000, 00 доларів США на житло в кредит на строк з 17.09.2007 по 17.09.2027, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту на придбання житла у розмірі 44 000, 00 доларів США щомісяця в період сплати. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором. 17 вересня 2007 [PERSON] придбав у [PERSON] домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу домоволодіння від 17.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В., реєстр № 4150. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 21.04.2017 [PERSON] помер [INFO] . Згідно з відповіддю державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіної Т.Д. № 1177/02-14/250/2017 від 09.10.2018, 09.10.2018 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на який було накладено заборону внаслідок укладання іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. 17.09.2007 і зареєстрованого в реєстрі за № 4152. 28 лютого 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» направило на адресу [PERSON] лист-претензію вих. № 70912LGC0L242, в якому повідомило останню про те, що вона є спадкоємцем за законом, що дає підстави стверджувати про обов`язок сплатити заборгованість перед Банком в повному обсязі з комісією та процентами за фактичний строк його користування. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 18 634, 43 доларів США. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № LGC0GK02790074 від 17.09.2007, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на дату його смерті становить 18 634, 64 доларів США. Таким чином, з матеріалів справи встановлено і вважається судом доведеним той факт, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № LGC0GK02790074 від 17.09.2007 перед позивачем АТ КБ «Приватбанк» належним чином не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Тобто, днем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . З матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями за законом померлого [PERSON] , відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, є його дружина [PERSON] , [INFO] , та його дочка [PERSON] , [INFO] . 09 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно з копією договору про поділ спадкового майна серії ННК № 380346 від 09.10.2018, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Чиркіною Т.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 2-734, [PERSON] та [PERSON] домовилися, що після його укладання: - у спадщину [PERSON] на праві приватної власності переходить право на приміщення магазину канцелярських товарів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - у спадщину [PERSON] на праві приватної власності переходить право на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0715 га, кадастровий номер 4412900000:06:017:0017. На підставі вищезазначених документів 09 жовтня 2018 року [PERSON] , яка є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією листа-відповіді щодо надання інформації № 1177/02-14/250/2017 від 09.10.2018, ПАТ КБ «Приватбанк» було повідомлено про те, що державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на який було накладено заборону внаслідок укладання іпотечного договору, посвідченого Єпіфанцевою Н.В., приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області 17.09.2007 і зареєстрованого в реєстрі за № 4152. Таким чином, на підставі вищезазначеної відповіді державного нотаріуса АТ КБ «Приватбанк» 28.02.2019 направило на адресу [PERSON] лист-претензію, вважаючи її спадкоємцем усього майна, на яке видавався кредит. Тобто, звертаючись до суду з цим позовом АТ КБ «Приватбанк» вважало, що єдиним боржником у зазначених правовідносинах є відповідач [PERSON] , яка на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом отримала у спадок житловий будинок, на придбання якого видавався банком кредит та який є предметом іпотеки. Проте суд не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, виходячи з аналізу наведених норм закону на момент відкриття спадщини [INFO] після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] мали рівні частки у спадщині, тобто їх частки складали по 1/2 частці кожній від всього спадкового майна, що також зазначено у п. 2 договору про поділ спадкового майна серії ННК № 380346 від 09.10.2018. Таким чином, пред`являючи свої вимоги до спадкоємця [PERSON] позивач повинен був керуватися тим, що [PERSON] та [PERSON] обидві є спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] , обидві звернулися до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом і їх частки у спадщині на момент відкриття цієї спадщини були рівними. Укладаючи договір про поділ спадкового майна [PERSON] та [PERSON] лише домовилися між собою про поділ спадкового майна вже після прийняття ними спадщини. Зважаючи на викладене вище суд доходить висновку, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки частки спадкоємців [PERSON] та [PERSON] були рівними (по 1/2 частці кожній), а позивач звернувся до суду з позовними вимогами лише до [PERSON] , суд вважає за необхідне, виходячи з принципу диспозитивності, задовольнити частково позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № LGC0GK02790074 від 17.09.2007 у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, а саме 1/2 частку від загальної заборгованості у сумі 9 317, 32 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № BO908B1QRY від 28.01.2019 про сплату судового збору у сумі 7 812, 18 грн., однак в графі «призначення платежу» зазначено, що судовий збір сплачений АТ КБ «Приватбанк» за позов до [PERSON] . Водночас позов пред`явлений позивачем до іншої особи - [PERSON] . Таким чином, в матеріалах зазначеної цивільної справи відсутнє письмове підтвердження того, що АТ КБ «Приватбанк» при поданні позовної заяви до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця сплатило судовий збір у відповідному розмірі, а отже у цій справі, на думку суду, відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: partial