Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по утриманню неповнолітньої дитини та утриманню дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років,\~позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,\~починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, та на неї у розмірі\~2000 грн\~до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Відповідач подав до суду відзив, в якому, посилаючись на наявність обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку. Водночас проти ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину в розмірі, в якому просить позивач, він не заперечив. Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому просила суд її позов задовольнити, посилаючись на необґрунтованість заперечень відповідача проти позову. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Романівської селищної ради Романівського району Житомирської області, дитина відповідача та позивача проживає разом з ними. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обовязок утримувати\~свою дитину до\~ досягнення\~ нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2 та 4 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання\~\~ дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. При цьому, за загальним\~ правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь аліментів на неповнолітню дитину відповідачем визнані, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову у цій частині. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, суд вважає за можливе визнати ту обставину, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу, з якою проживає їхній син, оскільки він без повідомлення будь-яких причин не надав доказів, витребуваних судом, на підтвердження або спростування цієї обставини. При цьому суд вважає, що розмір такої допомоги має становити 1000,00 грн щомісячно, що забезпечить паритет інтересів сторін. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial