Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з жовтня 2017 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустило проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам спеціальними платіжними засобами -платіжними картками «Monobank». Особливостями даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, який виїжджає за адресою, вказаною клієнтом. Так, 28.03.2019 року відповідач звернулася до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву від 28.03.2019 року. Згідно положень анкети-заяви, вказана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомлена та отримала примірники у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила, що все листування щодо цього договору здійснюється через мобільний додаток або інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», на підставі вказаного договору про надання банківських послуг, було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 100000 грн.00 коп. з можливістю його користування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 24.06.2020 року утворилася заборгованість в сумі 12432 грн. 07 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» в сумі 12432 грн. 07 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» Сахабутдінов В.Ю., який діє на підставі довіреності від 21.12.2020 року, не з`явилася, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх в повному обсязі, при цьому не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.4зв., 22, 33). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив з викладеними запереченнями проти позову до суду не надала (а.с.34, 36, 46, 53). За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із змісту анкети-заяви [PERSON] від 28.03.2019 року, остання, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, виявила бажання відкрити поточний рахунок у гривні на своє ім`я та отримати кредитний ліміт, відповідно до умов Договору». Заявник погодилася, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а.с.5). Відповідно до змісту анкети-заяви відповідача від 28.03.2019 року та пункту 2.1. Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів «Monobank», Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної карти та/або мобільного додатка. [PERSON] погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Також відповідач погодилася з тим, що про зміну доступного розміру кредитного ліміту Банк повідомляє шляхом надіслання повідомлень у мобільний додаток. Судом встановлено, що позивач відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] та надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 100000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає умовам кредитного договору від 28.03.2019 року. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку суми позову по кредитному договору б/н від 28.03.2019 року, відповідач свої обов`язки за договором не виконала, тому станом на 24.06.2020 року сума заборгованості за договором становить 12432 грн. 07 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту (а.с.7). За правилами частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правові норми статті 1055 ЦК України передбачають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин 1, 2 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За правилами частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У заяві від 28.03.2019 року зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач крім розрахунку кредитної заборгованості, також посилався на Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо карткових продуктів «Monobank» та Тарифів Чорної картки «Monobank», що розміщені на офіційному сайті АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за посиланням: https://www.monobank.ua/terms. При цьому позивачем не доведено, що саме ці Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо карткових продуктів «Monobank» та Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може розглядатися як належний доказ, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити зміні в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16ц15) та не спростовано позивачем при розгляді справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо карткових продуктів «Monobank», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визначаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такий правовий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. Враховуючи, що надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо карткових продуктів «Monobank», які розміщені на сайті банку, не містять підпису позичальника, то їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.03.2019 року шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, суд враховує, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-ХII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХII споживач-фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. В пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Аналізуючи Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо карткових продуктів «Monobank» на предмет їх відповідності вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц, зробила правовий висновок, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, виходячи із змісту кредитного договору, обсягу та змісту наданих позивачем Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладені договору з відповідачем Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» було дотримано вимоги, які передбачені частиною другою статті 11 Закону України № 1023-ХII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28.03.2019 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Між тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 12432 грн. 07 коп., що становить заборгованість за тілом кредиту. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тому вимоги позивача Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.00 коп. також підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved